Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про захист прав споживачів. На підставу своїх вимог спирається на те, що в кінц серпня 2022 року позивач замовила у ФОП [PERSON] , дзеркало MR-1 (500х700) з підсвіткою на лице, напилення 3 см, без механічного вмикача, вартість якого становить 2 520 грн. Отримавши дзеркало, позивача здивував той факт, що воно не було упаковано відповідно до стандартів Нової пошти, тобто не огорнуте в повітряно-пухирчасту плівку, а просто упаковано в картонну коробку, з однієї сторони якої була прикріплена тонка стрічка пінопласту. Гарантій талон був відсутній, хоча на сайті GlobalGlass, де позивач обирала дзеркало вказано, що гарантія становить - 3 роки. 10.09.2022 повісивши дзеркало на стіну позивач виявила, що воно містить дрібні царапини по полотну (з лицевої та внутрішньої сторони), при чому царапини помітні лише коли воно ввімкнене, про що позмвач і повідомила одразу менеджерові [PERSON] , з яким спілкувалася і який оформляв замовлення, і відправила фото (10.09.2022 о 20:28 і 20:29 годині). [PERSON] пообіцяв з`ясувати дане питання і перетелефонувати в понеділок до 12 години. Так і не перетелефонувавши до обіцяного часу позивач сама поцікавилася, що робити з дзеркалом. [PERSON] повідомив, що нічого зробити не можна. Зателефонувавши за номером телефону зазначеним на сайті та поспілкувавшись з ФОП [PERSON] , останній повідомив, що все-таки можливо повернути дзеркало, щоб його оглянули майстри на місці. 18.09.2022 позивач відправила дзеркало Новою Поштою та скинула накладну Дмитрові, який пообіцяв, що до кінця тижня позивачу дзеркало повернуть. При цьому, позивач фактично залишилась без грошей і без дзеркала, навіть не маючи ніякого підтвердження (чек, накладну, гарантійний талон), що позивач купувала дзеркало у них. З незрозумілих причин дзеркало забрали лише 23.09.2022. При чому, позивач декілька разів - 22.09.2022, 23.09.2022, писала [PERSON] і запитувала, чому не забрали дзеркало, а він запевняв позивача, що сьогодні ж заберуть. 26.09.2022 позивач знову поцікавилась у [PERSON] , що з дзеркалом. [PERSON] повідомив, що з дзеркалом зробити нічого не можуть, тому що дзеркало розбите і гарантійному випадку не підлягає. На запитання позивача де гарантійний талон [PERSON] не відповів. Про царапини зверху теж повідомив, що це позивач його поцарапала. Знову поспілкувавшись з ФОП [PERSON] , останній повідомив, що царапини з зовнішньої сторони і дзеркало відправлять для шліфування. 28.09.2022 і 30.09.2022 позивач телефонувала до [PERSON] , проте, зі слів останнього дзеркало ще не готове. 03.10.2022 на електронну адресу [INFO] позивач направила вимогу з додатками про повернення позивачу коштів, оскільки позивача декілька разів обманювали та навіть жодного разу самостійно не зв`язалися з позивачем та не повідомили про те, що саме з дзеркалом та в якому воно стані. Не отримавши відповіді, що позивача навіть не здивувало, оскільки вже досить передбачуваною стає бездіяльність і безвідповідальність ФОП [PERSON] 04.10.2022 позивач знову сама зателефонувала до останнього. В першій половині дня останній повідомляв, що знаходиться не на робочому місці і надати інформацію не має можливості. Зателефонувавши в другій половині дня, останній повідомив позивачу, що в позивача є 2 варіанти: вони повертають позивачу поцарапане дзеркало, оскільки усунути недоліки не можуть (хоча враховуючи всі вищевказані події позивач вважає, що ніхто навіть не намагався їх усувати, оскільки 5 днів дзеркало навіть не забирали з пошти, хоча ФОП [PERSON] , стверджував, що щодня відправляють по декілька дзеркал Новою Поштою, тому не зрозуміло чому вони вчасно не забрали спірне дзеркало); позивач сплачує ще 1890 грн., і вони виготовляють позивачу нове дзеркало (тобто фактично заплативши 2 520 грн., позивач має сплатити ще 1 890 грн. Дана сума є занадто великою і позивачу взагалі не зрозуміло для чого їй 2 дзеркала, при тому, що за 3 000 грн., вказане дзеркало можна було купити просто в магазині). Обидва варіанти позивача не влаштовують, оскільки позивачу потрібно одне дзеркало належної якості, за яке виробник дійсно несе відповідальність протягом гарантійного строку і маючи конфліктну ситуацію з ФОП [PERSON] , не має зовсім ніякого наміру замовляти в нього ще одне дзеркало і взагалі вважає, що таким чином останній просто збільшує собі виробництво і заробляє таким чином кошти, про що позивач і повідомила ФОП [PERSON]. 07.10.2022 позивач звернулася до Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області із скаргою, в якій просила вирішити питання щодо повернення позивачу грошових коштів. 21.10.2022 позивач отримала відповідь, в якій зазначено, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України введено військовий стан, тому на даний час проведення перевірок неможливо, і позивачу було рекомендовано звернутися до суду. 03.11.2022 позивач звернулася до ФОП [PERSON] , і повідомила, що має намір звертатися до суду, тому просить повернути кошти в досудовому порядку, проте дійти згоди їм вкотре не вдалося. 04.11.2022 без попередження, не узгоджуючи дату та місце ФОП [PERSON] , відправив позивачу дзеркало, за доставку якого, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» позивач повинна сплатити 285 грн. 10.11.2022 позивач звернулась до відділення Нової Пошти та оглянувши дзеркало в присутності працівника Нової Пошти [PERSON] , останнім було складено акт приймання-передачі, в якому вказано «відмова від відправлення» та повідомлено позивачу, що дзеркало буде повернуто відправнику. Проте, в цей же день, ввечері ФОП [PERSON] , замість повернення товару здійснив перенаправлення і знову повернув позивачу дзеркало. 11.11.2022 на звернення позивача до Нової Пошти надійшла відповідь про те, що вантаж за накладною № 59000885270763 поки буде знаходитись у відділенні до 30 днів зберігання, а потім передається у власність компанії Нова пошта, а також було рекомендовано звернутись в правоохоронні органи, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 28.05.2025 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 16 червня 2025 року через систему "Електронний суд" позивачем подано заяву про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 24 922,80 грн., в якості неустойки за прострочення терміну усунення недоліків. В оґрунтування заяви зазначає, що в позовній заяві ставилось питання про стягнення неустойки в розмірі 1 008,00 грн. Станом на 14.06.2025 відповідач не вжив жодних заходів для вирішення спору, хоча позивач двічі пропонувала повернути їй кошти за дзеркало, яке теж знаходиться у відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Суд вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В 2022 році між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу дзеркала MR-1 (500х700) з підсвіткою на лице вартістю 2 520,00 грн., на виконання якого відповідач передав позивачу придбаний нею товар за допомогою служби доставки "Нова пошта". 08 вересня 2022 року позивач отримала у відділенні "Нова пошта" дзеркало та сплатила залишок його вартості в розмірі 2 020,00 грн. 10 вересня 2022 року після проведення монтажу дзеркала на стіну, позивач виявила, що воно містить дрібні подряпини після чого повідомила про це менеджерові який оформляв замовлення. 18 вересня 2022 року позивач відправила дзеркало службою доставки "Нова пошта" ФОП [PERSON] для усунення недоліків. Згідно повідомлення від 26.09.2022 року, менеджер повідомив позивача, що недоліки які є на дзеркалі виникли з вини позивача та гарантійному випадку це не підлягає. 07 жовтня 2022 року позивач звернулася до Головного управління держпродспоживслужби у Львівській області зі скаргою щодо порушення її прав ФОП [PERSON] , та повернення коштів за товар неналежної якості (дзеркала). Відповіддю Головного управління держпродспоживслужби у Львівській області від 12.10.2022 року № 05-2-11/4967, позивача повідомлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 24.02.2022 року введено військовий стан в Україні. Відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року № 303, припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період військового стану, а тому на даний час не є можливим проведення заходу державного нагляду (контролю) в період дії військового стану в Україні. 10 листопада [PERSON] за участі [PERSON] було складено акт приймання-передачі про відмову від відправлення скло (дзеркало) відповідно до експрес-накладної 59000885270763. Відповідно до відповіді служби доставки "Нова пошта" від 11.11.2022 року на звернення позивача, повідомлено, що вантаж за накладною № 59000885270763 поки буде знаходитись у відділенні до 30 днів зберігання, а потім передається у власність компанії "Нова пошта", а також було рекомендовано звернутися в правоохоронні органи. Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною другою статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Виходячи з вказаної норми права, для задоволення таких вимог позивача як стягнення сплаченої за товар суми, доказуванню підлягає такі обставини як істотний недолік товару, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару. Поняття істотного недоліку викладено в пункті 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин, і при цьому, наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. При цьому, для віднесення виявленого недоліку до числа істотних цей недолік обов`язково повинен: робити неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, бути таким, що виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявлятися знову з незалежних від споживача причин, та має бути наділений хоча б однією з ознак, передбачених підпунктами «а» - «в» п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд, звертає увагу на вимоги закону, що згідно до ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, покупець) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Отже, відповідно до даної норм даної статті обов`язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця. Однак, вказані дії продавцем мають бути вчинені за згодою покупця та при його зверненні з приводу втрати якості продукції. Із матеріалів справи вбачається, що з питанням перевірки визначення причини втрати якості дзеркала MR-1, передачі його до експертної установи для проведення експертизи продукції, до продавця позивач не зверталась. Самостійно до експертної установи з цього приводу вона також не зверталась, ніяких актів з експертної установи позивач суду не надала. Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього. Отже, правове значення для правильного вирішення цієї справи має не факт наявності чи відсутності наданої продавцем гарантії щодо якості товару, а час (момент) виявлення покупцем недоліків товару - до чи після його передання покупцеві. Судом встановлено, що недоліки, які виявив позивач у придбаному нею дзеркалі, були очевидними і полягали в механічних пошкодженнях, а саме: подряпини та скор на дзеркальному полотні. У позивача не було об`єктивних перешкод для огляду товару перед його отриманням на "Новій пошті" та виявлення вказаних недоліків. За обставинами справи, недоліки були виявлені позивачем після передання їй придбаного дзеркала, транспортування його власними силами до місця свого проживання та монтажу на стіну. Належних і допустимих доказів того, що недоліки товару виникли до передання його покупцеві, [PERSON] , суду не надала. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значимістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та в сукупності, враховуючи принцип справедливості та неупередженості, не вбачає порушення права позивача з боку відповідача, також доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, тому вважає необхідним відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed