Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в сім`ї якої проживають діти чоловіка, звернулася до суду в інтересах дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та повнолітнього [PERSON] , щодо позбавлення їх матері - [PERSON] , батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , який є батьком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та з яким вона разом виховувала вказаних дітей з 2015 року, проживаючи з ними однією родиною. [INFO] [PERSON] помер. Діти продовжили проживати з нею, за адресою: [ADDRESS] , оскільки їх мати [PERSON] , вже багато років дітьми не цікавиться, не спілкується з ними, не приймає участі в їх вихованні, утриманні, забезпеченні елементарних природніх потреб, здоров`ям та навчанням дітей не цікавиться, фактично самоусунулася від виховання дітей, живе своїм життям та склала заяву в компетентні органи про відсутність заперечень щодо позбавлення її батьківських прав. Позивач не бажає розлучати дітей з родиною, бажає щоб хлопці зростали у сімейному колі, поряд з нею та їх сестрою по батьку. Наразі наказами служби у справах дітей Новопільської сільської ради, діти [PERSON] та [PERSON] влаштовані на тимчасове проживання у її родину. Однак, для можливості взяття дітей під опіку та піклування, з метою здійснення функцій опікуна (піклувальника), необхідним є вирішення питання щодо позбавлення матері батьківських прав, від виконання яких вона роками злісно ухиляється. В ході судового розгляду позивач вказала, що діти та повнолітній [PERSON] проживають з нею, забезпечені всім необхідним, між ними чудові стосунки, вони її слухають та допомагають, а вона дбає про них як мати. Зазначила, що батько дітей стягував аліменти з [PERSON] , але вона їх не сплачує, у зв`язку з чим дітям надаються матеріальна допомога державою. Позивач просила суд позов задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, за місцем фактичного проживання, отримавши повістки до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву та заяв з процесуальних питань суду не надала. Представник третіх осіб - Дзуган М.А. , позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підтримала та просила задовольнити, оскільки це відповідає інтересам дітей, адже їх мати [PERSON] самоусунулася від виховання, утримання дітей. Опитані в судовому засіданні діти [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо вказали, що після смерті батька проживають однією родиною з [PERSON] , яка ними опікується, забезпечує всім необхідним, дбає про них. Зазначали, що проживали з батьком та [PERSON] ще з ранніх років, оскільки мати [PERSON] проживає окремо, їх долею не цікавиться, не спілкується з ними, не приймає участі у їх житті, навчанні та вихованні, не утримує їх. Діти вказали про те, що задоволення позову відповідає їх інтересам, вони бажають надалі проживати з [PERSON] , щоб саме вона здійснювала щодо них опіку та була їх законним представником. Суд, дослідивши у сукупності всі матеріали справи, заслухавши думку дітей [PERSON] та [PERSON] , повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності, виходячи з принципу забезпечення найкращих інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , батьками яких вказані [PERSON] , [PERSON] , що слідує з копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 13-23). [PERSON] та [PERSON] розвали шлюб 10.04.2019, що підтверджується копією рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області у справі № 177/80/19 (а.с. 11). Копією рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2019 у справі № 177/77/19, наявною в ЄДРСР, підтверджуються доводи позивача про те, що батько дітей стягував аліменти на утримання дітей з їх матері [PERSON] , що підтверджує й той факт, що вже на той час, неповнолітні діти подружжя проживали з батьком. 16.08.2023 позивач по справі та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). Однак, як вказувала позивач та знайшло своє підтвердження у поясненнях дітей [PERSON] та [PERSON] , вони задовго до цього проживали однією сім`єю, в якій народилася [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, актовий запис № 326 від 23.01.2025 (а.с. 24). Після смерті батька дітей - [PERSON] , його сини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , залишилися проживати з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання № 107 від 13.03.2025 та підтверджено учасниками по справі під час судового розгляду (а.с. 26). Молодші діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в ліцеї, здобуваючи загальну освіту (а.с. 28-29). Після смерті батька, мати дітей [PERSON] не бажала виконувати свої обов`язки щодо дітей, усвідомлюючи те, що вона є єдиним законним представником дітей після смерті батька, та 05.03.2025 склала заяву на ім`я старости Красівського старостинського старостату, про те, що не має змоги утримувати та виховувати своїх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з якими не проживає з 2013 року, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно дітей (а.с. 25). Згідно наказів Служби у справах дітей Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 09 та № 10 від 30.01.2025, діти [PERSON] та [PERSON] , тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] , до моменту вирішення питання про постійне влаштування дітей (а.с. 30-31) З акту обстеження матеріально-побутових умов від 30.01.2025, слідує, що за місцем проживання [PERSON] , дітей [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , повнолітнього [PERSON] , діти забезпечені всім необхідним, проживають в належних умовах (а.с. 32). 12.06.2025 рішенням виконавчого комітету Новопільської сільської ради № 110 від 12.06.2025, затверджено висновок органу опіки та піклування Новопільської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки це відповідає найкращим інтересам дітей, адже мати [PERSON] самоусунулася від вихованням дітей, не піклується про них, не проявляє інтересу до їх подальшої долі, не цікавиться успіхами дітей, станом їх здоров`я, не дбає про фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не забезпечує дітей харчуванням, лікуванням за потреби, не підтримує спілкування з ними в обсязі необхідному та достатньому для їх нормального емоційного і психологічного розвитку, та надала заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав (а.с. 70). Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач по справі, будучи повнолітньою, дієздатною особою, доказів протилежного суду не надано, усвідомлюючи свій обов`язок щодо належного виховання дітей, прийняття участі у їх житті та вихованні, самоусунулася від реалізації своїх батьківських прав та ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки проживає окремо від дітей з 2013 року, після смерті батька дітей не виявила про них жодної турботи, не приймає участі у вихованні дітей, не спілкується з ними в обсязі необхідному для нормального розвитку та відчуття материнської турботи, не проявляє материнської турботи та піклування, участі в житті дітей не приймає, долею синів не цікавиться, тому суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дітей, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Питання щодо стягнення аліментів на утримання дітей суд не вирішує, адже таке питання вже вирішено у рішенні суду від 10.04.2019 по справі № 177/77/19. Відповідно, опікун, інший законний представник дітей, не позбавлений права на отримання аліментів на свою користь на утримання дітей, в тому числі шляхом заміни стягувача у виконавчому листі (у виконавчому провадженні). Щодо позовних вимог [PERSON] в інтересах [PERSON] , то суд не знаходить підстав для їх задоволення, адже на момент звернення до суду з вказаним позовом [PERSON] досяг повноліття, тобто досяг цивільної дієздатності та відповідно має право реалізувати право щодо позбавлення його матері батьківських прав на власний розсуд. Матеріали справи не містять даних, що свідчили б про надання [PERSON] права представляти інтереси повнолітнього [PERSON] в суді, в тому числі подавати позов від його імені. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо повнолітнього сина [PERSON] . Вказане не позбавляє права [PERSON] звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Відповідно до ст. 65 Цивільного кодексу України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Виходячи з вищевикладених норм чинного законодавства, до моменту призначення опікуна (піклувальника) [PERSON] та [PERSON] , або влаштування дітей до відповідного закладу, функції опікуна (піклувальника) над вказаними дітьми здійснює орган опіки та піклування Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20грн (а.с. 33), а тому беручи до уваги задоволення позовних вимог,

Outcome: partial