Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування заявленого позову ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» вказує, що 28 червня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] уклали кредитний договір №3778590. Вказаний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «[NUMBER]». За умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 5000 грн. на строк 351 днів (з 28 червня 2023 року по 13 червня 2024 року) на умовах платності користування та зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами в розмірі 2% в день та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, в подальшому відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитом і на погашення заборгованості по тілу кредиту сплатила лише 0,03 грн., а на погашення процентів - 10789,98 грн., в зв`язку із чим станом на 24 травня 2024 року її заборгованість по кредиту становила 26998,21 грн., з яких: 4999,97 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 21998,24 грн. - заборгованість по відсотках. 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ « ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №24/05/2024, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №3778590 від 28 червня 2023 року, де боржником є [PERSON] . Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. Також в межах строку дії договору кредиту №3778590 від 28 червня 2023 року після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» нарахувало проценти за користування кредитними коштами за 20 календарних днів за період з 25 травня 2024 року по 13 червня 2024 року в розмірі 2000 грн. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконувала своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав і просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №3778590 від 28 червня 2023 року в сумі 28998,21 грн., з яких: 4999,97 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 21998,24 грн. - заборгованість за процентами, нарахована первісним кредитором, 2000 грн. - заборгованість за процентами, нарахована позивачем. Крім того, 17 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] уклали кредитний договір №6873215. Вказаний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «[NUMBER]». За умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 4900 грн. на строк 360 днів (з 17 липня 2023 року по 11 липня 2024 року) на умовах платності користування та зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами в розмірі 1,99% в день та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, в подальшому відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитом і на погашення заборгованості по процентах сплатила лише 5149,04 грн., в зв`язку із чим станом на 26 травня 2024 року її заборгованість по кредиту становила 11403,41 грн., з яких: 4900 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6503,41 грн. - заборгованість по відсотках. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ « ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №6873215 від 17 липня 2023 року, де боржником є [PERSON] . Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. Також в межах строку дії договору кредиту №6873215 від 17 липня 2023 року після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» нарахувало проценти за користування кредитними коштами за 46 календарних днів за період з 27 травня 2024 року по 11 липня 2024 року в розмірі 4485,46 грн. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконувала своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав і просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №6873215 від 17 липня 2023 року в сумі 15888,87 грн., з яких: 4900 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6503,41 грн. - заборгованість за процентами, нарахована первісним кредитором, 4485,46 грн. - заборгованість за процентами, нарахована позивачем. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - адвокат Столітній М.М., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, у позовній заяві наявне його клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що кредит в сумі 5000 грн. вона отримувала, однак повністю погасила, а кредиту в сумі 4900 грн. вона не отримувала, тому вважає позовні вимоги безпідставними. У визначений судом строк відповідачка [PERSON] відзив не подавала. Заслухавши відповідачку, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 червня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №3778590 (а.с.65-74). Кредитний договір підписаний 28 червня 2023 року о 18:28:54 електронним підписом [PERSON] , який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора «[NUMBER]» і був надісланий на номер її мобільного телефону, про що свідчить п.9.7, п.10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.1.2, 1.3, 1.4, 2.1, 2.2 кредитного договору кредит надано в сумі 5000 грн. строком на 351 днів, тобто з 28 червня 2023 року по 13 червня 2024 року включно, у безготівковій формі в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів кредитором зі свого поточного рахунку на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка нею вказана у договорі. При цьому, сторони погодили, що за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного у п.1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 1,40% в день та застосовується якщо позичальник до 25 липня 2023 року включно або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання умов для отримання індивідуальної знижки, користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором. У п.1.6 договору кредиту сторони передбачили, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 40100 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки - 39290 грн. Паспорт споживчого кредиту, із яким ознайомилась [PERSON] та підписала 28 червня 2023 року об 18:28:01 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]», містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, де зазначено, зокрема, що загальні витрати за кредитом в розмірі 5000 грн. на строк 351 днів за стандартною процентною ставкою 2,00% в день будуть становити 40100 грн., а з урахуванням умов застосування зниженої процентної ставки 1,40% - 39290 грн. (а.с.75-77). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови кредитного договору та підписуючи його електронним підписом, [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п.9.9 договору кредиту). У п.4.1 кредитного договору №3778590 від 28 червня 2023 року сторони передбачили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, передбаченого п.4.3 договору. Згідно п.4.3 договору кредиту у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі, але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів, що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за його користування, то вважається, що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості, передбаченої пунктом 4.6 цього договору. Отже, за згодою сторін на підставі укладеного договору кредиту №3778590 від 28 червня 2023 року строк дії договору кредиту сторони визначили у 351 днів, тобто по 13 червня 2024 року включно. До вказаного строку сторони передбачили і право нараховувати відсотки за користування кредитом у розмірі 2,00% в день на залишок заборгованості по кредиту. За умовами вищезазначеного договору кредиту [PERSON] зобов`язалась повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк. Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачці кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. 24 травня 2024 року між ТОВ « Лінеура Україна » та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», укладено договір факторингу №24/05/2024, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.111-116). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3778590 від 28 червня 2023 року (номер 256 в Реєстрі боржників) в сумі 26998,21 грн., з яких: 4999,97 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21998,24 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.60). Про відступлення права грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» 27 травня 2024 року повідомило [PERSON] шляхом направлення на її номер телефону [NUMBER] , який нею був зазначений при укладенні договору, смс-повідомлення, яке нею отримано 27 травня 2024 року об 11:10 (а.с.20). З моменту отримання права вимоги до [PERSON] позивачем нараховані проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування за 20 календарних днів за період з 25 травня 2024 року по 13 червня 2024 року в розмірі 2000 грн. (а.с.28). Крім того, судом встановлено, що 17 липня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №6873215 (а.с.37-42). Кредитний договір підписаний електронним підписом [PERSON] , який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора «[NUMBER]» і був надісланий на номер мобільного телефону позичальника, про що свідчить п.9.6, п.10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.1.3, 1.4, 1.5.1, 2.1 кредитного договору кредит надано в сумі 4900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 1,99% в день строком на 360 днів, тобто по 11 липня 2024 року включно, у безготівковій формі в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів кредитором зі свого поточного рахунку на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка нею вказана у договорі. При цьому, сторони погодили, що процентна ставка 1,99% в день застосовується, зокрема, у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Розмір процентної ставки, встановленої в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений кредитором в односторонньому порядку (п.3.4 договору). У Додатку №1 до договору кредиту №6873215 від 17 липня 2023 року сторони погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, в тому числі у разі, якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, а саме: строк на який надано кредит - 360 днів, сума кредиту - 4900 грн., стандартна процентна ставка за день користування кредитом - 1,99%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 40003,60 грн., занижена процентна ставка - 1,89% в день, у разі її застосування за умов, зазначених в п.1.5.2 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту - 39857,34 грн. (а.с.42-зворот). Паспорт споживчого кредиту, із яким ознайомилась [PERSON] та підписала 17 липня 2023 року о 22:30:33 електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER], містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, де зазначено, зокрема, що загальні витрати за кредитом в розмірі 4900 грн. на строк 360 днів за стандартною процентною ставкою 1,99% в день будуть становити 40003,60 грн. (а.с.44-45). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови кредитного договору та підписуючи його електронним підписом, [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п.9.8 договору кредиту). У п.5.1 кредитного договору №6873215 від 17 липня 2023 року сторони передбачили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, передбаченого п.5.3 договору. Згідно п.5.3 договору кредиту у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі, але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів, що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за період фактичного його користування, то вважається, що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості, передбаченої пунктом 5.6 цього договору. Отже, за згодою сторін на підставі укладеного договору кредиту №6873215 від 17 липня 2023 року та Додатку №1 до цього договору, строк дії договору кредиту сторони визначили у 360 днів, тобто по 11 липня 2024 року включно. До вказаного строку сторони передбачили і право нараховувати відсотки за користування кредитом у розмірі 1,99% в день. За умовами вищезазначеного договору кредиту [PERSON] зобов`язалась повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк. Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачці кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.117-127). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6873215 від 17 липня 2023 року, з яких: 4900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11403,41 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.31). Про відступлення права грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» 27 травня 2024 року повідомило [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту [INFO] , яка нею була зазначена при укладенні договору, відповідного повідомлення, що підтверджується відповідною роздруківкою (а.с.46). З моменту отримання права вимоги до [PERSON] позивачем нараховані проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування за 46 календарних днів за період з 27 травня 2024 року по 11 липня 2024 року в розмірі 4485,46 грн. (а.