Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

16.04.2025, [PERSON] , звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, [PERSON] , що зареєстрований 05 листопада 2018 року у Виконавчому комітеті Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №11. Сторони від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовується тим, що протягом останніх 12 місяців сімейні стосунки між позивачем та відповідачем поступово погіршилися і в кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач вважає, вони нездатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї та піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З урахування даних обставин позивач не має наміру зберегти шлюб, наполягає на розлученні, та після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». 17.04.2025 року згідно ухвали суду у даній справі відкрите спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвала про відкриття провадження отримана сторонами. (а.с.19, 20) Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участі не надходило. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимогипідлягають задоволенню, за наступних підстав та міркувань. Як установлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 05 листопада 2018 року у Виконавчому комітеті Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №11, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії « [NUMBER] . (а.с.5) Від спільного подружнього життя у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . (а.с.10) Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Статтею 51 Конституції України\~проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», та який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, з урахуванням чого, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України На підставі викладеного та

Outcome: approved