Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.08.2021 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем укладено договір №3031555. 19.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір №103752684. 20.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір №4321748. Вказані договори укладено шляхом підписання їх електронними підписами. Надалі ТОВ «Маніфою», ТОВ «Мілоан» відступили право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал», в свою чергу, відступило право грошової вимоги позивачу на підставі договорів факторингу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятих на себе зобов`язань, тобто не здійснює платежі для погашення існуючої заборгованості, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за договором, а також судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання учасники не з`явились. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи належним чином, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Виходячи з приписів ст.ст.\~43,\~223,\~280 ЦПК України\~суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 серпня 2021 року між «Маніфою» та відповідачем укладено договір позики №3031555 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 12000,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштами. Базова процентна ставка протягом пільгового періоду становить 1,99% в день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 1,01% в день. Строк позики 10 днів (а.с. 18-29). 19 вересня 2021 року між «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №103752684 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 13100,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштами. Процентна ставка в межах 11-денного строку становить 2,0% в день. Стандартна ставка 5,00%. Строк кредиту - 11 днів (а.с. 34-41). 20 вересня 2021 року між «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №4321748 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 15000,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштами. Процентна ставка в межах 10-денного строку становить 1,25% в день. Стандартна ставка 5,00%. Строк кредиту - 10 днів (а.с. 47-58). За правилом частини першої статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Суд встановив, що договори між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено в електронній формі. Особливості укладання договору позики в електронному вигляді визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3\~Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої\~статті 11\~Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що вищевказані договори укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Сторони погодили, що договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Отже вказаний правочин відповідно до\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, а укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Згідно з ч. 1ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1ст.\~631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Заст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст.525,526,530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Маніфою» та ТОВ "Мілоан" зобов`язання за вищезазначеними договорами виконали у повному обсязі, а саме надали відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договорів (довідки, а.с. 11, 12, 13). Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договорів, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики №3031555 заборгованість відповідача становить 157704 грн., з яких: - 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло); - 145704,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 77424,00 грн., з яких 12000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 65424,00 грн заборгованість за процентами. Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту №103752684 заборгованість відповідача становить 100263,57 грн., з яких: - 12707,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло); - 85067,57 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 2489,00 грн заборгованість за комісіями. Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту №4321748 заборгованість відповідача становить 100377,53 грн., з яких: - 14114,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло); - 86263,53 грн. - сума заборгованості за відсотками. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за договорами становить 278065,10 грн., з яких 38821,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло); 236755,10 грн. - сума заборгованості за відсотками 2489,00 заборгованість за комісіями. 09 лютого 2022 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал», укладено договір факторингу №09/02-2022, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за договором позики №3031555 згідно з реєстром боржників (а.с. 66-71). Згідно з п. 6.1.4 зазначеного Договору факторингу, право вимоги переходить до фактора після фінансування з моменту підписання сторонами Акта приймання-передавання реєстру боржників. Оплату за договором проведено 09 лютого 2022 року (а.с. 68), акт приймання-передавання реєстру боржників підписано 09 лютого 2022 року. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №09/02-2022 від 09 лютого 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором позики №3031555 (а.с. 71). 17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», укладено договір факторингу №17/12-2021-62, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №103752684 згідно з реєстром боржників (а.с. 79-84). Згідно з п. 6.1.4 зазначеного Договору факторингу, право вимоги переходить до фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акта приймання-передавання реєстру боржників. Оплату за договором проведено 20 грудня 2021 року (а.с. 81), акт приймання-передавання реєстру боржників підписано 17 грудня 2021 року. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №17/12-2021 від 17 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №103752684 (а.с. 84). 28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», укладено договір факторингу №28/12-2021-72, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №4321748 згідно з реєстром боржників (а.