Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, в якому просить: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є (по лінії матері) його рідною племінницею; - визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті племінниці [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у 3 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла племінниця позивача [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який вона прийняла після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яка, в свою чергу, прийняла будинок в порядку ст. 549 ЦК УРСР після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Житловий будинок за вказаною адресою належав матері позивача [PERSON] на підставі запису погосподарського обліку. На день смерті разом з [PERSON] проживали та були зареєстровані: її донька [PERSON] , яка померла [INFO] , та онука [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті матері позивача [PERSON] , сестри [PERSON] та племінниці [PERSON] спадкові справи не заводилися. Маючи намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] , позивач звернувся до державного нотаріуса із відповідною заявою. Нотаріусом було роз?яснено, що позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини та необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку. Крім того, нотаріус повідомила, що з наданих позивачем документів не прослідковуються родинні відносини його з спадкодавцем, оскільки у позивача відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] . Позивач вказує, що свідоцтво про народження померлої не збереглося та він звертався до відповідних державних органів про видачу повторного свідоцтва. Проте йому повідомили, що повторно його видати неможливо у зв?язку відсутністю в державному реєстрі актів цивільного стану, так як [PERSON] народилася в рф. Позивач вказує, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю свідоцтва про народження його племінниці та юридичної необізнаності в можливості встановлення даного факту в судовому порядку. У підготовче засідання позивач не з`явився, у позові просив справу розглянути без його участі. Представник Сновської міської ради у підготовче засідання не з`явився. У матеріалах справи наявна його заява, в якій просить справу розглянути у його відсутність та визнав позовні вимоги. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 3\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з позицій Верховного Суду, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд, враховуючи вищевказане, вважає за можливе обмежитися у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як указав Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, з огляду на те, що законодавцем чітко не визначено вичерпний перелік обставин поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи обставини конкретної справи, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, а також враховуючи ту обставину, що встановлення даного факту необхідне позивачу для належного оформлення спадщини, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved