Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив визнати за ним право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , а також на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку з надвірними будівлями розташованої по цій же адресі загальною площею 0,10 га, кадастровий номер 6823610100:02:005:0260, та стягнути з [PERSON] понесені ним судові витрати. Позов мотивований такими обставинами. 16.03.2002 року між [PERSON] та відповідачкою зареєстровано шлюб, який рішенням Полонського районного суду від 18.07.2024 року розірвано. 21.06.2016 року за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу за спільні кошти придбано вище зазначені житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка. Між сторонами виник спір з приводу належності будинку, через погіршення взаємовідносин позивач після розірвання шлюбу вимушено пішов проживати до своє матері [PERSON] . Вважає, що згадані вище об`єкти нерухомості є спільною сумісною власністю подружжя, а тому за ним має бути визнано його право на 1/2 їх частину. 11.11.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. 28.11.2024 [PERSON] подала зустрічний позов в якому просила провести розподіл спірного будинку в натурі та виділити їй в приватну власність частину будинку [ADDRESS] , а саме: житлову кімнату площею 13,2 кв.м, вітальню площею 10,9 кв.м, кухню площею 8.4 кв.м, ванну площею 4,6 кв.м, коридор площею 6.0 кв.м., веранду площею 8,7 кв.м. Решту частин будинку виділити [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що вище зазначене майно набуте в шлюбі та є спільною сумісною власністю сторін, враховуючи, що двоє спільних дітей сторін є особами з інвалідністю та потребують до себе посиленої уваги та комфорту вважає за можливе відступити від рівності часток кожного з подружжя виділивши їй вказану частину будинку. Ухвалою судді від 03 грудня 2024 року відкрито провадження за зустрічним позовом та вказані позови об`єднані в одне провадження для спільного розгляду, по справі призначено підготовче судове засідання. 31.12.2024 позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] подано до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій вона просила провести також розподіл в натурі земельної ділянки відповідно до варіанту розподілу жилого будинку. Цього ж дня [PERSON] подала клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи з визначеним переліком питань. Ухвалою суду від 27.01.2025 призначено судову будівельно-технічну експертизу, а підготовче провадження зупинене до надходження висновку експерта. 02.05.2025 у зв`язку з надходженням висновку експерта ухвалою суду провадження у справі поновлено. 23.05.2025 позивачка за зустрічним позовом подала клопотання про зменшення позовних вимог в якому просила виділити для неї в натурі 43/100 частин жилого будинку відповідно до висновку експерта, та стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати на оплату праці експерта 19000 грн., та за надання адвокатом правничої допомоги в сумі 8000 грн. 02.06.2025 року позивач за первісним позовом подав заяву про збільшення позовних вимог у якій просив визнати за ним право власності на 57/100 частин спірного будинку з надвірними будівлями, а також на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування цього домоволодіння площею 0,05 га, стягнути з відповідачки понесені ним витрати по справі: судовий збір 1599,59 грн., правнича допомога - 8000 грн., витрати на проведення оцінки вартості майна - 3000 грн., відмовити у задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення з нього витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн., та витрат на проведення експертизи в сумі 9500 грн. 02.06.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. В судовому засіданні [PERSON] заявлені ним з урахуванням змін позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, заперечивши вимоги [PERSON] щодо стягнення з нього грошової компенсації за виділ йому більшої частини жилого будинку. Позивачка за зустрічним позовом заявлені нею вимоги із урахуванням змін також підтримала, зазначила, що оскільки [PERSON] виділяється більша частина будинку 57/100, а тому просила стягнути з нього грошову компенсацію за перебільшуючу частку. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що позивачка та відповідач з 16.03.2022 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Полонського районного суду від 18.07.2024. Під час перебування в шлюбі 21.06.2016 на ім`я [PERSON] за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу було придбано житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель кадастровий номер 6823610100:02:005:0260, яка знаходиться за вище вказаною адресою. Після розірвання шлюбу сторонами припинили спільне проживання та між ними виник спір з приводу належності та поділу вказаних об`єктів нерухомості. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 63 СК України). Згідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. За положеннями\~ст.\~70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина 2) За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (частина 3). Відповідно до частин 1,2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до статей\~15,\~16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Згідно з частиною першою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтями\~363,\~367 ЦК України\~передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. За положеннями ч. 4 статті 120 ЗК України (у редакції чинній на час придбання сторона будинку та земельної ділянки) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже на підставі вищенаведених норм, придбані сторонами за нотаріально посвідченими договорами житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка є їхньою спільною сумісною власністю в рівних частках. Суд не вбачає в даному конкретному випадку підстав для відступу від засади рівності часток подружжя. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи належний [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, а також земельну ділянку можливо розподілити в натурі лише за одним варіантом поділу, при обранні якого суд враховує пропозиції співвласників домоволодіння, розмір часток, які для них будуть виділені, можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним. Сторони дійшли згоди про здійснення розподілу належного для них жилого будинку і земельної ділянки та погоджуються, що для позивача за первісним позовом [PERSON] виділяється в натурі 57/100 частин будинку загальною площею 38,0 м2 ринковою вартістю 131722,0 грн., а також відповідна 1/2 частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування цього будинку та господарських будівель кадастровий номер 6823610100:02:005:0260 площею 0,05 га. Для відповідачки за первісним позовом [PERSON] виділяється 43/100 частин будинку загальною площею 28,7 м2 ринковою вартістю\~99484,0\~грн.\~та відповідна\~1/2\~частина вище\~вказаної земельної\~ділянки також площею 0,05 га. Оскільки для позивача за первісним позовом виділяється в натурі більша частина домоволодіння (57/100) від належної йому ідеальної частки, а для відповідачки за первісним позовом виділяється відповідно менша частина (43/100), а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація за різницю в частинах при їх виділенні в натурі в розмірі 16119,00 грн. Згідно до висновку судового експерта для забезпечення виділу в натурі окремих частин житлового будинку, які мають функціювати незалежно, необхідно здійснити перепланування, а саме: в приміщені 1-5 встановити перегородку з дверним отвором; з приміщення 1-1 в приміщення 1-4, замурувати дверний отвір; віконний отвір в приміщенні 1-5 переробити на дверний з установкою подвійного дверного блоку; частину переділеного перегородкою приміщення 1-5 переобладнати під кухню площею 7.0 м2. Зазначені перепланування мають виконуватись кожним співвласником у частині будинку, що для нього виділяється в натурі. Експертом запропоновано здійснити розподіл земельної ділянки кадастровий номер 6823610100:02:005:0260 в рівних частинах по 0,05 га з прив`язкою до варіанту поділу житлового будинку, що на думку суду є прийнятним. Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд виходить із такого. Як вбачається із першої редакції первісного позову [PERSON] вказував, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс складається із сплати судового збору в сумі 1599,70 грн., витрати на правничу допомогу - 5000 грн., витрати ФОП на проведення оцінки майна подружжя 3000 грн. У зв`язку з розглядом справи очікує понести витрати на правничу допомогу - 8000 грн. [PERSON] у першій редакції поданого нею зустрічного позову просила з урахуванням її майнового стану звільнити її від сплати судового збору, в чому ухвалою судді від 02.12.2024 відмовлено, після чого позивачкою сплачено судовий збір за подання позову в сумі 1599,70 грн. Також [PERSON] у зазначеній позовній заяві вказала, що орієнтовні витрати на розгляд справи вона планує понести в сумі 500 грн. на правничу допомогу. В уточненій зустрічній позовній заяві від 31.12.2024 [PERSON] зазначила аналогічні обставини щодо судових витрат (а.с. 85). 23.05.2025 [PERSON] подала клопотання в якому просила суд при ухваленні рішення стягнути з відповідача судові витрати в загальній сумі 27000 грн., які складаються із витрат на правничу допомогу 8000 грн., та 19000 грн. - оплата праці експерта. До клопотання додано розрахунок вартості робіт виконаних адвокатом Кушніруком В.М. на суму 8000 грн., квитанція про сплату цієї суми, а також рахунок на оплату № 158 від 13.02.2025 , та банківська квитанція про оплату для судового експерта Куті В.П. 19000 грн. (а.с. 172-176). 02.06.2025 [PERSON] у заяві про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати, що складаються із сплати судового збору в сумі 1599,70 грн., витрати на правничу допомогу - 8000 грн., витрати на проведення оцінки майна подружжя 3000 грн., додавши, зокрема квитанції про фактичну оплату послуг адвоката Казарця А.Г. на суми 5000 грн. та 3000 грн. (а.с.177-183). При цьому [PERSON] просив відмовити у стягненні на користь [PERSON] витрат понесених нею на правничу допомогу в сумі 8000 грн., посилаючись на положення ч.4 ст. 141 ЦПК України, так як у зустрічному позові [PERSON] зазначала, що орієнтовні витрати на правничу допомогу становлять 500 грн. Щодо витрат за проведення судової експертизи, [PERSON] погодився на стягнення з нього половини сплаченої [PERSON] суми в розмірі 9500 грн. Відповідно до частин 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно до частин 1,2,4 статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 4 зазначеної статті ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. За положеннями частини 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У справі судом задовольняються вимоги первісного та зустрічного позову, щодо розподілу жилого будинку та земельної ділянки. В той же час заявлені сторонами вимоги про розподіл судових витрат слід задовольнити частково, які необхідно розподілити наступним чином. Судовий збір\~позивачем за\~первісним позовом\~сплачено в\~розмірі 1599,70 грн. В такій же саме сумі сплатила судовий збір позивачка за зустрічним позовом, а відтак на підставі ч.1 ст. 601 ЦК зобов`язання кожної сторони по сплаті відшкодування суми сплаченого судового збору припиняються шляхом зарахуванням однорідних вимог. [PERSON] \~та [PERSON] \~понесли витрати\~на професійну\~правничу допомогу\~кожен в\~сумі 8000\~грн.\~ Суд не вбачає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 141 ЦПК України, як на цьому наполягають позивач за первісним позовом та його адвокат Казарець А.Г., котрі просять відмовити для [PERSON] у стягненні на її користь витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн., через те, що вказана сума істотно перевищує суму заявлену нею в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Застосування зазначеного правила є правом, а не обов`язком для суду, а тому враховуючи, що [PERSON] фактично сплатила адвокату Кушніруку В.М. за надання останнім правничої допомоги 8000 грн., докази про це подані у строки визначені ч.8 ст.141 ЦПК України (до закінчення судових дебатів), а відтак у зв`язку із задоволенням вимог зустрічного позову на користь [PERSON] відповідач за зустрічним позовом має відшкодувати їй витрати на правничу допомогу. Проте приймаючи до уваги, що у сторін є наявні взаємні однорідні вимоги щодо відшкодування один одному в однакових розмірах витрат понесених на правничу допомогу, а тому дані зобов`язання на підставі ч.1 ст. 601 ЦК слід припинити шляхом зарахування таких вимог. Позивачка за зустрічним позовом на обґрунтування заявлених нею вимог про поділ в натурі жилого будинку та земельної ділянки заявила клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, яке судом задоволено. Оплата праці судового експерта була здійснена [PERSON] в сумі 19000 грн. Після надходження до суду висновку судової експертизи позивач за первісним позовом скориставшись цими висновками змінив підставу та предмет позову заявив також вимоги про поділ в натурі жилого будинку та надвірних споруд за варіантом, визначеного експертом. В такому випадку суд вважає, що витрати у зв`язку з залученням у справі судового експерта між сторонами слід розподілити в рівних частках, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину їх вартості в сумі 9500 грн. На думку суду вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідачки за цим позовом 3000 грн. витрат сплачених ним для ФОП [PERSON] за проведення оцінки жилого будинку та земельної ділянки задоволенню не підлягають. Названі \~витрати не\~можна в\~даному конкретному\~випадку вважати\~такими,\~що вони\~в розумінні\~ч.3\~ст.\~133\~ЦПК Українипов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, оскільки вони не були обов`язковими для [PERSON] , а суд при ухваленні рішення не використовував їх як докази. Визначена оцінювачем вартість жилого будинку відрізняється від його вартості, визначеної судовим експертом, висновок якого є належним, достовірним та допустимим доказом.

Outcome: partial