Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить зняти арешт із: земельної ділянки, площею 1,5049 га, кадастровий номер 1825086200:02:000:7102, що розташована на території Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області; земельної ділянки, площею 2,9662 га, кадастровий номер 1825086600:01:000:0538, що розташована на території Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області; земельної ділянки, площею 1,8531 га, кадастровий номер 1825080900:04:000:7754, що розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області; земельної ділянки, площею 0,7488 га, кадастровий номер 1825080900:08:000:7353, що розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, а також зняти арешт з усього майна, що їй належить, який накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Оболонського РУЮ Михайловської І.Г. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження 535/11 від 19.05.2003, реєстраційний номер обтяження №1399291. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заборгованість за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.04.2003 у розмірі 2666 грн. перед [PERSON] , яка стала підставою для накладення даної заборони погашена, а виконавче провадження в рамках якого накладено заборону в даний час вже знищено, у зв`язку із чим не існує підстав для продовження існування цієї заборони. Ухвалою судді від 25.02.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони\~в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі до суду не з`явилися, однак, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили, тому суд, враховуючи повторну неявку відповідачів без поважних причин та не подання ними відзиву, розглянув справу заочно, без їх участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС Мінського районного відділу ДВС від 19.05.2003, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою 21.10.2004, реєстраційний номер обтяження №1399291, накладено арешт на все майно [PERSON] , а також заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, що їй належить та було вчинено виконавчі дії, що підтверджується актами (а.с. 9-10, 11, 12-13, 14). Як вбачається з листа Оболонського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.10.2024 виконавче провадження, згідно якого накладено арешт на майно [PERSON] , було знищено відповідно до вимог Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 (а.с. 15). Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, зокрема, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що не зняття державним виконавцем заборони з вищевказаного майна позивача у виконавчому провадженні під час закінчення виконавчого провадження, порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження його майном, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved