Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . А також, просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на: 2/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 3/5 частини земельної ділянки площею 0,2124, розташованої за адресою: [ADDRESS] , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 5122086900:02:002:0083; 2/3 частини земельної ділянки площею 1,00 га, переданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер - 5122086900:01:002:0029. А також, просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на: 1/5 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 2/5 частини земельної ділянки площею 0,2124 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 5122086900:02:002:0083; 1/3 частину земельної ділянки площею 1,00 га, розташованої на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 5122086900:01:002:0029. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок та неможливо становити факт родинних відносин. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідач Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1017 _1 особового рахунку, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному тобто по 1/5 частині належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено довідкою наданою старостою Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 19.04.2024 року за № 376. Відповідно до актового запису про смерть від 04.06.1994 року за № 26, складеного виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина, до якої входить 1/5 частина житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 80433349 від 12.03.2025 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Статтею 529 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 21.02.1948 року виданого виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Суворовського району Ізмаїльської області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Суворовського району. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою старостою Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 19.04.2024 року за № 376, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить - 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з яких 1/5 частина належала їй згідно запису в погоподарській книзі Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1017 _1 особового рахунку, а 1/10 частину вона фактично прийняла після смерті [PERSON] , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав; - земельна ділянка площею 1,00 га, передана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер - 5122086900:01:002:0029. Також, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,2124, розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 5122086900:02:002:0083, на підставі інформації із державного земельного кадастру на право власності та речові права. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно частин першої, статті 120 ЗК України У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 і Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від них. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Таким чином, земельна ділянка площею 0,2124, розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 5122086900:02:002:0083 належить ще [PERSON] - 3/10 частки (1/5+1/10), [PERSON] (1/5 частка) та [PERSON] (1/5 частка), а частка [PERSON] 3/10 частки(1/5+1/10), такі частки, як у житловому будинку, який розташований на вказаній земельній ділянці. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 15.01.1999 року, посвідченого секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3, [PERSON] все своє майно де б воно не було та в чому б воно не знаходилося та взагалі все те, що на день смерті буде їй належати та на що за законом вона матиме право заповіла в рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою старостою Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 19.04.2024 року за № 376, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В свою чергу згідно актового запису про смерть від 12.12.2011 року за № 39, складеного виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2021 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) за № 80018242 від 07.02.2025 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить: - 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з яких 1/5 частина належала їй згідно запису в погоподарській книзі Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1017 _1 особового рахунку, а 1/10 частину вона фактично прийняла після смерті [PERSON] , але юридично не встигла оформити соїх спадкових прав; - 3/10 частини земельної ділянки площею 0,2124, розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 5122086900:02:002:0083, з яких 1/5 частина належала їй на праві спільної часткової власності, а 1/10 частину якої вона фактично прийняла після смерті [PERSON] , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав; - 1/3 частина земельної ділянки площею 1,00 га, передана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер - 5122086900:01:002:0029, яку вона фактично прийняла після смерті [PERSON] , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , що крім іншого підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.04.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Факт того, що [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] підтверджений довідкою наданої старостою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.06.2025 року за № 488, відповідно до якої згідно по господарської книги дійсно [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , [INFO] - [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було з`ясовано судом, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданої старостою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.06.2025 року за № 488, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved