Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення із заявою та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час спільного проживання у цивільному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно аліменти на дитину не сплачує. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 18 червня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, двічі направлялися на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі №910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 18.06.2022 між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №961. У відповідності до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Корольовського\~районного суду\~м.Житомира\~від 08.05.2025\~у справі\~№296/2636/25 шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 12.06.2025. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/007035429 від 28.05.2025, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1102469-2022 від 26.07.2025, [PERSON] , [INFO] , з 05.01.2016 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді на запит суду, яка надійшла з ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області 11 червня 2025 року № 1888/5648, [PERSON] , [INFO] , з 15.11.2012 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями статті 141\~СК\~України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 180\~СК\~України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статті 182\~СК\~України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Cуд бере до уваги те, що відповідач по справі [PERSON] є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні та докази фінансової неспроможності, тяжкого стану здоров`я, який виключає можливість фінансового забезпечення дитини, в матеріалах справи відсутні. Відповідач [PERSON] на спростування доводів позивачки в частині обгрунтованості розміру аліментів на утримання малолітньої дитини будь-яких доказів не надав. З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивачки аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із матеріалів справи встановлено, що позивачка звернулась до суду із даним позовом 29 травня 2025 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. За змістом\~статті 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивачки - адвокатом Радченко О.Ю. до суду подано: - ордер серії АМ №1135264 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] , виданий 16.06.2025 адвокатом Радченко О.Ю. на підставі договору про надання правничої допомоги №14/06/2025 від 14.06.2025; - договір про надання правничої допомоги №14/06/2025 від 14.06.2025, укладений між [PERSON] (Клієнт) та адвокатом; - додаток №1 до договору №14/06/2025 про надання правничої допомоги від 14.06.2025; - детальний опис робіт (наданих послуг) від 26.06.2025; Згідно п.2.2.1, п.2.2.2 договору про надання правничої допомоги №14/06/2025 від 14.06.2025, адвокат Радченко Олена Юріївна зобов`язана представляти інтереси Клієнта в ycix судових установах та має право, зокрема: підписувати та подавати позовні заяви, відзиви, відповіді на відзив, заперечення, пояснення; знайомитися з матеріалами справи. Розділом 4 договору визначено, що клієнт сплачує послуги адвоката з наданої правової допомоги, визначеної п.1.1 договору, за договірною ціною, що є гонораром. Перелік послуг та їх вартість сторони узгоджують у відповідному додатку, який є невід`ємною частиною договору. Сплата гонорару може здійснюватися в безготівковому порядку або в готівковій формі. Договір діє з моменту його підписання та до виконання адвокатом доручень клієнта у справі (п.6.1 договору). Пунктом 1 додатку № 1 до договору №14/06/2025 про надання правничої допомоги від 14.06.2025 визначено, що клієнт сплачує адвокату за надання професійної правничої допомоги, за складання та подання до Корольовського районного суду м.Житомира позовної заяви до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, а також виконання прав та обов`язків як представника в суді першої інстанції, - 10 000 грн (двадцять тисяч гривень - так зазначено безпосередньо в п.1). З пункту 2 додатку № 1 до договору №14/06/2025 про надання правничої допомоги від 14.06.2025 вбачається, що розрахунки між Сторонами провадяться в наступному порядку: клієнт сплачує адвокату визначені сторонами суму грошових коштів за відповідні послуги шляхом 100% післяплати, протягом двох календарних місяців з моменту винесення судом першої інстанції рішення у справі на підставі виставленого рахунку. У відповідності до акту виконаних робіт по договору №14/06/2025 від 14.06.2025, адвокатом Радченко О.Ю. надано [PERSON] професійну правничу допомогу та загальна сума винагороди (гонорар) за надані послуги складає 10 000,00 (двадцять тисяч) гривень. У відповідності до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.05.2025 у справі № № 922/449/21 (провадження № 61-14668св24). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18). Наданими представником позивача документами підтверджується факт надання правничої допомоги адвокатом Радченко О.Ю. позивачці [PERSON] у цивільній справі №296/5863/25. З урахуванням незначної складності справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та судового/судових засідань, сталої судової практики щодо розгляду справ даної категорії, беручи до уваги невеликий обсяг доказування, співмірність витрат із наданими адвокатом послугами (складання позовної заяви), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн, що відповідає критерію розумних витрат у даній справі, є достатнім та справедливим. Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved