Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

05.05.2025 року представник позивача звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 08.02.2024 року укладено кредитний договір (оферти) № 08.02.2024-100002257. [PERSON] 08.02.2024 року електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 9000,00 грн, а отже акцептовано умови договору [PERSON] під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 9000,00 грн, строком на 70 днів з дати його надання, а саме до 17.04.2024, процентна ставка фіксована незмінна - 1,35 % за один день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1350 грн. Проте, відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на дату подання позовної заяви у розмірі 18 855,00 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9000,00 грн, по процентам в розмірі 8505,00 грн, комісії у розмірі 1350,00 грн. На підставі викладеного, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 08.02.2024-100002257 від 08.02.2024 року у розмірі 18855,00 грн та сплачений судовий збір. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 20.05.2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника банку, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Згідно з ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення на зареєстровану адресу проживання відповідача судової кореспонденції, які повернуто з відміткою «отримання» (а.с.34, 39), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.\~ Повідомлень про причину неявки в судове засідання від відповідачки до суду не надійшло, відзив на позов не подано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ураховуючи викладене, суд на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд цивільної справи за Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄРДПОУ 37356833, яка подана представником позивача Мохирем Ярославом Вікторовичем, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні 15 липня 2025 завершено розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 08 лютого 2024 року укладено Кредитний договір № 08.02.2024-1000002257 (далі - Договір), шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Судом встановлено, що 08.02.2024 [PERSON] підписав за допомогою одноразового ідентифікатора (код з смс - повідомлення), який було направлено на фінансовий номер - «Е591»: Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», Заявку кредитного договору № 08.02.2024-100002257 (кредитної лінії), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 08.02.2024-10000202257 (кредитної лінії) (а.с.13-18). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000,00 грн, що підтверджується квитанцією про проведення платежу за договором № 08.02.2024-100002257 на суму 9 000,00 грн, де отримувачем зазначено частково номер картки, який відображено у Заявці про отримання кредиту, датою платежу вказано 2024.02.08. Зокрема,\~у Заявці\~зазначено:\~реквізити належного\~Позичальнику електронного\~платіжного засобу\~для перерахунку\~коштів Позичальнику\~за даним\~та наступними\~договорами:\~4149-39ХХ-ХХХХ-5802\~ (а.с.10). Відповідно до Заявки кредитного договору № 08.02.2024-100002257 (кредитної лінії): сума кредитного договору - 9000,00 грн (п.2); строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання (п.3); дата повернення (виплати) кредиту 17.04.2024 (п.4); \~процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається Кредит (п.6); комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1350,00 грн, яка нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п.9) (а.с. 10). Аналогічні умови містяться у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 08.02.2024-100002257. На підставі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 3\~ст.\~11\~ЗУ\~«Про\~електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Як зазначено в ч. 6\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до абз. 3 ч. 1\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що 02.08.2024 року між [PERSON] та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було укладено електронний кредитний договір, який підписано [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «Е591» (а.с. 18 на звороті). Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Отже, судом встановлено, що [PERSON] на виконання умов кредитного договору ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було надано кредитні кошти в сумі 9000,00 грн. Згідно із\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. За\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з наданою довідкою - розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 08.02.2024-100002257 від 08.02.2024 становить 18855,00 грн, з яких заборгованість за основою сумою боргу - 9000,00 грн, за процентами - 8505,00 грн, комісією 1350,00 грн. (а.с.9). Тобто, судом встановлено, що розмір відсотків, який було нараховано позивачем, відповідає умовам кредитного договору, який погодили сторони, відсотки нараховано протягом строку кредитування, визначеного у договорі. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача 1350,00 грн. комісії суд зазначає, що вона не підлягає задоволенню. Із наданої позивачем заявки встановлено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 15% від суми кредиту та дорівнює 1350,00 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст.\~12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Також у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 666/4957/15-ц вказано, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК Україниє обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У кредитному договорі № 08.02.2024-100002257 від 08.02.2024 кредитодавцем фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1\~ст.\~11Закону\~України «Про\~споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1350,00 грн комісії задоволенню не підлягають. За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 17505,00 грн. заборгованості за кредитним договором №08.02.2024-100002257 від 08.02.2024 (9000,00 грн - тіло кредиту + 8505,00 грн. проценти), щодо вимог про стягнення комісії в сумі 1350,00 грн слід відмовити. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем суду не надано. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 17505,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 17505,00 грн,\~що становить 92,84 % від\~ціни позову,\~отже з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~судовий збір\~в розмірі 2248,96 грн, що складає 92,84 % від 2422,40грн.

Outcome: partial