Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

15.05.2025 року представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. 21.05.2025 року судом отримано відповідь щодо місця реєстрації відповідача. 21.05.2025 року ухвалою судді відкрито провадження по справі. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 19 січня 2018 року, позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . За рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 22.04.2025 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 7. На сьогоднішній день батько дитини [PERSON] мешкає окремо від сім`ї, у вихованні неповнолітнього сина участі не бере, коштів на його утримання не надає, тому Позивач вимушена поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду. Матеріальної допомоги від держави, [PERSON] також не отримує, тому її неповнолітній син знаходиться на повному її утриманні та проживає разом з нею. Шлюб між ними розірвано. Відповідач, в свою чергу, належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча спроможний це робити. Впевненості в постійній грошовій, натуральній допомозі не має. Боржник ухиляється від своїх прямих обов`язків. Через те, що батько належним чином не дбає про дитину та не надає достатніх коштів на її утримання є необхідність стягувати аліменти у примусовому порядку. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дати подання позову. Відповідач надав відзив на позовну заяву, пославшись на те, що дитина знаходиться повністю на його утриманні. Позивачка дитині не купила жодної речі. Тільки обіцяє, коли отримає заробітну плату, тоді і щось купить, але витрачає кошти на своє утримання. Позивачка, зловживаючи правом, щодо звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вводить суд в оману, вказуючи про про те, що він не займається вихованням дитини та не надає матеріальної допомоги, та про те, що дитина знаходиться на її утриманні. Він виконує зобов`язання щодо утримання матері та неповнолітньої дитини, по теперішній час, дитина мешкає з ним і знаходиться на його утриманні (а.с.28-29). Представник позивача в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу за його та позивачки відсутності. Вимоги, заявлені в позові, підтримав (а.с.60). Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що з відповідачем розлучилась, і останні 7 місяців разом не проживають. Дитина проживає з нею у квартирі її нового чоловіка. Після розлучення у них виникли суперечності щодо виховання дитини. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 на утримання дитини. У судовому засіданні відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначив, що коли дитина в нього він її утримує. Дитина зареєстрована в нього. Він звертався в орган опіки, і той вирішив, що дитина повинна проживати з матір`ю. Вважає рішення органу опіки порадою для суду. До суду для визначення місця проживання дитини він не звертався. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами у справі докази, відзив, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Згідно свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~від 14.03.2019\~року,\~сторони є\~батьками [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.15). Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 22.04.2025 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.12-14). Відповідно до даних Олександрівської ОТГ, сторони зареєстровані за різними адресами (а.с.11,19, 33). Дитина зареєстрована за адресою місця реєстрації батька: [ADDRESS] (а.с.34). Згідно Актів депутата Олександрівської селищної ради та Новодонецької селищної ради, неповнолітній [PERSON] 22.02.2025 року разом з батьком [PERSON] 1996 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою [PERSON] проживав з понеділка по п`ятницю. На суботу та неділю батьки забирали дитину додому в [ADDRESS] , так як батьки протягом тижня працювали, а дитячий садок не працював. В с. Новодонецьке мешкають без реєстрації (а.с.35-36). \~ \~ \~ \~Згідно характеристики за місцем мешкання відповідача, він характеризується позитивно, щоденно грає с сином на дитячому майданчику (а.с.37). \~ \~ \~ \~Відповідач працює в КП "Добро" Добропільської міської ради, і за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.38). \~ \~ \~ \~Позивачка працює в ТОВ "КЬЮ.ЕФ.ЕМ.СЕРВІС", і за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.54-55). Згідно висновку Органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради від 18.06.2025 року, Служба у справах дітей, вважає за недоцільне проживання дитини з батьком, а доцільним буде проживання дитини з матір`ю (а.с.56). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд,\~на підставі\~ст.\~13\~ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, та допустимі, що не оспорені відповідачем. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Суд, відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.\~3\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України,\~при визначені\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку Органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради від 18.06.2025 року, Служба у справах дітей, вважає за недоцільне проживання дитини з батьком, а доцільним буде проживання дитини з матір`ю (а.с.56). Таким чином, відповідач будучи батьком малолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до досягнення ними повноліття. Періодичне проживання дитини з відповідачем, не звільняє його від виконання вказаного обов`язку передбаченого ч. 1 ст. 180 СК України, а свідчить лише про те, що відповідач належним чином приймає участь у вихованні та розвитку дитини. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивачка разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15 травня 2025 року. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у даному віці. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовною заявою 15\~травня 2025 року. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~передбачено,\~що у\~разі задоволення\~позову судовий\~збір стягується\~з відповідача.\~Враховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України, стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн. в дохід держави, за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved