Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахування уточненої позовної заяви (а.с. 42-43) та заяви про відмову від позовної вимоги (а.с. 79), просить зняти арешт з транспортного засобу «ІSUZU NQR 71 R», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рік випуску 2008, колір білий, шасі (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що 04 червня 2023 року він придбав автомобіль марки «ІSUZU NQR 71 R», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рік випуску 2008, колір білий, шасі (кузов) № [NUMBER] , у [PERSON] . Коли він належним чином виконав свої зобов`язання та розрахувався з продавцем в повному обсязі, передавши грошові кошти, продавець в свою чергу передав йому сам автомобіль, всі необхідні документи та комплект ключів від нього. Він звернувся до територіального відділу ГСЦ МВ № 2642 з метою подальшої реєстрації на своє прізвище та ім`я. 15 червня 2023 року він здійснив реєстрацію у Головному сервісному центрі МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (Філія ГСЦ МВ територіальний сервісний центр МВС №2642) і отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та номерний знак [NUMBER] . Транспортний засіб «ІSUZU NQR 71» він зареєстрував і на момент реєстрації арешти і обтяження були відсутні. 16 лютого 2025 року, коли його зупинила поліція, він дізнався про те, що автомобіль значиться арештованим і знаходиться у розшуку згідно постанови про розшук майна боржника № 15575662065 від 15.10.2020, ВП № 60639054 від 20.11.2019, боржник [PERSON] після чого його автомобіль поліція вилучила на штраф майданчик в м. Калуш. Він поніс додаткові витрати і змушений був оплатити 840 грн., щоб забрати зі штраф майданчика свій автомобіль. 11 березня 2025 року він звернувся зі запитом до Першого відділу ДВС у м. Чернівці з проханням cкасувати арешт на підставі винесеної постанови ВП № 606390540 від 20.11.2019 на транспортний засіб «ISUZU NQR 71R», так як вказаний транспортний засіб належить йому на праві власності від 15.06.2023. Саме ця заборона порушує його права розпоряджатися і володіти його майном згідно зі ст. 321 ЦК України. 18 березня 2025 року він отримав відповідь від Першого відділу ДВС у м. Чернівці, у якій було зазначено, що згідно з ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, він не може використовувати транспортний засіб в повному обсязі, що належить йому на праві власності, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом його прав та законних інтересів. Представник ГУ ДПС у Чернівецькій області подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що у зв`язку з тим, що за [PERSON] рахувався податковий борг на загальну суму 382769,90 грн. ГУ ДПС в Чернівецькій області звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.03.2019 у справі №824/1293/18-а, адміністративний позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача податковий борг у сумі 382769,90 грн., з них заборгованість по податку на доходи фізичних осіб - 12251,35 грн., по податку на додану вартість - 21090,00 грн. та по штрафних санкціях - 349428,55 грн. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2019 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення першої інстанції без змін. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.03.2019 у справі № 824/1293/18-а набрало законної сили 25.06.2019. З метою погашення боргу за вищевказаним рішенням суду для примусового стягнення податкового боргу з [PERSON] листом від 13.11.2019 № 2400/9/24-13-56-05 ГУ ДПС направило до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці виконавчий лист № 824/1293/18-а від 20.09.2019. Додатково повідомляє, що згідно інтегрованих карток платника за [PERSON] станом на 02.03.2025 рахується податковий борг у сумі 382769,90 грн., з них заборгованість по податку на доходи фізичних осіб - 12251,35 грн., по податку на додану вартість - 21090,00 грн., по штрафних санкціях - 349428,55 грн. Позивач подав до суду заяву, в якій судовий розгляд просить проводити без його участі та винести рішення на підставі наявних доказів. Представник ГУ ДПС у Чернівецькій області подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без участі їхнього представника за наявними матеріалами. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 50, 181, 200). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. 09.04.2025 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків (а.с. 24-46). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.04.2025 позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Ухвалою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. 22.05.2025 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків (а.с. 61-81). Ухвалою суду від 27.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. 02.06.2025 представник ГУ ДПС у Чернівецькій області подала до суду письмові пояснення (а.с. 134-168). Ухвалою суду від 16.06.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 18.06.2025 представник ГУ ДПС у Чернівецькій області подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без участі їхнього представника за наявними матеріалами (а.с. 182-183). 09.07.2025 позивач подав до суду заяву, в якій судовий розгляд просить проводити без його участі та винести рішення на підставі наявних доказів (а.с. 186-187). Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до довіреності від 04.06.2023 [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути його представниками з питань, пов`язаних з вчиненням правочинів щодо розпорядження, користування, експлуатації та відчудження належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспорного засобу серії [NUMBER] автомобіля марки «ІSUZU NQR71R», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , колір білий, рік випуску 2008, шасі № [NUMBER] (а.с. 8, 36, 78). Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу № 7252/23/001453 від 11.06.2023 [PERSON] придбав транспортний засіб «ІSUZU NQR71R», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , колір білий, рік випуску 2008, номер кузова [NUMBER] (а.с. 70-71). За [PERSON] 15.06.2023 зареєстровано транспортний засіб «ІSUZU NQR71R», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , колір білий, рік випуску 2008, ідентифікаційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 9-10, 37-38). Відповідно до листа начальника Калуського РВП від 18.02.2025 28.01.2010 ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Чернівці за громадянином [PERSON] зареєстровано транспортний засіб «ISUZU NQR 71R», vin [NUMBER] , з видачею державного реєстраційного номеру [NUMBER] . 05.09.2014 ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Чернівці право власності на транспортний засіб «ISUZU NQR 71R», vin [NUMBER] , перереєстровано за ТОВ "ПШЕНИЧКА" із залишенням державного реєстраційного номеру [NUMBER] . 27.10.2015 ТСЦ 2141 право власності на транспортний засіб «ISUZU NOR 71R», vin [NUMBER] , перереєстровано за [PERSON] з видачею державного реєстраційного номеру [NUMBER] . 21.11.2019 першим відділом ВДВС у місті Чернівці ЗМУМЮ відкрито провадження АСВП: 60639054 про стягнення заборгованості з громадянина [PERSON] . 15.10.2020 державним виконавцем першого відділом ВДВС у місті Чернівці ЗМУМЮ Марко В.М. за провадженням АСВП: 60639054 оголошено в розшук транспортний засіб боржника «ISUZU NQR 71R», vin [NUMBER] , держ. номер [NUMBER] , хоча станом на вказану дату автомобіль мав номерний знак [NUMBER] та вже протягом п?яти років належав [PERSON] 15.06.2023 ТСЦ 2642 право власності на транспортний засіб «ISUZO NOR 71R», vin [NUMBER] , перереєстровано за [PERSON] з видачею державного реєстраційного номеру [NUMBER] (а.с. 76). Постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці від 20.11.2019 було відкрито виконавче провадження № 60639054, з виконання виконавчого листа № 824/1293/18-а, виданого 20.09.2019 Чернівецьким окружним адміністративним судом про стягнення з боржника [PERSON] на користь ГУ ДПС у Чернівецькій області суми у розмірі 382769,90 грн., з якої: заборгованість по податку на доходи фізичних осіб - 12251,35 грн., по податку на додану вартість - 21090,00 грн., по штрафних санкціях - 349428,55 грн. (а.с. 40). Відповідно до листа начальника ТСЦ МВС № 2642 від 27.02.2025 [PERSON] повідомлено, що згідно з Єдиним державним реєстром МВС України та іншими базами даних, яким користуються сервісні центр МВС в процесі своєї діяльності, станом на 15.06.2023 щодо автомобіля «ІSUZU NQR71R», шасі № [NUMBER] , арешти і обмеження були відсутні (а.с. 4). Згідно з листом старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці від 18.03.2025 № 36154 [PERSON] згідно з відповіддю на запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів по ВП № 606390540 за боржником [PERSON] зареєстровано транспортні засоби, в тому числі, і зазначений у його заяві, а саме: найменування: «ISUZU»; номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] ; загальна характеристика: модель: NQR 71R; колір: білий; рік виробництва: 2008; номер шасі [NUMBER] ; власник за даними МВС: [PERSON] . У зв?язку з вище викладеним, законних підстав для припинення розшуку/зняття арешту вище вказаного транспортного засобу не має, так як згідно відповідей на запити до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, станом на 25.02.2025 транспортний засіб «ISUZU NQR 71R», vin [NUMBER] належить боржнику [PERSON] (а.с. 5-6). Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини четвертої статті 13\~Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Частиною четвертою статті 41\~Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст.ст. 316, 317, 319\~Цивільного кодексу\~України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст.\~321\~Цивільного кодексу\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі «Перший протокол», «Конвенція»): кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто неможе бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13.07.1979, в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лекіч проти Словенії», заява № 36480/07, пункт 95, від 11 грудня 2018). Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78\~ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною другою статті 77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як зазначено позивачем в позовній заяві, належний йому на праві власності транспортний засіб «ІSUZU NQR 71 R», рік випуску 2008, колір білий, шасі (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , значиться арештованим і знаходиться у розшуку згідно з постановою про розшук майна боржника від 15.10.2020 ВП № 60639054 від 20.11.2019, у зв`язку з чим він просить зняти арешт, накладений на вказаний автомобіль. Водночас, постанови про накладення арешту на належний йому транспортний засіб в рамках виконавчого провадження позивачем до матеріалів справи долучено не було. В свою чергу, суд, використовуючи АСВП за посиланням: https://asvpweb.minjust.gov.ua/ та ідентифікатор доступу: А989Е6АА3В67, проаналізував наявні в матеріалах виконавчого провадження № 60639054 постанови державного виконавця та встановив, що 15.10.2020 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці при примусовому виконанні виконавчого листа № 824/1293/18-а, виданого 20.09.2019 Чернівецьким окружним адміністративним судом про стягнення з боржника [PERSON] на користь ГУ ДПС у Чернівецькій області суми у розмірі 382769,90 грн. було винесено дві постанови, а саме: 1)Про оголошення в розшук майна, що належить боржнику [PERSON] ; 2)Про арешт коштів боржника [PERSON] . Таким чином, 15.10.2020 державним виконавцем не виносилася постанова про арешт майна боржника, яка, на думку позивача, порушує його права на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, що належить йому, та доказів протилежного останнім не надано. Крім того, проаналізувавши всі постанови державного виконавця, які прийняті в рамках виконавчого провадження № 60639054, де боржником являється [PERSON] , якому раніше на праві власності належав транспортний засіб, який на даний час перебуває у власності позивача та який є предметом позовних вимог, судом не було виявлено постанови, якою було б накладено арешт на майно боржника [PERSON] . Таким чином, вказана обставина унеможливлює суд прийти до висновку, що права позивача у даному випадку були порушені шляхом безпідставного накладення арешту на належний йому на праві власності транспортний засіб та які підлягають захисту шляхом зняття арешту. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18 засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позову не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, зокрема, факту накладення арешту на належний йому на праві власності транспортний засіб «ІSUZU NQR 71 R», рік випуску 2008, колір білий, шасі (кузов) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . На підставі вищевикладеного, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 13, 41 Конституції України ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України,

Outcome: dismissed