Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Суть вимог: ТОВ «ФК» ЕЙС» через свого представника Тараненка А.І. (що діє на копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 00-9838032 від 13.10.2023 у сумі 25800,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 13.10.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9838032 від 13.10.2023 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт кредитора https://kachay.com.ua та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику. Після цього добровільно зареєструвався, пройшов процедуру ідентифікації вказавши свої дані. Тому, перед прийняттям рішення щодо видачі коштів, кредитор перевіряє подані дані позичальником. Після чого, в особистий кабінет позичальнику надається паспорт споживчого кредиту для ознайомлення, якщо він погоджується із запропонованими умовами підписує його електронним підписом шляхом внесення одноразового ідентифікатора. [PERSON] підписано договір внесенням одноразового ідентифікатора N5844. Кредитодавець своє зобов`язання виконав та перерахував кошти в сумі 10 000,00 грн. на поточний рахунок позичальника. Всупереч умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, що призвело до заборгованості перед кредитором. Крім того позивач зазначає, що між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» було укладено договір факторингу від 22.01.2024, згідно якого останньому відступлено право вимоги до відповідача. В подальшому, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивач уклали договір факторингу від 16.08.2024, згідно умов якого, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9838032 від 13.10.2023. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором. Представник позивача до суду не з`явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність у якому позовні вимоги підтримує повністю та зазначив, що не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, відзив на позовну заяву не подавав, причини неявки не відомі. Разом з тим, до суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача скористався наданим правом та заявив таке клопотання. Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. У відповідності до ч. 8 ст.178 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено,\~що 13.10.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9838032 від 13.10.2023 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов договору п.1.2 сума кредитного ліміту 10\~000,00 грн., тип кредитна лінія. П. 1.3 договору строк дії кредитної лінії 120 днів, кінцева дана повернення кредиту 10.02.2024. Пунктом 1.4 - процентна ставка за користування кредитом фіксована, таких видів: знижена процентна ставка в розмірі 1,0% від суми кредиту за кожен день користування, протягом перших 20 днів кредитування, що передбачено п.1.4.1. договору та п. 1.4.2. стандартна процентна ставка в розмірі 1,5% від суми кредиту, починаючи з 21 дня. Відповідно до п. 1.5 передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 5% від суми кредиту, що складає 500,00 грн. Також визначений графік внесення платежів, згідно якого вказано, що проценти оплачуються кожні 30 днів. Що підтверджується договором кредитної лінії (а.с.40-44). На офіційному веб-сайті ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» (https://kachay.com.ua) у вільному доступі для всіх розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Правилами надання грошових коштів у позику в яких зазначений порядок укладення електронного договору, з метою отримання кредитних коштів, вказавши свої персональні дані та рахунок банківської картки для перерахування коштів. Після ознайомлення із паспортом споживчого кредиту, позичальник переходить до підписання кредитного договору електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Тож, вся інформація, яка розміщується Товариством на сайті Товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України (а.с.45-61). Судом встановлено виконання позивачем свого зобов`язання щодо перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою онлайн платежів (а.с.64-67). Крім того зарахування коштів на рахунок відповідача підтверджується випискою із карткового рахунку [PERSON] , яка була витребувана ухвалою суду за клопотанням представника позивача (100-102). В порушення умов договору у відповідача виникла заборгованість перед первинним кредитодавцем, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.72-73). З договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 вбачається, що між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» укладено договір факторингу, згідно якого Клієнт відступив право вимоги Факторові за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників (а.с.74-85). Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 встановлено, що між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено договір, згідно умов якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, згідно реєстру боржників, за укладеними кредитними договорами, в обсязі та на умовах на дату відступлення права вимоги в тому числі й до відповідача [PERSON] за договором № 00-9838032 від 13.10.2023 на суму 25\~800,00 грн. (а.с.12-23). Разом з тим, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. У зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка становить 25\~800,00 грн. грн., що складається з: 10 500,00 грн. - суми боргу за тілом кредиту; 15 300,00грн. заборгованість за процентами (а.с. 116-120). Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Застосоване законодавство. Ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Отже, Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» в мережі Інтернет (https://kachay.com.ua) та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором на загальну суму 25 800,00 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС" сплачено 2422,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією № 7409 від 11.02.2025 року. Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: Договір про надання правничої допомоги від 22.11.2024, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», протокол погодження вартості послуг № 2211 від 22.11.2024, Додаткову угоду №17 від 22.11.2024 та акт прийому-передачі послуг до Договору про надання правничої допомоги від 22.11.2024 року (а.с.24-28). Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved