Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

У січні 2025 року позивач, через свого представника - адвоката Майорову О.М., звернувся до суду з позовною заявою в якій просить зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.10.2024, справа №489/8344/24, що стягуються з нього на користь [PERSON] , на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.10.2024 з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно для кожного з дітей. Однак, на момент звернення до суду [PERSON] не зазначила в заяві про стягнення аліментів та суд не врахував той факт, що батько має ще одну дитину від першого шлюбу і що він також сплачує аліменти за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.11.2023, справа № 489/5256/23, на користь [PERSON] на утримання його повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 12.09.2023, і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Таким чином, на сьогоднішній день загальний розмір аліментних зобов`язань позивача перевищує допустимі межі та негативно впливає на його фінансові можливості, а також порушує принцип справедливого розподілу обов`язків батьків щодо утримання дітей. Матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з сплатою аліментів на доньку від першого шлюбу [PERSON] . Крім цього, позивач не працює, ніяких доходів не має, рухоме та нерухоме майно у позивача відсутнє, що згідно положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи інтереси трьох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, позивач просить про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Відповідач, через свого представника - адвоката Шумілову Н.І., надала до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з сплатою аліментів на повнолітню дитину від іншого шлюбу у розмірі 1/8 частини доходів. Крім того, згідно термінового трудового договору, у позивача відбулось покращення фінансового стану, а не погіршення. Згідно з параграфом 4 договору робочий час становить 37,5 годин на тиждень. Згідно параграфу 5 договору погодинна ставка складає 14,45 євро. Отже, позивач отримує щонайменше дохід за тиждень 541,87 євро, а в місяць 2 167,5 євро. Також зазначила, що позивач за змістом позову посилається на сплату аліментів у розмірі 1/8 частини, проте, не надав суду доказів такої сплати. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Доказів погіршення фізичного чи сімейного стану позивачем також не надано, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивач, через свого представника - адвоката Майорову О.М., надав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що звернення до суду щодо зменшення розміру аліментів зумовлене не ухиленням від обов`язків, а об`єктивною необхідністю рівномірного розподілу фінансових зобов`язань між усіма дітьми позивача. Згідно з принципом рівності прав дітей, незалежно від їхнього віку, батько має забезпечувати всіх дітей однаково. він разом із сім`єю, рятуючись від війни та шукаючи прихисток в іншій країні, тимчасово виїхав до Німеччини, де наразі й перебуває. Зазначив, що не приховує свої доходи, він не має жодного доходу в Україні, оскільки його трудова діяльність і заробіток пов`язані виключно з Німеччиною. Він не лише сплачує аліменти, а й фактично забезпечує харчування, одяг, медичне страхування та інші витрати на дітей. Сплату за щомісячне медичне страхування дітей також несе позивач. За такого вважає позовні вимоги обґрунтованими. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.02.2025 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачам, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачами відзиву. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення iрішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судовим наказом Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.10.2024 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно для кожного з дітей, починаючи з 24 жовтня 2024 року до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] ; потім в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.11.2023 з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 12 вересня 2023 року, і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Позивач просить зменшити розмір вищевказаних аліментів, посилаючись на зміну свого матеріального стану. Як вбачається з тексту Термінового трудового договору від 31.05.2025 (переклад з німецької мови на українську мову) [PERSON] працює виробничим працівником/пакувальником у вертикальному відділі в компанії «STOBAG Alufinish GmbH», трудові відносини почалися з 01.06.2024. Згідно параграфів 4 та 5 вказаного договору, погодинна ставка складає 14,45 євро, а робочий час становить 37,5 годин на тиждень. Вказані обставини позивачем не заперечуються. За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини,прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із частиною першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). За положеннями частини третьої статті 181 наведеного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова) вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із пунктом 23 Постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Відповідно до пункту 23 Постанови, вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). В свою чергу, позивачем не надано доказів на підтвердження свого реального майнового стану. Будь-яких належних та допустимих доказів про загальний розмір доходу та майновий стан ним надано не було. Такими доказами могли бути довідки про доходи, довідки про наявність чи відсутність нерухомого майна, транспортних засобів, вартість, часу їх придбання, здачу в оренду, довідки щодо банківських вкладів, кредитів, руху коштів на рахунках тощо. При цьому, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану та того, що з моменту видачі судового наказу його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі. Обставини, на які позивач посилається як на підставу зменшення розміру аліментів, зокрема, перебування на його утриманні доньки, яка продовжує навчання, мали місце до видачі судового наказу. Також, слід зауважити, що відповідно до судового наказу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.10.2024 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні повнолітню доньку, яка продовжує навчання, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме їх інтересам. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28.05.2021 у справі №715/2073/20, від 03.06.2020 у справі №760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі №565/2071/19. Натомість, позивач, який не є непрацездатним, зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел доходів для забезпечення гідних умов проживання й розвитку власних дітей. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд доходить висновку про те, що належних, достатніх та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені статтею 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення у повному обсязі. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем витрати на сплату судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed