Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

ТОВ"Споживчий центр" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 33550,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 27.08.2024 між сторонами укладено кредитний договір №22.08.2024-100000697, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 11000 грн. строком на 140 днів, зі сплатою відсотків та комісії. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку 06.06.2025 на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача в яку зазначено , що Договір №22.08.2024-100000697 не містить підпису [PERSON] ,крім того не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача.Позивачем не надано до суду первинних бахгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому відсутні підстави вважати, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є вірним. Крім того, вказує, що розмір стягуваних відсотків значно перевищує суму кредиту. 12.06.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідачем документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом за допомогою одноразового \~ \~ \~ \~ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як \~ \~ \~ \~фінансовий \~ \~ \~ \~0963984276. Неустойка за прострочення відповідачем \~ \~ \~ \~виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню. Просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою від 27.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглянути справу без його присутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 27.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір №22.08.2024-100000697 (а.с. 16-25) на наступних умовах: сума кредиту 11000,00 грн., строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання, процентна ставка 1 % за 1 день користування кредитом.Денна процентна ставка 0,82% за кожен день користування кредитом. Комісія 1650 грн. Згідно довідки іPay від 27.08.2024 року о 08:22:27 год. [PERSON] було перераховано 11000 грн. на картку [NUMBER] , номер транзакції -492212311 за кредитом №22.08.2024-100000697 від 27.08.2024 ( копія а.с. 11). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №22.08.2024-100000697 від 27.08.2024 заборгованість [PERSON] по кредитному договору складає 11000 грн. -основний борг; 15400 проценти, 5500 грн.-неустойка, 1650- комісія, а разом 33550 грн.( копія а.с. 12). На підтвердження укладення договору позивачем надано форму послідовності дій учасників електронної комерції від 27.08.2024 по договору №22.08.2024-100000697 від 27.08.2024 ( коп.а.с.56). На підтвердження укладення електронного кредитного \~ \~ \~ \~договору від 27.08.2024 року № \~ \~ \~ \~22.08.2024-100000697 з ТОВ "Споживчий центр \~ \~ \~ \~ позивачем надано "Довідку «СМ Універсал»", яка підтверджує факт \~ \~ \~ \~ надсилання одноразових ідентифікаторів \~ \~ \~ \~на номер телефону [PERSON] ( коп.а.с.57), а також картку субконто про нарахування відсотків,комісії та неустойки по кредиту( коп.а.с.58-66). \~ \~ \~ \~ Позивач виконав свої зобов`язання, надавши [PERSON] кредитні кошти в межах обумовлених сум, що підтверджується наявними матеріалами. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумцію правомірності правочину. Ця презумція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Посилання відповідача на те, що розмір відсотків є неспівмірним до уваги не беруться, оскільки предметом стягнення з відповідача є стягнення заборгованості за сумою кредиту та нарахованими процентами за користування кредитом відповідно до ст.1048 ЦК України. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 11 000 грн. 00 коп., та правові підстави для нарахування відсотків у розмірі 15400 коп., та комісією 1650,00 грн., що належними доказами не спростовано відповідачем, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо вимоги про стягнення неустойки в сумі 5500 грн. 00 коп., слід зазначити наступне. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, ТОВ Споживчий центр просило стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і неустойку, в сумі 5500 грн. 00 коп. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки - задоволенню не підлягають. З огляду на вищевикладене не заслуговують на увагу посилання представника позивача про правомірність нарахування відповідачу неустойки з посиланням ним на п. 6.1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування". На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову слід стягнути з відповідача на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2025,00 грн

Outcome: partial