Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

04 березня 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із даним позовом до відповідача [PERSON] , в якій прохає стягнути із нього заборгованість за Кредитним договором № 7448694 від 06 січня 2024 року у розмірі 36400 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом; 26400 гривень - заборгованість за відсотками (а. с. 1-8). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 06 січня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 7448694 про надання споживчого кредиту. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а отже належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Проте, в подальшому сторони домовились збільшити суму кредиту на 2000 гривень, що підтверджується додатковою угодою. 06 січня 2024 року Товариство ініціювало переказ коштів за Кредитним договором шляхом безготівкового зарахування через компанію ТОВ «ПЕЙТЕК» на платіжну картку (маска- карти) № [NUMBER] , що свідчить про прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця - ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА". Згідно Кредитного договору сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредиту (загальний розмір) складає 8000 гривень; тип кредиту - кредит (п. 1.3.); строк кредиту 360 дні (день); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі (п. 1.4.). Відповідно до п. 1.5. тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п. 1.5.1.). Знижена процентна ставка 1,65 % в день та застосовується відповідно до п. 1.5.2. Договору. Згідно із п. 1.7. Денна процентна ставка на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,15% в день. 06 січня 2024 року сторони уклали Додаткову угоду до Кредитного договору. Відповідно до вищезгаданої Угоди, сторони домовились не лише збільшити суму кредиту на 2000 гривень, а й винести наступні зміни до Договору викласти п.1.3 Договору в новій редакції: сума кредиту(загальний розмір) складає 10000 гривень; тип кредиту - кредит. Викласти Додаток №1 до Договору в новій редакції, що додається. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, Сторони також визначають, що: орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена в Договорі на дату його укладання складе за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 29 887,89 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Договорі на дату його укладення збільшиться та складе за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 89200 гривень та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 87550 гривень. Надання частини кредиту у сумі, на яку збільшено загальний розмір кредиту здійснюється за платіжними реквізитами, вказаними в п.2.1 Договору. Дати надання частини кредиту: 06 січня 2024 року або 07 січня 2024 року. Підписуючи цю Додаткову угоду, Споживач підтверджує, що перед укладенням цієї Додаткової угоди йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), з урахуванням збільшення суми кредиту. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором - виникла заборгованість у розмірі 36400 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 26400 гривень - заборгованість за процентами. 23 жовтня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали Договір факторингу №23.10/24-Ф згідно умов якого право вимоги перейшло до останнього на загальну суму 36400 гривень. 20 січня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 20/01/2025-01 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу № 20/01/2025-01 від 20 січня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36400 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом; 26400 гривень - заборгованість за відсотками, яку останній прохає стягнути з відповідача разом із судовим збором у сумі 2422 гривні 40 копійок та 7000 гривень на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 116), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 7588/25-вих/2/204/2058/25 від 27 березня 2025 року (а. с. 117). 09 травня 2025 року ухвалою суду було здійснено перехід із спрощеного позовного провадження без виклику сторін в спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 121), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 11671/25-вих/2/204/2058/25 від 09 травня 2025 року (а. с. 122). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві з поміж іншого прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 7 на звороті), проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місця, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 141), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 06 січня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір № 7448694 про надання споживчого кредиту (а. с. 13-21), відповідно до умов якого, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus". Ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет/ Мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході(в т.ч через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно Пароля входу до Особистого кабінету/Мобільного застосунку "CreditPlus". При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ Мобільного застосунку "CreditPlus". Відповідно до п. п. 1.2. - 1.4. даного Договору, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 8000 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору (а. с. 21 на звороті - 22 та на звороті). Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Згідно з п. п. 1.5.1. та 1.5.2. даного Договору, Стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 1,65 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 05.02.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Відповідно до п. п. 1.7., 1.7.1., 1.7.2. Договору, Денна процентна ставка на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,15% в день. Загальні витрати на дату укладення Договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 63360 гривень; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 62040 гривень (п. п. 1.8., 1.8.1, 1.8.2 Договору.) Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 29887,89% річних (п. п. 1.9., 1.9.1., 1.9.2. Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 71360 гривень; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 70040 гривень (а. с. 1.10.,1.10.1., 1.10.2. Договору). Відповідно до п. 2. 1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дати надання кредиту: 06 січня 2024 року або 07 січня 2024 року (п. 2.2. Договору). 06 січня 2024 року відповідач також підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені всі основні умови надання кредиту, інформацію щодо орієнтованої річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші додаткову інформацію (а. с. 39-40 та на звороті). 06 січня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] була укладена Додаткова угода до Договору №7448694 про надання споживчого кредиту від 06 січня 2024 року (а. с. 23 та на звороті) відповідно до якої сторони домовились не лише збільшити суму кредиту на 2000 гривень, а й винести наступні зміни до Договору викласти п.1.3 Договору в новій редакції: сума кредиту(загальний розмір) складає 10000 гривень; Тип кредиту - кредит. Викласти Додаток №1, тобто Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, до Договору в новій редакції, що додається (а. с. 24-25). Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, сторони також визначають, що: орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена в Договорі на дату його укладання складе за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 29887,89 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Договорі на дату його укладення збільшиться та складе за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 89200 гривень та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 87550 гривень. Надання частини кредиту у сумі, на яку збільшено загальний розмір кредиту здійснюється за платіжними реквізитами, вказаними в п.2.1 Договору. Дати надання частини кредиту: 06 січня 2024 року або 07 січня 2024 року. Підписуючи цю Додаткову угоду, Споживач підтверджує, що перед укладенням цієї Додаткової угоди йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), з урахуванням збільшення суми кредиту. А також, 06 січня 2024 року відповідач також підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені всі основні умови надання кредиту, інформацію щодо орієнтованої річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші додаткову інформацію (а. с. 25 на звороті - 27 та на звороті). 06 січня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на рахунок відповідача 8000 гривень, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 13 листопада 2024 року (а. с. 41-42) та 06 січня 2024 року на рахунок відповідача було перераховано 2000 гривень, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31 жовтня 2024 року (а. с. 42 на звороті). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за договором № 7448694 від 06 січня 2024 року за відповідачем рухається заборгованість у сумі 36400 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом; 26400 гривень - заборгованість за відсотками (а. с. 49-56 та на звороті), крім того відповідачем здійснювались часткові погашення за договором у сумі 4950 гривень. Згідно з листом АТ «Універсал Банк» від 09 червня 2025 року № БТ/Е-5129 (а. с. 145 та на звороті), [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), банком було емітовано картку № [NUMBER] . За період 06 січня 2024 року по 11 січня 2024 року дійсно надійшли зарахування на вказану картку коштів у сумі 8000 гривень та у сумі 2000 гривень. Крім того, номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ). Повний номер рахунку за картою № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), на який зараховано кошти - [NUMBER] . Вказане також підтверджєуться рухом коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] за період з 06 січня 2025 року по 11 січня 2024 року (а. с. 146-149). 23 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а. с. 58-62). Відповідно до вимог п. 1.2 вказаного договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Також, 23 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23 жовтня 2024 року (а. с. 68). Згідно з Реєстру боржників до Договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23 жовтня 2024 року, до ТОВ «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за договором № 7448694 від 06 січня 2024 року, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 36400 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом; 26400 гривень - заборгованість за відсотками (66-67 та на звороті). 20 січня 2025 року між ТОВ «ФК» Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укледно договір факторингу № 20/01/2025-01, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а. с. 70-73). Відповідно до вимог п. 1.3 вказаного договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Прав Вимоги згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Також, 10 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було підписано Акт прийому-передачі Прав Вимоги за Договором факторингу № 20/01/2025-01 від 20 січня 2025 року (а. с. 77). Згідно з Реєстру боржників до Договору факторингу № 20/01/2025-01 від 20 січня 2025 року, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за договором № 7448694 від 06 січня 2024 року, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 36400 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом; 26400 гривень - заборгованість за відсотками (а. с. 75-76). Відповідно до Виписки з особового рахунку за кредитним договором № 7448694, за відповідачем [PERSON] рухається заборгованість станом на 12 лютого 2025 року у розмірі 36400 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом; 26400 гривень - заборгованість за відсотками (а. с. 57). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Приписами ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На підтвердження переходу права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 7448694 від 06 січня 2024 року, позивачем надано суду Договір факторингу № 20/01/2025-01 від 20 січня 2025 року з додатками (а. с. 70-70-77), відповідно до умов п. 1.3 якого, права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в момент підписання сторонами відповідного Акта прийому-передачі Прав вимоги. Після переходу прав вимоги до Фактора останній стає кредитором по відношенню до Боржника та набуває відповідні права вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, такий акт прийому-передачі Прав вимоги підписаний сторонами 10 лютого 2025 року (а. с. 77). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. З огляду на викладене, враховуючи те, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір, умови якого відповідачем не виконано, через що, за останнім утворилася заборгованість та, право вимоги за якими перейшло позивачу, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, підтвердженими належними, достатніми та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 7448694 від 06 січня 2024 року в сумі 36400 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом; 26400 гривень - заборгованість за відсотками. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ТОВ «Юніт Капітал» у даній справі на підставі договору про надання правової допомоги № 10/02/25-02 від 10 лютого 2025 року надавало Адвокатське об`єднання «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро- адвоката Тараненка А.І. (а. с. 79-80) (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія № 4956 від 24 квітня 2012 року (а. с. 84)), на підставі довіреності від 04 грудня 2024 року (а. .с 85) та на підставі додаткової угоди від 10 лютого 2025 року № 2 до договору № 10/02/25-02 про надання правової допомоги від 10 лютого 2025 року (а. с. 81-82). Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так, на підтвердження наданих послуг адвокатом надано Акт прийому-передачі наданих послуг від 10 лютого 2025 року (а. с. 83), відповідно до яких адвокатом надано позивачу вид та обсяг правничої допомоги: складання позовної заяви за 2 години витраченого часу - 5000 гривень; вивчення матеріалів за 2 години витраченого часу - 1000 гривень; підготовка адвокатського запиту за 1 годину витраченого часу - 500 гривень; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на рахунок боржника за 1 годину витраченого часу - 500 гривень, що разом складає 7000 гривень. Також, надано Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правової допомоги №10/02/25-02 від 10 лютого 2025 року (а. с. 80). Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути спів розмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, тому суд доходить висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 2000 гривень. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 7448694 від 06 січня 2024 року у сумі 36400 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом; 26400 гривень - заборгованість за відсотками. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved