Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

представник ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до\~\~ [PERSON] в якому просив стягнути заборгованість за Договором №4371334 від 12.08.2021 у розмірі 41765 грн. В обґрунтування зазначив, що 12.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір №4371334. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором та надав грошові кошти позичальнику з умовою їх повернення у строк, визначений у договорі, та сплатою відсотків. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання, грошові кошти не повернув у визначені строки, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 41765,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5000 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 36765 грн. ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до ТОВ «Коллект Центр», а відтак позивачем набуто право вимоги заборгованості за вказаними кредитним договором до [PERSON] , яку і просить стягнути, а також судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 01.05.2025 вказану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Полтавському районному суду Полтавської області. Справа надійшла до суду 26.05.2025. Ухвалою суду від 30.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2021 [PERSON] уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №4371334. Згідно із вказаним договором (індивідуальна частина) сума кредиту становить 5000 грн. Відповідно до п. 1.3. кредит надається строком на 30 днів з 12.08.2021. Пунктом 1.4. цього ж договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 11.09.2021. Проценти за користування кредитом: 15 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 19). Довідкою про ідентифікацією підтверджено, що клієнт [PERSON] з яким укладений договір №4371334 від 12.08.2021 ідентифікований ТОВ «Мілоан» (а.с.57). [PERSON] отримав кошти за договором, що підтверджується квитанцією від 08.12.2021, призначення: кошти згідно договору 4371334 ТОВ «Мілоан» перераховані відповідачеві кошти в розмірі 5000 грн на картковий рахунок (а.с.58). Згідно з відомостей про щоденні нарахування та погашення, проведеним ТОВ «Мілоан» загальний борг [PERSON] за кредитним договором №4371334 становить 20015 грн., з яких борг по тілу кредиту 5000, заборгованість по процентах 15015 грн., заборгованість по комісії 0 грн., заборгованість по пені та штрафам 0 грн. (а.с. 7). Відповідно до договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4371334 (а.с.10-12). Факт передачі права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4371334 підтверджується реєстром боржників до договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 (а.с. 26). Також згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» відступив ТОВ «Коллект Центр» за плату право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4371334 (а.с.27-30). Факт передачі права вимоги ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4371334 підтверджується реєстром боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 (а.с. 38). Із положень\~статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію»\~слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої\~статті 3 Закону №675-VIII\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронними договорами, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже, ТОВ «Коллект Центр» за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, набуло право вимоги до [PERSON] заборгованості за вищенаведеним договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав умови вищенаведеного договору перед первісним кредитором ТОВ «Мілоан», внаслідок чого, станом на день відступлення права вимоги фактору ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість по договору №4371334 від 12.08.2021 за тілом кредиту складає 5000 грн., процентах 15015 грн., тому позовні вимоги в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню. Щодо нарахування фактором відсотків після відступлення ТОВ «Мілоан» права вимоги боргу, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору про споживчий кредит №4371334 від 12.08.2021 кредит надається строком на 30 днів з 12.08.2021 (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежі): 11.09.2021. Разом з тим, відповідно до п.2.3.1.2. Договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах загальним строком до 60 днів. Таким чином, строк дії договору шляхом продовження користування кредитними коштами відповідно до даного пункту договору не може перевищувати на 60 днів на стандартних (базових) умовах. Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення кредиту №4371334 від 12.08.2021, ТОВ «Мілоан» надану позивачем до суду позичальнику нараховувались проценти на умовах визначених п.1.6 (за ставкою 5 відсотків) та відповідно до вищезазначених положень п.2.3.1.2. кредитного договору з 12.09.2021 по 10.11.2021, тобто 60 днів (а.с.7). Водночас, позивач надав розрахунки заборгованості на підтвердження виникнення заборгованості у позичальника за відсотками по договору №4371334 від 12.08.2021 за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 в сумі 21750 грн (а.с.8), які нараховані поза межами строку кредитування, що не відповідає умовам договору та вимогам наведенного законодавства. Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.\~Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц (14-318цс18), 28.03.2018 № 444/9519/12 (14-10 цс 18), 04.07.2018 № 310/11534/13-ц (14-154цс18)). Тому позовні вимоги в частині стягнення відсотків по договору №4371334 від 12.08.2021\~за період\~з 29.11.2021\~по 23.02.2022\~в сумі\~21750\~грн, не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин слід визнати обґрунтованим нарахування первісним кредитором заборгованості за договором №4371334 від 12.08.2021 за тіло у сумі 5000 грн, процентів за обумовлений сторонами строк користування кредитом у сумі 15015 грн. Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, становить 5000 + 15015 = 20015 грн. Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу. Згідно з\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~37\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 41765 грн; позов задоволений на суму 20015 грн., тобто на 47,92 %. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 1160,81 грн. судовий збір.

Outcome: partial