с. 72-78). Згідно з п. 6.1.4 зазначеного Договору факторингу, право вимоги переходить до фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акта приймання-передавання реєстру боржників. Оплату за договором проведено 30 грудня 2021 року (а.с. 75), акт приймання-передавання реєстру боржників підписано 28 грудня 2021 року. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №28/12-2021-72 від 28 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4321748 (а.с. 78). 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг ТОВ "Коллект Центр" згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (а.с. 34-40). Відповідно до п. 5.2 договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023, права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. Акт прийому-передачі реєстру боржників підписано сторонами 10 січня 2023 року (а.с. 101, зворотній бік). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором №3031555 в сумі 157704,00 грн. (а.с. 110). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором №4321748 в сумі 100377,53 грн. (а.с. 110). 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг ТОВ "Коллект Центр" згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023 (а.с. 112-118). Відповідно до п. 5.2 договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023, права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. Акт прийому-передачі реєстру боржників підписано сторонами 10 березня 2023 року (а.с. 115). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором №103752684 в сумі 12707,00 грн. (а.с. 118). За клопотанням представника позивача суд витребовував з АТ «Перший український міжнародний банк» інформацію про те, чи видавалась [PERSON] кредитна картка, на яку кредитодавцями було зараховано кошти, а також виписки про рух коштів на цій кредитній картці 25 серпня та 19-20 вересня 2021 року. З інформації, наданої банком, вбачається, що вищевказана картка видана на ім`я [PERSON] , і кредитні кошти дійсно надходили на рахунок. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак не виконував умови договору, тому у нього виникла прострочена заборгованість. Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшли всі права ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Маніфою» щодо вимог до відповідача за вказаним договором. Надаючи оцінку договорам факторингу, суд також звертає увагу на положення\~ст. 1078 ЦК України, згідно якої предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне. У постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Враховуючи викладену позицію, оскільки в наданому позивачем розрахунку нараховано відповідачеві до сплати комісію (2489,00 грн) без зазначення, які саме дії позикодавця входять до такого обслуговування, підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає. Відповідно до ст.\~12\~ч. 3,\~4, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором щодо повернення коштів та сплати відсотків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 275576,1 гривень, що становить 99,10% (275576,1*100/278065,10) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3306,75 гривень (3336,78*99,10/100). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3\~ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3-ч. 6\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ТОВ "Коллект Центр" понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2024 року між ТОВ "Коллект Центр" (далі - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 91-92). Згідно з договором про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Договором передбачено види правової допомоги, зокрема, представництво інтересів клієнта в судах під час здійснення цивільного судочинства. В договорі сторони встановили, що вартість послуг адвоката узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги. Факт надання правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт. Отже, правову допомогу ТОВ "Коллект Центр" надавало адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс". Позивач подав до суду договір про надання правової допомоги 01 липня 2024 року (а.с. 91-92), прайс-лист (а.с. 93), заявку на надання юридичної допомоги №605 від 01.02.2025 (а.с. 94), витяг з акту про надання правової допомоги від 28.02.2025 (а.с. 95). В позовній заяві позивач просив стягнути судові витрати - 25000 грн. витрат на правничу допомогу. Підтвердження понесених ТОВ "Коллект Центр" витрат на професійну правничу допомогу представником не надано. Адвокатським об`єднанням в витязі з Акту про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 складено перелік послуг, що входять до складу правової допомоги (а.с.95). Так, ним виконано такі роботи, витрачено час та визначено розмір гонорару щодо стягнення боргу з [PERSON] : надання усної консультації 2 години, 4000 грн., надання письмової консультації з вивченням документів 1 година, 3000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6 годин, 18000 грн. Всього 9 годин, 25000 грн. Суд приходить до висновку, що адвокатське об`єднання виконувало роботи, описані витягу з акту про надання правової допомоги від 28.02.2025 (а.с. 95). Згідно зі ст.ст.\~133,\~137 ЦПК України\~та\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на професійну правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, на яку, зокрема посилався представник позивача, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладною, а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаної вартості. Суд враховує вважає, що по даній категорії справ 3 години на надання усної та письмової консультацій з вивченням документів, та 6 годин на підготовку до подачі справи до суду є значно завищеним та неспівмірним з наданими послугами. На думку суду, такий розмір витрат часу адвоката не є достатньо обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Суд не вважає за необхідне в даній цивільній справі стягувати повною мірою витрати за надання усної та письмової консультацій та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 2000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 5306,75 грн. (на професійну правничу допомогу - 2000,00 грн., витрати на сплату судового збору 3306,75 грн.). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial