Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

представник позивача [PERSON] 19.05.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд", діючи в інтересах свого довірителя, звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивує\~тим,\~що \~15.07.2002\~ [PERSON] продав позивачу [PERSON] належний йому гараж, що розташований по [ADDRESS] , який належав продавцеві на підставі договору купівлі - продажу від 25.06.1999. \~ \~ \~ \~Гараж був розташований на земельної ділянки в районі МКК (кооперативні гаражі). Водночас гаражний кооператив створено не було, тривали організаційні процеси, спрямовані на створення гаражного кооперативу, проте було здійснено присвоєння майбутнім гаражам кооперативу порядкових номерів, зокрема спірному гаражу - № [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Позивач вважав, що в нього наявні правовстановлюючі документи на цей гараж. Проте відомості про право власності на вказаний вище гараж у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні і він дотепер рахується за продавцем. \~ \~ \~ \~Після виготовлення технічного папорта на спірний гараж позивач звернувся до держаного реєстратора з метою реєстрації права власності у встановленому порядку на куплений ним гараж, але йому було у цьому відмовлено. Оскільки питання щодо реєстрації права власності у встановленому законодавством порядку залишається невирішеним, позивач звернувся до суду для захисту свого права у судовому порядку шляхом визнання за ним права приватної власності на нерухоме майно - гараж № [NUMBER] , загальною площею 26,3 кв. м., який розташований по [ADDRESS] . 20.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У строк, встановлений судом, відзив на позов до суду не надходив. Ухвалою суду від 09.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 09.06.2025 до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності та залишення питання щодо задоволення позову на розсуд суду. У судове засідання 08.07.2025 сторони не з`явилися, в матеріалах справи маються заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд доходить висновку, що за результатами судового провадження має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 15.07.2002 [PERSON] (далі за текстом продавець) продав позивачу [PERSON] (далі за текстом покупець) належний йому на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Хорольською держнотконторою 25.06.1999 та зареєстрованого у Лубенському міжрайонному бюро техінвентаризації 22.02.2001 в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 3 гараж, що розташований по [ADDRESS] , та в цілому складається з будівлі гаражу літ. А загальною площею 19,3 кв. м. Вказаний договір було посвідчено 15.07.2002 приватними нотаріусом Рибкою К.О., у ньому мається вказівка про те, що він зареєстрований в реєстрі, проте не зазаначено за яким номером. Вказане підтверджується копією цього договору купівлі-продажу від 15.07.2002. Відповідно до довідки від 03.04.2024 за № 646, виданої КП "Лубенське МБТІ", станом на 31.12.2012 гараж за адресою: пр. Вишневий у м. Хоролі Лубенського району (колишній Хорольський район) Полтавської області вцілому зареєстровано 22.01.2001 в КП "Лубенське МБТІ" у книзі № 2, зареєстрований № 3 за [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори 25.06.1999 за реєстровим № 1824. Згідно з довідкою від 03.01.2025 № 21, виданої КП "Лубенське МБТІ" позивачу, станом на 31.12.2012 гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у КП "Лубенське МБТІ" не зареєстрований. Позивач стверджує, що спірний гараж був розташований на земельної ділянки в районі МКК (кооперативні гаражі). Водночас, гаражний кооператив створено не було, тривали організаційні процеси, спрямовані на створення гаражного кооперативу, проте було здійснено присвоєння майбутнім гаражам кооперативу порядкових номерів. Спірному гаражу було присвоєно внутрішньо гаражний номер, а саме № [NUMBER] . Позивач [PERSON] після укладення договору купівлі-продажу від 15.07.2002 вважав, що у нього наявні правовстановлюючі документи на вказаний вище гараж, проте відомостей про право власності на нього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає, що підтверджується вищевказаними довідками КП "Лубенське МБТІ". На замовлення позивача ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт та внесено інформацію про спірний гараж до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, при цьому під час виготовлення технічного паспорта було встановлено, що площа гаражу становить 23,6 м2, розбіжність у площі була допущено при попередній інвентаризації. Позивачем здійснено незалежну оцінку об`єкту майна нежитлового приміщення гаражу, яка відповідно до звіту про оцінку майна (гаража № [NUMBER] , розташованого за адресою: [ADDRESS] ), виготовленого ТОВ "Альбатрос" станом на 24.01.2025 становить 67800,00 грн. Позивач звернувся до держаного реєстратора з метою реєстрації права власності у встановленому порядку на спірний гараж, проте йому державним реєстратором прав на нерухоме майно Штомпель Оленою 01.04.2025 було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, що підтверджується копією рішення № 78130781 від 01.04.2025, оскільки подані для здійснення цієї дії позивачем документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. У зв`язку із викладеним та неможливістю врегулювання вказаного питання у позасудовий спосіб, позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на вказаний гараж. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12\~ЦПК\~України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи. Статтею 328 цього Кодексу визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що позивач 15.07.2002 придбав у [PERSON] нерухоме майно, яке належало останньому на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Хорольською держнотконторою 25.06.1999 та зареєстрованого у Лубенському міжрайонному бюро техінвентаризації 22.02.2001 в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 3, а саме гараж, що розташований по [ADDRESS] , та в цілому складається з будівлі гаражу літ. А загальною площею 19,3 кв. м. Проте, під час реєстрації цього договору приватним нотаріусом Рибкою К.О. помилково не було зазначено у тексті документу того номеру, за яким відбулася реєстрація договору. Вказане призвело до унеможливлення реєстрації права власності на спірний гараж за позивачем та вирішення вказаного питання у позасудовий спосіб. У подальшому позивачем було замовлено та отримано технічний паспорт на гараж [ADDRESS] та його оцінку, у процесі здійснення чого було встановлено, що площа спірного гаража становить 23.6 м2, що зафіксовано у вказаних письмових доказах. На переконання суду, право власності позивача на вказаний гараж підтверджується зібраними по справі письмовими доказами у їх сукупності, зокрема, копіями договору купівлі-продажу від 15.07.2002, довідок КП "Лубенське МБТІ", технічного паспорту на гараж. Доказів протилежного суду не надано. Беручи до уваги неможливість оформлення права власності на вищевказаний гараж позивачем у встановленому законом порядку, беручи до уваги те, що його визнання не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд доходить висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно - гараж підлягає до задоволення. Питання розподілу судових витрат не вирішувалося судом, оскільки позивачем не було заявлено про їх стягнення із відповідача, відповідач при вирішення вказаного позову поклався на розсуд суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved