Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

І. Суть справи 18.03.2025 року представник ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (далі - Позивач) Газдун М.І. (далі\~ Представник\~Позивача)\~звернулася до суду з позовом до [PERSON] , (далі\~ Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 20.07.2020 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено заяву (оферту) № 200281107 (далі кредитний договір), відповідно до умов якої Відповідачу було відкрито рахунок для надання, повернення та обліку кредитних коштів і заборгованості за кредитним договором, а також надано кредит строком на 1462 дні. Відповідач зобов`язалася повернути кредит і сплачувати плату за користування ним згідно з умовами вказаного договору. 25.07.2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками АТ «Банк Форвард», у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №200281107 від 20.07.2020 року. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором №200281107 становить 87 189,96 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 22 802,07 грн; заборгованість за відсотками 3,53 грн; заборгованість за комісією 64 384,36 грн. Відтак ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло право грошової вимоги до Відповідача, у зв`язку з чим просить стягнути вказані суми на свою користь з Відповідача, а також судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Таким чином, підставою для позову є невиконання відповідачем зобов`язань з повернення позики та сплати відсотків за користування коштами. Позивач є правонаступником первісного кредитору, якій надав позику (кредит) відповідачу, на підставі договору відступлення права вимоги. ІІ. Процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025 року, справу розподілено судді [PERSON] 28.03.2025 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано розпорядження № 195/310/25-Орд щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді на підставі подання заяви про відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 справу розподілено судді Давидчуку Д.П. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року\~прийнято до свого провадження справу цивільну справу та відкрито провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому суд відповідно ст. 19 ЦПК України вирішуючи питання про розгляд справи у спрощеному провадженні враховує ціну позову і складність справи. Також суд приймає до уваги клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно з відкриттям провадження у справі Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Згідно ч.1\~ст. 244 ЦПК України\~після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, 02.07.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник Позивача у судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просила провести розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце судового засідання, шляхом направлення рекомендованого повідомлення про виклик у судове засідання, однак лист повернувся у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 27.05.2025 року до суду надійшов відзив у якому відповідач просить відмовити у позові. Вказує, що договір вона дійсно укладала, сплачувала платежі, однак після початку бойових дій на території України втратила джерело доходу та припинила виплату коштів. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 20.07.2020 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено заяву (оферту) №200281107, відповідно до умов якої Відповідачу було відкрито рахунок для надання, повернення та обліку кредитних коштів і заборгованості за кредитним договором, а також надано кредит у розмірі 58 400 грн строком на 1462 дні (до 20.07.2024 року). (а.с. 11-13). Вказаний договір, разом з опитувальником клієнта фізичної особи, паспортом споживчого кредиту, що надається до договору № 200281107, договір про використання електронного підпису, заявою приєднання від 20.07.2020 року підписано власноруч [PERSON] (а.с. 11-12,13,14, 15-15, 17, 18). Відповідно до п. 1.1 та 1.2 кредитного договору Позичальник просить відкрити рахунок, що буде використовуватися для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за кредитним договором та надати йому кредит шляхом зарахування суми Кредиту на Рахунок та її подальшого безготівкового перерахування з Рахунку згідно з дорученням Клієнта. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №200281107 від 20.07.2020 року станом на 24.07.2024 (дату закінчення строку договору) заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 87 189,96 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 22 802,07 грн; заборгованість за відсотками 3,53 грн; заборгованість за комісією 64 384,36 грн (а.с. 20 - 22), що також підтверджується виписками з банку по картковому рахунку [PERSON] (а.с. 23-53). 25.07.2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками АТ «Банк Форвард», у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №200281107 від 20.07.2020 року (а.с.56-61, 63). Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, 14.03.2025 року направлено повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «Банк Форвард» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № №200281107 (а.с. 64). Як убачається з витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, станом на 25.07.2024 заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором №200281107 становить 87 189,96 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 22 802,07 грн; заборгованість за відсотками 3,53 грн; заборгованість за комісією 64 384,36 грн (а.с.62). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України\~визначає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Доказів погашення заборгованості перед первісним кредитором відповідачем суду не надано, а також не зазначено про неможливість подачі таких доказів самостійно. Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України\~встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Частиною 1статті 205ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із частиною другою\~статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті\~79,80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно частин першої другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). VI. Висновок суду. На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказаний вище кредитний договір підписаний відповідачем власноручним підписом, наявність якого підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останньої, є доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору, а також, що позичальник [PERSON] , всі умови договору цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Укладання вказаного кредитного договору [PERSON] також підтверджує у відзиві наданому суду. Частинами 1, 2\~статті 639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відтак, 20.07.2020 року між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] виникли договірні зобов`язання. За умовами договору [PERSON] надано кредит у розмірі 58 400 грн строком на 1462 дні (до 20.07.2024 року), що також підтверджується виписками з банку по картковому рахунку [PERSON] (а.с. 23-53), з яких також вбачається, остання періодично вносила платежі на виконання умов договору. У той же час Паспортом споживчого кредиту до договору встановлена загальна вартість кредиту, що складає 165\~598,63 грн, з розміром якої відповідач погодилася, підписавши власноруч Паспортом споживчого кредиту (а.с. 15-17). Так,\~орієнтовна загальна\~вартість кредиту\~для споживача\~за весь\~строк користування\~кредитом (у\~т.\~ч.\~тіло кредиту,\~відсотки,\~комісії та\~ін..\~платежі)\~становить 165\~598,63\~грн(а.с.\~15-17). \~ \~ \~ \~ТакожПаспортом\~споживчого кредиту\~до договору\~встановлена реальна річна процентна ставка, 114,42 %. Оскільки [PERSON] було порушено умови договору, а саме\~допущено прострочення виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою по банківському рахунку, наявні правові підстави для реалізації кредитором свого права на звернення до суду з вимогою про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, включно з основною сумою боргу, нарахованими процентами та іншими платежами, передбаченими умовами договору. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). В матеріалах справи наявні розрахунки заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, права вимоги за яким набув позивач від первісного кредитора. Як стверджує позивач у своєму позові, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Зважаючи на\~викладені вище\~норми права\~та встановлені\~обставини та\~враховуючи те,\~що кредитний\~договір,\~встановлює обов`язок\~позичальника повернути\~кредит та\~належним чином\~виконувати взяті\~на себе\~інші зобов`язання\~за цим\~договором,\~а також\~те,\~що позичальник\~не виконує\~взятті на\~себе зобов`язання\~щодо своєчасного\~повернення позики,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~заборгованість за\~вказаним вище\~кредитним договором\~у розмірі 87\~189,96 грн. VII. Розподіл судових витрат. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, то з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн, тобто пропорційно до задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved