Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 3317882 від 12.10.2021 року на загальну суму 60\~864 грн., та судові витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 грн. Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2025 року, ухваленим у справі за вищевказаним позовом, позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики №3317882 від 12.10.2021 року в розмірі 60 864 грн., сплачений судовий збір в сумі 3028 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 17000 грн. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.03.2025 року, вищевказане заочне рішення суду скасовано і призначено справу до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 16.06.2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до судового розгляду. ТОВ «Коллект Центр» обґрунтовував свій позов тим, що 12.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та відповідачем було укладено договір про надання договору позики №3317882, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю кошти в термін до 11.11.2021 року та сплатити середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний,фіксований 1, 59200% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики, середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований 1, 99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики, базова процентна ставка за позикою, фіксована 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою, розмір процентів на прострочену позику, фіксований : 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. 09.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №09/02-2022, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до [PERSON] , за зобов`язаннями, що виникли за договором позики №3317882 від 12.10.2021 року. 10.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] , за зобов`язаннями, що виникли за договором про надання Договору позики № 3317882 від 12.10.2021 року. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача відповідно до Договору позики № 3317882 від 12.10.2021 р. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 09.01.2024 року виникла заборгованість, яка в межах вимог позивача становить 157 704 грн., але враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 60864 грн. з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 12 000 грн., заборгованість за відсотками 48 864 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, прохала розглядати дану справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , у судові засідання 10.03.2025 року,09.04.2025 року, 16.06.2025 року, 15.07.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направленням судових повісток на адресу проживання та реєстрації відповідача (том 1 а.с.237-239,а.с. 240-242, а.с.248-250,а.с.251-253, том.2 а.с.7-9). Крім того, про вказані судові засідання була повідомлена через підсистему "Електронний суд". (том 1 а.с.236, зворот а.с.247, том 2 зворот а.с.5). В заяві про перегляд заочного рішення вказувала, що вона не укладала договір позики з ТОВ «Маніфою», не підписувала його, відповідно не погоджувала проценту ставку та інші умови кредитування. Крім того, прохала суд зменшити розмір відсотків, оскільки сума нарахованих відсотків в розмірі 48864 грн. не є співрозмірною сумі кредиту. Також посилалась на те, що до позовної заяви не додано документів про перехід права вимоги за договром позики від ТОВ «Маніфою» нови кредиторам та відсутні докази перерахуваннч коштів на її картковий рахунок. Щодо вимоги про стягнення з неї судових витрат за послуги адвоката в розмірі 17\~000 грн. вказала, що така сума є завищена та завищеною. (том 1 а.с.207-242) Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що 12.10.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] , укладений договір позики № 3317882 (а.с. 7-10), за умовами якого остання отримала позику в сумі 12 000 грн строком на 30 днів, до 11.11.2021, зі сплатою відсотків за користування позикою - 1,59200% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою становить 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (п. 2.1., 2.3.3., 2.3.4, 2.4.4., 2.5. Договору) (том 1 зворот а.с. 7). Згідно з п. 2.6. Договору позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на вебсайті товариства протягом 3 робочих днів з дати підписання договору (том 1 зворот а.с. 7). За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (п. 5.1. Договору) (а.с. 9). Також, на підтвердження своїх доводів позивач надав паспорт позики, який підписаний, у т.ч., відповідачкою [PERSON] , електронним підписом одноразовим ідентифікатором/g73541/ (том 1 а.с. 13 - 14). Відповідно до цього паспорта сума позики складає 12 000 грн, надається строком на 30 днів для придбання товарів (робіт, послуг), шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на вебсайті позикодавця у день укладення договору позики (том 1 а.с. 13,14). За користування позикою передбачена процентна ставка: 1,59200% на день - середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний (11460.00 % річних); 1,9900% на день - середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий (29654.00% річних); 1,99000% на день - базова процентна ставка за позикою (29654.00% річних). Відповідно до п. 5 Паспорта позичальник зобов`язаний повернути позику та сплатити проценти за користування позикою в строк позики, визначений договором, з правом дострокового повернення позики та оплати заборгованості частинами, але в межах строку позики. Графік нарахувань процентів за користування позикою додається - Додаток № 1 ( том 1 а.с.11- 13). У Додатку № 1 до Договору позики № 3317882 від 12.10.2021 наведений розрахунок орієнтовної загальної вартості позики в межах строку позики, яка в загальному складає 17731,20 грн (том 1 а.с. 11,12). За повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 31.03.2023 року, успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 12.10.2021 року на суму 12\~000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.uа - 113881711, призначення платежу: зарахування 12 000 грн на картку [NUMBER] . (том 1 а.с.15). 09.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 09/02-2022, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 3317882 від 12.10.2021 року, що укладений з [PERSON] (а.с.19-21). Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 09/02-2022 від 09 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 37104 грн. (том 1 а.с.24). 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 3317882 від 12.10.2021 року, що укладений з [PERSON] (том 1 25-27). Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги 10-01/2023 від 10 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , у розмірі 157 704 грн. (том 1 а.с.32). Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до листа від 18.12.2024 року №20.1.0.0.0/7 241217/61823-БТ, наданого суду АТ КБ «Приват Банк», банківська картка № [NUMBER] , відкрита на ім?я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). З виписки по вказаному рахунку вбачається, що 12.10.2021 року на рахунок відповідача були перераховані кошти в розмірі 12\~000 грн. (том 1 а.с.179,180). Відповідач належним\~чином не\~виконувала своїх\~зобов`язань\~щодо погашення\~кредиту та\~ відсотків,\~а тому\~станом на\~09.01.2024\~року за\~нею утворилась\~заборгованість в\~розмірі 157 704 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 12 000 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 145\~704 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості фізичної особи [PERSON] (том 1 а.с.17). Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 60864 грн,з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 12 000.; заборгованість за відсотками 48864 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 2.6, Договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Пунктами 3.1. та 3.2, Договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними. Таким чином, доводи відповідачки про те, що вона не підписувала кредитний договір є безпідставними, оскільки законом передбачено можливість підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором. Законом не визначено обов`язковість підписання електронного правочину електронним цифровим підписом. Щодо твердження відповідача про те, що позивачем до суду не надано докази перерахування кредитних коштів на її рахунок. Відповідно до вимог статей 12,81\~ЦПК України обов`язок подання доказів та доведення обставин, що підлягають доказуванню, покладається на сторони. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 56 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75(далі - Положення), банк має забезпечити безперервність процесу збору, оброблення та зберігання первинних документів, навіть під час передавання їх з однієї підсистеми до іншої в межах системи автоматизації банку. Відповідна інформація має бути цілісною, достовірною і несуперечливою. У пунктах 62, 63, 65 вказаного Положення у редакції, чинній на час вирішення справи в суді, зазначено, що виписки з клієнтських рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Інформація про стан рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21). Відповідно до листа від 18.12.2024 року №20.1.0.0.0/7 241217/61823-БТ, наданого суду АТ КБ «Приват Банк», банківська картка № [NUMBER] , відкрита на ім?я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). З виписки по вказаному рахунку вбачається, що 12.10.2021 року на рахунок відповідача були перераховані кошти в розмірі 12\~000 грн. (а.с.179,180). Таким чином, надана банком виписка за картковим рахунком позичальника [PERSON] , є належними та допустимим доказом, що підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, тому протилежний висновок відповідача суду з цього приводу є необгрунтованим. Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом. Згідно з приписами абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК Україниправо кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. За умовами\~укладеного між\~сторонами договору\~позики №3317882\~від 12.10.2021\~року,\~ ТОВ\~«Маніфою» надало\~відповідачу позику\~в розмірі\~12\~000\~грн.,\~на строк\~30\~днів,\~тобто до\~11.11.2021\~року.\~Договором передбачено\~сплату відсотків\~за користування\~грошовими коштами\~у розмірі\~1,99\~%\~за один\~день користування\~грошовими коштами. Отже, правом нараховувати проценти за користування кредитом позикодавець був наділений лише у період 30 календарних днів, починаючи з дня видачі позики, що було узгоджено сторонами договору позики № 3317882 від 12.10.2021 року. Доказів, що відбулась пролонгація договору позивачем до суду не надано. Тож, відповідно до умов договору за час користування коштами наданими у позику відповідач мала сплатити відсотки у розмірі 7164 грн. (12 000 грн. х 1,99% х 30 днів = 7164 грн.). Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 7164 грн. Таким чином, аналізуючи надані суду докази, вирішуючи справу в межах заявлених вимог,суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог,а саме:з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 19164 гривень заборгованості за договором позики № 3317882 від 12.10.2021 року, з яких: 12\~000 гривень тіла кредиту та 7164 гривень процентів за користування кредитом у відповідності з умовами кредитного договору. Пропорційність задоволених вимог становить 31,5% (19164 х 100 % : 60864 = 31,5%). Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 02.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір №02-1/2023 про надання правової допомоги. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до положень п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд констатує, що із заявлених позовних вимог щодо стягнення коштів у сумі 60864 грн., суд стягнув 19164 грн., отже пропорційність задоволених позовних вимог позивача складає 31,5%, що становить, виходячи з доведеної суми витрат 17000 грн. на професійну правничу допомогу 5355 грн., (17\~000 х 31,5%:100%), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, оскільки, вимоги позивача задоволено на 31,5 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 953,83 грн. (3028 х 31,5% : 100%). На підставі викладеного та

Outcome: partial