с.55). Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Враховуючи факт підписання відповідачкою [PERSON] електронного договору №3778590 від 28 червня 2023 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]», а також електронного договору №6873215 від 17 липня 2023 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]», суд вважає, що укладення вказаних кредитних договорів відбулось, що узгоджується зі ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», та [PERSON] перераховано суми кредиту в розмірі 5000 грн. та 4900 грн. відповідно на банківську картку [NUMBER] . При цьому, факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 5000 грн. та 4900 грн. підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250611/47801-БТ від 16 червня 2025 року, яке отримане на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2025 року, згідно якого АТ КБ «ПриватБанк» підтвердило, що банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також на вказану картку 28 червня 2023 року було здійснено переказ коштів в сумі 5000 грн., а 17 липня 2023 року - 4900 грн. Крім того, згідно довідки №162-3105 від 31 травня 2024 року, виданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який є платіжним провайдером ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору про переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» підтвердило факт перерахування 28 червня 2023 року о 18:30:13 на банківську картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 5000 грн., номер транзакції в системі іPay.ua - 256883071, призначення платежу: Зарахування 5000 грн. на карту [NUMBER] (а.с.61). Згідно довідки №20240612-1а від 12 червня 2024 року, виданої ТОВ «Пейтек Україна», який є платіжним провайдером ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору №160222-1 від 16 лютого 2022 року, ТОВ «Пейтек Україна» підтвердило факт перерахування 17 липня 2023 року о 22:31:02 на банківську картку № [NUMBER] через платіжну систему EasyPay грошових коштів в сумі 4900 грн., номер транзакції 37547078 , призначення платежу «зарахування на картку». (а.с.165-167). [PERSON] отримані кошти у визначений кредитними договорами строк не повернула, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитних договорах, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 4999,97 грн. за договором кредиту №3778590 від 28 червня 2023 року, а також 4900 грн. за договором кредиту №6873215 від 17 липня 2023 року. Що стосується розміру відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором №3778590 від 28 червня 2023 року, які позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь, то суд зважає на наступне. Зі змісту позовної заяви та із наданого розрахунку заборгованості по кредиту вбачається, що заборгованість по відсотках, яку просить стягнути позивач, складається із заборгованості в сумі 21998,24 грн., яка утворилась за період з 29 червня 2023 року по 24 травня 2024 року, а також із заборгованості в сумі 2000 грн., яка нарахована позивачем за 20 календарних днів за період з 25 травня 2024 року по 13 червня 2024 року (останній день строку дії договору). Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за відсотками, оскільки вони нараховані в межах строку дії договору кредиту, із застосуванням відсоткової ставки, визначеної у договорі, а також із врахуванням сплачених відповідачкою 10789,98 грн. на погашення відсотків. Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 23998,24 грн. (21998,24 грн. + 2000 грн.) відсотків за договором кредиту №3778590 від 28 червня 2023 року, а тому позов в цій частині є обґрунтованим і також підлягає задоволенню. Що стосується розміру відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором №6873215 від 17 липня 2023 року, які позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь, то суд зважає на наступне. Зі змісту позовної заяви та із наданого розрахунку заборгованості по кредиту вбачається, що заборгованість по відсотках, яку просить стягнути позивач, складається із заборгованості в сумі 6503,41 грн., яка утворилась за період з 18 липня 2023 року по 26 травня 2024 року, а також із заборгованості в сумі 4485,46 грн., яка нарахована позивачем за 46 календарних днів за період з 27 травня 2024 року по 11 липня 2024 року (останній день строку дії договору). Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за відсотками, оскільки вони нараховані в межах строку дії договору кредиту, із застосуванням відсоткової ставки, визначеної у договорі, а також із врахуванням сплачених відповідачкою 5149,04 грн. на погашення відсотків. Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 10988,87 грн. (6503,41 грн. + 4485,46 грн.) відсотків за договором кредиту №6873215 від 17 липня 2023 року, а тому позов в цій частині є обґрунтованим і також підлягає задоволенню. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід стягнути заборгованість: - за кредитним договором №3778590 від 28 червня 2023 року в розмірі 28998 грн. 21 коп., з яких: 4999 грн. 97 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 23998 грн. 24 коп. - заборгованість по відсотках; - за кредитним договором №6873215 від 17 липня 2023 року в розмірі 15888 грн. 87 коп., з яких: 4900 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 10988 грн. 87 коп. - заборгованість по відсотках. Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не надала суду жодних доказів, які б свідчили про погашення нею кредитів та відсутність заборгованості за кредитними договорами. Також нею не спростовані надані позивачем докази, які підтверджують факт укладення нею договорів кредиту, отримання кредиту, порушення умов договорів щодо повернення кредиту у визначені строки та наявність заборгованості за кредитними договорами. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року та ордеру серії АІ №1906218 від 26 травня 2025 року, виданого на підставі цього договору, здійснював адвокат Столітній М.М. (а.с.109-110, а.с.43). Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року та рахунку на оплату №8523-26/05-2025 від 26 травня 2025 року сторони погодили, що адвокатом Столітнім М.М. надано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» правову допомогу тривалістю 17 годин та загальною вартістю 15000 грн. (а.с.29-30, 47). Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved