Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , державна реєстрація народження дитини здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітнього [PERSON] було поставлено на облік Служби у справах дітей 15.04.2024 року як дитину, що потрапила у складні життєві обставини у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Малолітнього [PERSON] було вилучено працівниками правоохоронних органів та на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту, чи знайдену дитину та її доставку від 07.04.2024 року, госпіталізовано до КНП «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» для обстеження/лікування. Мати дитини за час перебування хлопчика в медичному закладі, не вирішила питання повернення сина на виховання та спільне проживання, не зважаючи на неодноразово надану їй детальну консультацію щодо необхідності здійснення нею заходів по виправленню життєвої ситуації, організації належних умов для проживання дитини, її медичного обстеження. В зв`язку з тим, що мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, хлопчик тривалий час перебував у КНП «МДКЛ №16» ХМР з метою соціального захисту [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради від 27.06.2024 року хлопчика було влаштовано до сім`ї патронатного вихователя - [PERSON] терміном на три місяці та у подальшому дитину було влаштовано під опіку [PERSON] в с. Пісочин Харківської області. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та Департаменту служб. Представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 23.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник позивача посилається на те, що відповідачка з дитиною раніше у поле зору ССД по Індустріальному району не потрапляла, інформації про неї не надходило. [PERSON] у разі звернення будуть надані соціальні послуги відповідно до стандартів надання соціальних послуг. Після вилучення дитини, [PERSON] звернулась до ССД по Індустріальному району з питання повернення дитини на виховання та спільне проживання. Жінці під час особистих прийомів було надано роз`яснення норм чинного законодавства щодо повернення дитини на виховання та спільне проживання. Усвідомлюючи наслідки своєї бездіяльності у відношенні дитини, [PERSON] зволікала з вирішенням питання підготовки пакету документів для повернення дитини. До ССД по\~Індустріальному району\~вона надала\~лише довідки\~про проходження\~нарко-\~та психо-\~обстеження.\~ [PERSON] не надала документи на підтвердження наявності безпечних умов проживання для дитини. З цього приводу, жінка декілька разів зверталася до ССД по Індустріальному району та повідомляла про те, що вона має намір/змінила місце проживання. При цьому її інформація була суперечливою: мешкає в іншому районі м. Харкова, або буде мешкати у бабусі в сел. Пісочин, або взагалі у хрещеного батька на Західній Україні. З цього приводу ССД по Індустріальному району здійснила роботу для з`ясовування думки рідних, зокрема у бабусі відповідачки, [PERSON] . [PERSON] пояснила, що її онука, [PERSON] , за місяць до народження дитини мешкала у неї. Після народження хлопчика вона ще місяць проживала з дитиною у неї, а потім з`їхала до хлопця на ім?я « [PERSON] », інших даних вона не знає. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила не позбавляти її батьківських прав відносно сина [PERSON] . Пояснила, що одразу після вилучення дитини, вона хотіла повернути сина, але в неї були погані умови для проживання. З бабусею [PERSON] у неї погані взаємовідносини. За місяць до народження дитини мешкала у бабусі, після народження хлопчика вона ще місяць проживала з дитиною у неї, а потім з`їхала до хлопця. В шлюбі вона не перебуває. З [PERSON] вона проживала по [ADDRESS] , випила стакан пива і їй стало погано, сусіди викликали поліцію, які потім забрали [PERSON] та відвезли до лікарні. Після того, як у неї вилучили сина, вона почала працювати із Службою у справах дітей, проте за її місцем реєстрації погані умови для проживання з малолітнім сином. На даний час вона не має проблем з алкоголем та наркотичними засобами, проживає з співмешканцем, у них народилася донька [PERSON] , якій 4 місяці. Співмешканець працює, до [PERSON] відноситься добре. Вона двічі приходила до [PERSON] в лікарню, хотіла побачити дитину, проте їй не дозволили. Має бажання забрати [PERSON] та виховувати його, бо сина вона любить, заперечує щоб її позбавили батьківських прав. В подальшому відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлялася належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 14.12.2023. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, державна реєстрація народження дитини здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На підставі наданих представником позивача документів судом встановлено наступне. До ССД по Індустріальному району 09.04.2024 року надійшло повідомлення адміністрації комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» Харківської міської ради про те, що 07 квітня 2024 року о 13 годині 10 хвилини бригадою ШМД у супроводі представника поліції було доставлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , без супроводу законного представника. У відношенні дитини було складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдену дитину та її доставку від 07.04.2024, на підставі якого хлопчика було вилучено з місця проживання з умов, які могли загрожувати його життю. Дитину було госпіталізовано до педіатричного відділення дітей до 1 року КНП «Міська клінічна дитяча лікарня №16» ХМР. Стан здоров?я [PERSON] середньої важкості у зв?язку із захворюванням на гострий бронхіт. Малолітнього [PERSON] , [INFO] , було поставлено на облік Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 15.04.2024, як дитину, що потрапила у складні життєві обставини, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. ССД по Індустріальному району було з`ясовано, що мати дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Родина з дитиною раніше у поле зору ССД по Індустріальному району не потрапляла, інформації про неї не надходило. Відповідно до інформації наданої відділом соціальної роботи по Індустріальному району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» з`ясовано, що родина раніше в поле зору не потрапляла, соціальні послуги не отримувала, листів від суб`єктів соціальної роботи про неї не надходило. [PERSON] у разі звернення будуть надані соціальні послуги, відповідно до стандартів надання соціальних послуг. В інформації, наданій адміністрацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 16» Харківської міської ради зазначено, що від народження [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-педіатра КНП «Центр первинної медичної допомоги № 2 Харківського району», з яким укладена декларація про надання первинної медичної допомоги. 01.04.2024 року [PERSON] звернулась за медичною допомогою до лікаря-педіатра КНП «МДП 16» зі скаргами на нежить у сина. Хлопчику проведений медичний огляд та призначено амбулаторне лікування з приводу гострого риніту. Під час бесіди з [PERSON] лікар-педіатр встановив, що дитина народилась у КНП ХОР «Обласний клінічний перинатальний центр». З 13.12.2023 року, після виписки з пологового будинку, зі слів [PERSON] вона з дитиною мешкала за адресою: [ADDRESS] . Інформація про новонароджену дитину [PERSON] з пологового стаціонару до КНП «МДП № 16» не надавалась. 14.12.2023 року, зі слів [PERSON] , хлопчик зареєстрований в Органі державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про народження (Виконавчий комітет Пісочинської селищної ради Харківського району, Харківської області ). 3 березня 2024 року, зі слів [PERSON] , вона з сином стала мешкати за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . 3 02.04.2024 року по 07.04.2024 року згідно інформації, наданої лікарем-педіатром, [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідала, на амбулаторний прийом з дитиною не з`являлась. Під час проведення медичного патронажу за адресою мешкання родини, двері були зачинені. Зі слів сусідів, жінка з дитиною за вказаною адресою проживає. 08.04.2024 під час телефонної розмови з [PERSON] , лікарем-педіатром встановлено, що [PERSON] знаходиться у КНП «МДКЛ № 16» ХМР. Відповідно до інформації, наданої сектором ювенальної превенції Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції в Харківській області, на розгляді відділу поліції № 1 знаходився матеріал ІТС ІПНП № 4636 від 07.04.2024 року за викликом групи оперативного реагування (виклик 102) про те, що 07.04.2024 о 12:35 за адресою: [ADDRESS] , заявник повідомив, що гр. [PERSON] , [INFO] , вживає алкогольні напої та не виконує батьківські обов`язки відносно малолітньої дитини. У ході відпрацювання матеріалу було здійснено виїзд за місцем мешкання та встановлено малолітню дитину - [PERSON] та його матір [PERSON] , котра знаходилась у алкогольному сп`янінні. Надалі проведено обстеження умов проживання дитини та встановлено неналежні умови проживання. Після чого малолітню дитину було вилучено та направлено до лікарні. Надалі відносно матері [PERSON] складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та проведено профілактичну бесіду щодо недопущення даного факту в майбутньому. Як зазначає представник позивача, після вилучення дитини, [PERSON] звернулась до ССД по Індустріальному району з питанням про повернення дитини на виховання та спільне проживання. Жінці під час особистих прийомів було надано роз`яснення норм чинного законодавства щодо повернення дитини на виховання та спільне проживання, проведено профілактичну бесіду щодо відповідальності батьків відносно дитини, та особисто видано запити для здійснення медичного обстеження у лікарів нарколога і психіатра, та підготовки інформаційної довідки за місцем проживання від дільничного інспектора поліції. До ССД по Індустріальному району [PERSON] надала довідки про проходження нарко- та психо- обстеження. Пацієнтка пройшла курс обстеження та лікування. Відповідно до довідки наданої КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР на час огляду психотичного розладу не виявляє. В письмових поясненнях начальнику Служби у справах дітей [PERSON] неодноразово зазначала, що бажає забрати сина [PERSON] в інше місто, де є всі необхідні умови проживання для дитини. Вказувала на те, що планує в подальшому разом із сином [PERSON] мешкати однією родиною. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 292 від 26.06.2024 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради від 27.06.2024 року № 242, [PERSON] було влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] (смт. Сахновщина) терміном на три місяці. Рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 10.10.2024 № 19/17-24, дитину влаштовано під опіку гр. [PERSON] , (сел. Пісочин, Харківського району, Харківської області). В висновку Департаменту служб у справах дітей зазначено, що Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою\~статті 8 Закону\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону). Згідно з частиною першою\~статті 155 СК\~України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на\~повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Наслідком позбавлення батьківських прав, як виняткового заходу, є істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного\~закону\~і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень\~статті 164 СК України\~є усталеною. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи.\~ Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані представником позивача письмові докази на підтвердження заявлених позовних вимог є достатніми доказами, які б у сукупності свідчили про винну поведінку [PERSON] щодо виконання своїх\~обов`язків щодо\~виховання дитини\~- [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд враховує відсутність в матеріалах справи будь-яких відомостей на підтвердження того, що [PERSON] жорстоко поводилася з дитиною, завдавала їй фізичних ушкоджень, має психічні захворювання або інші розлади, які б могли слугувати перешкодою до вихованню нею сина. Матеріалами справи не містять підтверджень обставин того, що [PERSON] притягалася до кримінальної відповідальності, має незняті або непогашені у встановленому законом порядку судимості. Доказів на підтвердження обставин того, що [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності за ст.\~184 КУпАП, матеріали справи не містять. Посилання в листі за підписом начальника СЮП ВП Сергія Шимаги від 19.04.2024 року на те, що стосовно [PERSON] складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП,\~не дають підстав стверджувати, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення. Також слід зазначити, що відповідачка [PERSON] прибувала до суду для участі в судових засіданнях у даній справі, що свідчить про її небайдужість до вирішення питання щодо позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] та її бажання повернути дитину у сім`ю. Крім того, небайдужість до подальшої долі сина [PERSON] , [PERSON] висловлювала також на прийомі у начальника Служби у справах дітей, про що в матеріалах справи містяться її пояснення. Аналіз зазначених норм права та викладені вище обставини свідчать про те, що позивач не довів факт існування виняткових обставин, які б виправдовували необхідність вжиття заходів у вигляді застосування виключної міри - позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Таким чином, у судовому засіданні з`ясовано, що обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування стосовно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, немає. Тлумачення частини шостої\~статі 19 СК України\~дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд бере до уваги, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції, яке має бути пропорційним легітимній меті якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення мати спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин, яких у даному випадку не встановлено (див. з цього приводу рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Беручи до уваги вищевикладене, характер винної поведінки [PERSON] , яка зверталася до ССД по Індустріальному району з приводу повернення дитини на виховання та спільне проживання, частково вирішувала питання\~підготовки пакету\~документів для\~повернення дитини, має бажання забрати [PERSON] та виховувати його, посилається на любов до сина, заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо нього, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав, так як суд вважає, що змінити поведінку [PERSON] у кращу сторону можливо. Суд бере до уваги і те, що представник позивача не спростував посилання відповідача на те, що на даний час вона не має проблем з алкоголем та наркотичними засобами, проживає з співмешканцем, у них народилася донька [PERSON] , якій 4 місяці, співмешканець працює, що вона двічі приходила до [PERSON] в лікарню, хотіла побачити дитину, проте їй не дозволили. Виходячи з наведених обставин, відсутності відомостей про те, що відповідач неспроможна виправити свою поведінку, з урахуванням висловленої в суді позиції відповідача, яка вказувала, що любить свого сина [PERSON] та бажає про нього піклуватися, виходячи з обов`язку врахувати найкращі інтереси дитини на її повноцінне батьківське виховання, суд вважає за необхідне попередити відповідачку [PERSON] про зміну ставлення до виховання дитини, поклавши на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача відносяться на його рахунок і відшкодуванню за рахунок відповідачки не підлягають.

Outcome: dismissed