Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

08 травня 2025 року заявник [PERSON] , в особі представника адвоката Єрьоміної Є.В., звернулась до суду з вищевказаною заявою та просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у селі Новокарлівка, Пологівського району, Запорізької області, та є чоловіком заявниці. В обґрунтування поданої заяви зазначено наступне. [INFO] у селі Новокарлівка Пологівського району Запорізької області помер [PERSON] , громадянин України, [INFO] , місце народження - село Новоселківка Пологівського району Запорізької області. Смерть настала внаслідок отриманого під час обстрілу села Новокарлівка поранення. Поховали померлого на кладовищі в селі Шевченко Пологівського району Запорізької області через те, що за місцем проживання - в селі Новокарлівка - кладовище було заміноване. Похованням померлого займалась його дружина. На похованні були присутні родичі, батьки чоловіка та друзі сім`ї померлого. [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] . Території міста Пологи та села Новокарлівка Пологівської міської територіальної громади Пологівського району, з 03.03.2022 р. є тимчасово окупованими Російською Федерацією територіями України. Видані окупаційною владою документи, що підтверджують смерть [PERSON] , під час виїзду заявниці з тимчасово окупованої території України вивезені нею не були, відтак, заявниця не має жодних документів, що підтверджують смерть її чоловіка. Заявниця позбавлена можливості звернутися до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою щодо державної реєстрації смерті чоловіка, оскільки у неї відсутні документи встановленої форми про смерть, видані закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Ухвалою суду від 08.05.2025 року, заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку окремого провадження. Разом з цим, задоволено заяву представника заявника про виклик свідків. У судовому засіданні 09.05.2025 року були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала наступні показання. [PERSON] є дружиною [PERSON] [INFO] о 13 год. 30 хв. у селі Новокарлівка Пологівського району Запорізької області почався обстріл, під час якого [PERSON] отримав серйозні поранення. [PERSON] відвезли до Пологівської лікарні, в якій останній помер. [PERSON] до лікарні з чоловіком не поїхала, про смерть чоловіка дізналась на наступний день. [INFO] поховали [PERSON] в селі Шевченки, Пологівського району, Запорізької області. Довідку про смерть [PERSON] отримали його батьки, які при виїзді з окупованої території, не забрали вказані документи із собою. Родичі [PERSON] мешкають на західній України, вони із [PERSON] не спілкуються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала наступні показання. [PERSON] є дружиною брата [PERSON] по матері. Свідок не була присутня під час обстрілу села Новокарлівка, а була присутня на похоронах [PERSON] , якого було поховано на Шевченківському цвинтарі, оскільки цвинтар села Новокарлівка був замінований. Як відомо свідку [PERSON] , зі злів заявника, [INFO] [PERSON] помер від осколкових поранень внаслідок обстрілу. 24.09.2022 року на похованні [PERSON] були присутні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ховали [PERSON] у відкритій труні. Свідок [PERSON] не спілкується із родичами [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала наступні показання. Свідок [PERSON] є рідною сестрою свідка [PERSON] . Свідок працювала разом із заявником та [PERSON] . 21.09.2022 року від [PERSON] свідку [PERSON] стало відомо про поранення [PERSON] , та про те, що останнього везуть до лікарні, в якій він помер. [PERSON] виїхала з окупованої території 13.03.2022 року. Коли відбувся обстріл села Новокарлівка, [PERSON] там вже не перебувала. 24.09.2022 року [PERSON] поховали у відкритій труні у селі Шевченках (Інженерне). [PERSON] була присутня на похованні [PERSON] , також були присутні інші родичі. Представник заявника у судовому засіданні після допиту свідків заявила клопотання про витребування доказів від Міністерства соціальної політики України щодо інформації з Єдиної інформаційної бази внутрішньо переміщених осіб стосовно [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , із зазначенням адреси її фактичного проживання, як внутрішньо переміщеної особи. Своє клопотання обґрунтовує тим, що тільки під час допиту свідків представнику заявника та заявнику стала відома дата народження та адреса [PERSON] , яка є матір`ю особи стосовно якого розглядається заява про встановлення факту смерті, для встановлення обставин смерті - [PERSON] , і вирішення питання про виклик її в якості свідка. Ухвалою суду від 09.05.2025 року залучено до участі у справі, у якості заінтересованої особи, [PERSON] . Ухвалою суду від 09.05.2025 року задоволено клопотання представника заявника та визначено витребувати у Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб щодо місця проживання [PERSON] . Відповідь від Міністерства соціальної політики України, станом на 04.07.2025 року до суду не надходила. 02.06.2025 року від представника заявника надійшло клопотання про долучення доказів, а саме витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №12025082320000637, зареєстрованому 16.05.2025 р. У судовому засіданні 04.07.2025 року заявник та представник заявника підтримали подану заяву та наполягали на її розгляді без участі заінтересованої особи [PERSON] .. Зазначили, що відпала потреба для її залучення в якості свідка, оскільки з телефонних розмов з [PERSON] встановлено, що вона не підтримує дану заяву. Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Заслухавши думку заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 3-4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Вказані нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на території бойових дій та тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України. Згідно з п.7 ч.1 ст.1-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. За правилами ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Суд встановив, що заявниця у справі [PERSON] , [INFO] є громадянкою України, відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 07 жовтня 2005 року, Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області. Згідно довідки від 13.02.2023 року №2302-5002572727, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, адреса реєстрації: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.01.1985 року. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.08.2005 року Інженерненською сільською радою Пологівського району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.08.2005 року. Згідно копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № [NUMBER] від 03.09.2019, [PERSON] , [INFO] є придатним до військової служби. Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», зокрема території міста Пологи та села Новокарлівка Пологівської міської територіальної громади Пологівського району, з 03.03.2022 р. є тимчасово окупованими Російською Федерацією територіями України. В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами на підтвердження факту смерті є: медичні документи про смерть, письмова відмова органів державної реєстрації актів цивільного, неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт тощо. На підтвердження факту смерті [PERSON] , заявником до заяви не було надано жодного документу, що б підтверджував факт смерті. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] суд оцінює критично та не може прийняти до уваги з наступних підстав. Судом не було встановлено об`єктивних, чітких та несуперечливих показань свідків, які необхідні для встановлення об`єктивної істини в справі при винесенні законного та обґрунтованого рішення. Крім того, як встановлено в судовому засіданні з пояснень свідка [PERSON] остання приходиться їй невісткою, а отже є близькою особою і на переконання суду є зацікавленою у встановленні обставин, викладених у заяві. Покази свідка [PERSON] , яка також перебуває в дружніх стосунках із заявницею, не є достатніми та належними, на підставі яких можна дійти висновку, що чоловік заявниці [PERSON] помер. Разом з цим, доказом на підтвердження факту смерті [PERSON] заявниця надала Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2025, з якого можна встановити тільки те, що за зверненням [PERSON] із заявою про те, що 21.09.2022 військовослужбовці зс рф та інших військових формувань держави - агресора, діючи умисно, вчинили воєнний злочин, а саме здійснили атаку на цивільну інфраструктуру, в результаті чого [PERSON] , [INFO] , за місцем свого мешкання, а саме: [ADDRESS] отримав поранення руки, в результаті чого [INFO] помер в лікарні міста Пологи Пологіського району Запорізької області, про що були внесені відомості до ЄРДР за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України. Досудове розслідування триває. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вимог матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 89 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Достатність доказу або їх сукупності означає, що він або вони дозволяють дійти достовірного висновку про існування факту, у підтвердження якого вони зібрані. Якщо такого висновку дійти не можна, то це вказує на недостатність доказу або їхньої сукупності. Так, одиничний непрямий доказ завжди є недостатнім, тому що дозволяє зробити лише можливий, а не достовірний висновок про факт, що доказується. Недостатніми будуть також докази, що суперечать один одному, і ті, вірогідність яких сумнівна. Недостатні докази не можуть бути покладені в основу судового рішення доти, доки цей їх недолік не буде усунутий шляхом збирання додаткових доказів. Разом з тим, встановлення факту смерті особи має важливе значення та породжує правові наслідки, а тому рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності та взаємозв`язку. З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд дійшов до висновку про відсутність достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селі Новокарлівка, Пологівського району, Запорізької області, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed