Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

15 квітня 2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі\~ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») Пархомчук С.В. звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 125652 від 26 травня 2020 року у сумі 5040 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в сумі 1000 грн та з простроченої заборгованості за процентами в сумі 4040 грн, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 26 травня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» (далі - ТОВ «ЗАЙМЕР») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 125652, який підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами договору, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. За умовами договору кредиту № 125652 від 26 травня 2020 року ТОВ «ЗАЙМЕР» надало [PERSON] кредит в сумі 1000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надано [PERSON] строком на 22 дні зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 2% в день або 730% річних. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 28 жовтня 2021 року до договору факторингу №01-28/10/2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 5040 грн, з яких 1000 грн\~прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4040 грн прострочена заборгованість за процентами. Відповідач отримав кредитні кошти, однак свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим йому була направлена вимога про погашення заборгованості, яка залишилась без виконання. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2025 року цивільну справу №686/6025/25 за позовом ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п.1 ч.1\~ст.31 ЦПК України\~передано за підсудністю до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному\~ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №125652. За умовами вказаного договору кредиту товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 22 дні, тобто до 16 червня 2020 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 2% на добу, тип процентної ставки\~фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом\~№ [NUMBER] . Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта, також умовами договору передбачено пеню у разі неповернення кредиту в розмірі 5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але в будь-якому разі не більша 100 календарних днів. Вказаний кредитний договір, додаток №1 до нього - Графік платежів підписано [PERSON] 26 травня 2020 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL9877, що стверджується п.7 Договору «Реквізити та підписи сторін». Відповідно до довідки про ідентифікацію, що видана ТОВ «ЗАЙМЕР» клієнт [PERSON] ідентифікований товариством, одноразовий ідентифікатор KL9577, був надісланий 26 травня 2020 року на номер телефону позичальника [NUMBER] . Перерахування грошових коштів на картку відповідача було здійснено за допомогою технологічного оператора платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн». З інформаційної довідки №664/01 від 01 січня 2025 року ТОВ «Платежі Онлайн» слідує, що 26 травня 2020 року о 09:34:04 через платіжний сервіс «Platon» було успішно перераховано грошові кошти в сумі 1000 грн на платіжну карту PRIVAT BANK № [NUMBER] номер транзакції 29047-48430-97157. Отже, ТОВ «ЗАЙМЕР» зобов`язання за укладеним договором виконало в повному обсязі, перерахуваши на платіжну картку [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 грн, а останній їх отримав. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «ЗАЙМЕР» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ЗАЙМЕР» відступає ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №125652 від 26 травня 2020 року. Згідно наданої ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» виписки по особовому рахунку за кредитним договором №125652 від 26 травня 2020 року за період з 26 травня 2020 року по 14 грудня 2024 року заборгованість [PERSON] за договором кредиту №125652 становить 5040 грн, з яких 1000 грн\~прострочена заборгованість за тілом кредиту, 4040 грн прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.626 ЦК України). В силу ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1\~ст.634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою\~ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1\~ст.598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1\~ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою\~ст.1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним договором позики перед новим кредитором ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Ураховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «KL9577», що був надісланий [PERSON] на вказаний ним номер телефону, суд вважає, що укладення кредитного договору\~№125652 від 26 травня 2020 року відбулось, що узгоджується зі ст.ст.6,627\~ЦК України та ст.ст.11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію», та останньому перераховано суму кредиту в розмірі 1 000 грн на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» за №4932/05 від 21.05.2024 року. При вирішенні питання щодо розміру відсотків, пені, що підлягають стягненню за вказаним договором, суд виходить з наступного. За умовами договору кредиту № 125652 від 26 травня 2020 року ТОВ «ЗАЙМЕР» надало [PERSON] кредит в сумі 1000 грн строком на 22 дні зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 2%, продовження строку кредиту договором не передбачено. Тобто за користування кредитом в сумі 1000 грн. строком на 22 дні з відповідача підлягає стягненню 440 грн. Разом з тим, умовами договору передбачено передбачено пеню у разі неповернення кредиту в розмірі 5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але в будь-якому разі не більше 100 календарних днів. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не отримані кошти не повернув ані в установлений договором термін, ані на час розгляду справи в суді. Згідно із\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із\~ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша\~статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18). П.15 Прикінцевих і Перехідних положень до\~ЦК України\~передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до\~статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, із 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до\~статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 01 серпня 2020 року до 31 грудня 2020 року на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого\~постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~та\~від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~установлено з 19 грудня 2020 року до 01 жовтня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого\~постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та\~від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Дія карантину на території України скасована 01.07.2023 року відповідно до\~Постанови КМУ від 27.06.2023 року № 651. З розрахунку пені, наданого позивачем слідує, що ним нараховано штрафні санкції в сумі 3600 за період з 17.06.2020 року до 14.12.2020 року, тобто за межами 100 днів, передбачених договором та крім того, період прострочення грошового зобов`язання припадає на період дії каратину на території України, а тому у задоволенні вимоги про стягнення пені слід відмовити. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 922/4076/20 та 25 жовтня 2022 року у справі № 916/183/22. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зважає на таке. За вимогами ст.133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин першої - шостої\~ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 ЦПК України). Як убачається із акту отримання юридичної допомоги від 05 травня 2025 року адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 рку з Додатковою угодою від 27 грудня 2024 року надано консультацію тривалістю 1 години вартістю 2000 грн., складено позовну заяву вартістю 5000 грн за дві з половиною години роботи, інші клопотання та заяви та моніторинг ЄРДР тривалістю 1,5 години вартістю 3000 грн., канцелярські витрати на виготовлення копій документів та відправлення поштової кореспонденції вартістю 500 грн. Разом з тим в матеріалах справи відсутні будь-які інші клопотання та заяви, окрім заяви про розподілу судових витрат, зміст якої ідентичний з вимогами щодо стягнення витрат на правову допомогу, включених до позовної заяви, а тому суд уважає, що такі витрати в сумі 3000 грн є недоведеними. При зверненні до суду позивач сплатив 2422,40 грн судового збору, ціна позову становила 5040 грн, позов задоволено на суму 1440 грн, тобто на 22,6 %, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно до задоволених вимог слід стягнути 547,46 грн судового збору та 1695 грн витрат на правову допомогу (7500*22,6%).

Outcome: partial