Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

27.03.2025 року з Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення на його користь аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 25.07.2020 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, якій у подальшому рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2024 був розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Всі потреби дитини у їжі, медикаментах, додаткових заняттях з репетиторами, відвідування дитиною спортивних секцій забезпечує самостійно позивач. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча є здоровою, працездатною, спроможної утримувати малолітнього сина. 07.04.2025 від відповідачки по справі до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, що після розлучення, вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки, а саме: приділяє сина увагу, цікавиться його життям, турбується про його розвиток, бере участь у його вихованні. [PERSON] добровільно забезпечує дитину всім необхідним. [PERSON] також звернула увагу суду на те, що [PERSON] половину тижня знаходиться з [PERSON] . Про виникнення проблем в матеріальному забезпечені сина, позивач не ініціював розмови про розподіл/зміну матеріального забезпечення сина між нами. Відповідачка вважає позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими. 11.06.2025\~через «Електронний\~суд» представник\~позивач адвокат\~Стариченко М.П. надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відзив [PERSON] є сукупністю суперечливих і необґрунтованих тверджень, що не відповідають наявним доказам і реальним обставинам справи. Це свідчить про свідому спробу відповідачки маніпулювати процесом задля уникнення відповідальності та досягнення власних матеріальних інтересів. Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник позивача пояснив, що місце проживання дитини визначено з батьком, відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач дійсно забирає дитину до себе після обіду в п`ятницю до обіду неділі майже щотижня, але це домовленість між сторонами для забезпечення спілкування дитини з матір`ю. Усі основні витрати на його утримання, лікування тощо повністю несе батько дитини. Відповідач навіть отримувала виплати ВПО на дитину, хоча він живе з батьком. Позивач навіть не ставить питання щодо додаткових витрат на дитину, яка має інвалідність. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала. Вона вказує, що при розлученні між ними була домовленість, що половину тижня дитина з батьком, половину тижня з нею, а позивач не вимагатиме аліментів з неї. З позивачем вона не спілкується взагалі, в них складні стосунки. Грошових коштів позивачу вона не надає, проте самостійно купує дитині іграшки, речі, ліки за потребою. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2020 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Олександрійським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції у Запорізькій області,, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . 27.03.2025 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/2504/24 від 01.08.2024 року, після розірвання шлюбу неповнолітніго [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з батьком, [PERSON] . Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач стверджує, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, в змозі надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до рішення суду від 01.08.2024 року місце проживання [PERSON] визначено разом з позивачем, рішення суду не заочне, відповідачем не оскаржувалося. Згідно пояснень сторін, відповідач забирає дитину у другій половині дня в п`ятницю та повертає батькові у неділю в першій половині дня щотижня, якщо відповідач має таку можливість. Тобто, між сторонами узгоджений у добровільному порядку порядок участі матері у вихованні дитини та узгоджений графік зустрічей матері та дитини. Пара спільних фотографій відповідача з сином лише підтверджують це. Проте вказані обставини не свідчать, що дитина мешкає разом з відповідачем та перебуває на її утриманні. Відповідачем не надано жодних доказів щодо надання коштів на утримання сина чи здійснення витрат на його утримання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved