Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому просила надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову вказала, що з 2014 року перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25.02.2021. Припинивши сімейні, стосунки вони не спілкуються. Після припинення шлюбних стосунків, вона з дитиною переїхала до свого місця мешкання [ADDRESS] , де проживають разом до цього часу. 24.04.2024 вона звернулася до Відділу з питань державної реєстрації Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області з заявою про реєстрацію дочки за її адресою, але їй було відмовлено, оскільки позивачка та відповідач зареєстровані за різними адресами і не було отримано згоди відповідача на реєстрацію дитини. Вона зверталася до відповідача з проханням надати таку згоду, але її звернення було ігноровано. Ухвалою від 29.05.2025р. було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 01.07.2025р. закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивачка у судовому засіданні вказала, що не заперечує проти заочного рішення. Відповідач у підготовче засідання та у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачу на зареєстроване місце мешкання надсилалася копія ухвали про відкриття провадження у справі, в якій роз`яснювалися строки та порядок подання відзиву, а також судові повістки. Конверт повернувся до суду із поштовою відміткою «адресат відсутній». Відзиву на позовну заяву або клопотань від відповідача судом не отримано. Таким чином, враховуючи викладену у позові згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та вказала, що на даний час дитина залишається зареєстрованою у м.Києві у службовому житлі на території військової частини, де колись служив відповідач. При цьому, на даний час відповідач та вона зареєстровані у м.Люботин. Вона має труднощі через реєстрацію дитини у іншому місті, зокрема, не може присвоїти дитині ідентифікаційний код. У перереєстрації дитини їй було відмовлено, оскільки відсутня згода батька. Знайти відповідача вона не змогла, він не відповідає на дзвінки і міг виїхати з місця мешкання. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ЛМР, де просив вирішити справу згідно до норм законодавства. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 25.02.2021 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно даного рішення, шлюб між сторонами було укладено 06.09.2014 року. (а.с. 3) Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . (а.с. 4) [PERSON] подавала до Виконачого комітету ЛМР, як до органу реєстрації 24.04.2024 заяву, де просила зареєструвати доньку [PERSON] , 2017 р.н. за адресою [ADDRESS] . У реєстрації місця проживання дитини відмовлено із посиланням на відсутність згоди батька, яка передбачена п.3 ч.1 ст.12 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (а.с. 5) [PERSON] є громадянкою України та з 2023 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с. 7-9) [PERSON] з 2019 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 20) Згідно витягу з ЄДДР від 01.07.2025, [PERSON] , [INFO] зареєстрована у [ADDRESS] , та у неї немає РНОКПП. [PERSON] надсилала на адресу [PERSON] - [ADDRESS] , рекомендований лист із описом вкладення заяву, де просила надати дозвіл на реєстрацію дитини за її місцем мешкання для можливості надати дитині адміністративні послуги. (а.с. 10-12) Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За змістом статей 6 та 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання України», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання дитини протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрацію місця проживання в Україні», декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Пунктом 16 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022, визначено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Відповідно до п. 17 вказаного Порядку, згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Як передбачено п. 33 Порядку, подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Норма аналогічного змісту міститься і у частині 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні, як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. За таких обставин, судом встановлено, що спір виник у зв`язку із бажанням матері зареєструвати місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , а саме за місцем своєї реєстрації, але згоду батька на це отримати вона не змогла, що порушує права та інтереси дитини. Разом із цим, суду не вдалося встановити й наявність у батька заперечень проти цього, а тому відсутні відомості щодо можливого порушення його прав чи інтересів у зв`язку із реєстрацією дитини за місцем реєстрації матері. Суд констатує, що батьки малолітньої дитини [PERSON] , яка не досягла 10 річного віку, тривалий час зареєстровані у м. Люботин Харківської області за різними адресами. У той же час, дитина залишається зареєстрованою територіально віддалено у м. Києві, окремо від батьків. За таких обставин, має місце порушення норм ст.29 ЦК України щодо неможливості підтвердження проживання дитини ані з батьком, ані з матір`ю. Реєстрація дитини окремо від її батьків ускладнює або робить неможливими усі необхідних адміністративні послуги в інтересах дитини. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачкою надано суду докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, відповідач будь-які докази до суду не надав. Тому справа розглянута на підставі доказів, що містяться у справі, за результатами чого суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд роз`яснює, що задовольняючи позов про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини із матір`ю, суд роз`яснює, що такий дозвіл не є вирішенням питання про визначення місця мешкання дитини разом із одним з батьків, а вирішує лише питання щодо декларування реєстрації місця мешкання дитини. Відповідно до частини 1 статті 160 СК України, [PERSON] та [PERSON] залишаються вільними за власною згодою визначити місце мешкання їх малолітньої доньки [PERSON] 2017 р.н. У разі наявності між ними спору з цього питання, кожен із них не позбавлений права на вирішення такого спору у порядку статті 161 СК України. При зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1221 грн 20 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved