Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, [PERSON] , через свого представника адвоката Щукіну Наталю Олегівну звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] , де третіми особами виступають: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Також просила суд призначити її опікуном над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано на підставі заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва 09.12.2013 року у справі №488/5487/13-ц. [INFO] народилася [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №38 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В свідоцтві про народження дитини батьком записано [PERSON] . Після розірвання шлюбу між подружжям припинилось будь-яке спілкування, а після народження доньки батько навіть не забрав дитину з пологового будинку і станом на цей час жодного разу не виявив до неї свого батьківського піклування. Позивач вважала, що зазначене є самостійною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, що передбачено п.1 ч.І ст.164 СК України. Позивачка засвідчує, що у шлюбі її рідна сестра [PERSON] прожила з [PERSON] лише три місяці, спільне сімейне життя не склалось, а з моменту розірвання шлюбу вони з відповідачем ніколи не спілкувалась, донька його навіть не знає і ніколи про нього не запитувала. З самого народження малолітня [PERSON] постійно проживала однією сім`єю з матір`ю та бабусею [PERSON] та сьогодні знаходиться на повному утриманні бабусі. Відповідач з часу народження Таїсії самоусунувся від свого батьківства, свої батьківські обов`язки по утриманню доньки жодного дня не виконував. [INFO] [PERSON] (колишнє прізвище - [PERSON] ), мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, в результаті авіаудару отримала травми не сумісні з життям, про що 23.09.2024 року складено відповідний актовий запис №701 та видано свідоцтво про смерть. [PERSON] , [INFO] , навчається в Миколаївській гімназії №47. Відповідно до довідки від 27.09.2024 року №320 виданої Миколаївською гімназією №47 вбачається, що за час навчання у гімназії зв`язок зі школою підтримувала мати [PERSON] , бабуся [PERSON] та сестра матері [PERSON] . Батько дитини не цікавився навчальною діяльністю доньки та не підтримував зв`язок з закладом освіти. За такого, позивач вважала, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] . Крім того, у зв`язку з тим, що позивач опікується дівчинкою, вважала за необхідне призначити її опікуном над племінницею. Позивач, [PERSON] (рідна сестра матері [PERSON] ), вказала, що бере активну участь у житті дівчинки, виховує її, піклується про неї, забезпечує всім необхідним, допомагає їй у навчанні, займається її дозвіллям. Враховуючи, що бабусі через свій вік вже важко повноцінно займатися, вихованням дівчинки, а у позивачки є власний автомобіль, за допомогою якого вона допомагає своїй матері, позивачка возить племінницю на відпочинок та дозвілля. [PERSON] є працездатною особою, має житловий будинок у приватній власності. Чоловік позивачки - [PERSON] не заперечує проти встановлення опіки над малолітьною [PERSON] . Медичні висновки свідчать про те, що стан здоров`я позивача та її чоловіка задовільний та позивач може бути опікуном, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебувають. Окрім того,\~позивач зазначила,\~що члени її сім`ї не заперечують щодо проживання в одному будинку з малолітньою [PERSON] і зобов`язуються всіляко сприяти комфортному проживанню та емоційному розвитку дитини. З урахуванням наведеного позивач звернулася до суду з позовом щодо позбавлення відповідача [PERSON] , його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , а також просила суд призначити її опікуном над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13.11.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач [PERSON] , своїм правом на надання відзиву до суду проти задоволення позовних вимог не скористався, про слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду не відомі. У поштових повідомленнях про виклик у судові засідання відповідача листоношею проставлена відмітка про відсутність останньої за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, ухвалу суду від 13.11.2024 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. В судове засідання, призначене 19.06.2025 року, сторони повідомлені своєчасно та належним чином не з`явилися. Позивач та її представник в судове засідання, призначене 19.06.2025 року не з`явилися, від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник третьої особи, Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради в судове засідання, призначене 19.06.2025 року, не з`явився, подавав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 20.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано на підставі заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва 09.12.2013 року у справі №488/5487/13-ц. У вказаному шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №38 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. В свідоцтві про народження дитини матір`ю [PERSON] , а батьком - [PERSON] на підставі ст.122 Сімейного кодексу України. . Після розірвання шлюбу між подружжям припинилось будь-яке спілкування, а відповідач з часу народження Таїсії самоусунувся від свого батьківства, свої батьківські обов`язки по утриманню доньки жодного дня не виконував. Мати дитини зверталася до Корабельного районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про вилучення даних про батька, [PERSON] , в актовому записі про народження дитини, [PERSON] , [INFO] . Однак, згідно висновку Корабельного районного\~у м.\~Миколаєві відділу\~ДРАЦС ГТУЮ\~у Миколаївській\~області від 07.12.2023 року, вилучити дані про батька можливо лише за рішенням суду відповідно до вимог ст. 138 Сімейного кодексу України та п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3. Але мати до суду не зверталася. Крім того, Корабельним районним судом м. Миколаєва 03.11.2017 виданий судовий наказ про стягнення аліментів з громадянина [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , що підтверджується Довідкою виданою\~Південним міжрегіональним\~управлінням Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~Корабельним відділом\~державної виконавчої\~служби у\~м.\~Миколаєві від\~24.02.2021\~року №5558745/108-37/11 . Про відсутність участі у вихованні дитини- [PERSON] , [INFO] також свідчить Довідка від 27.09.2024 року №320 виданої Миколаївською гімназією №47, з якої вбачається, що за час навчання у гімназії зв`язок зі школою підтримувала мати [PERSON] , бабуся [PERSON] та сестра матері [PERSON] . Батько дитини не цікавився навчальною діяльністю доньки та не підтримував зв`язок з закладом освіти. Відповідно до оповіщення сім`ї № 472 від 16.09.2024 року [PERSON] (колишнє прізвище - [PERSON] ), [INFO] загинула мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, в результаті авіаудару керованими авіаційними бомбами, отримала травми не сумісні з життям, про що 23.09.2024 року складено відповідний актовий запис №701 та Корабельним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] . Наразі, дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з рідною тіткою по лінії матері, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на повному її утриманні. [PERSON] є працездатною особою, останнім місцем її роботи була посада адміністратора в комунальній установі «Центральний міський стадіон» та відповідно до довідки №260 від 15.10.2024 року виданої Комунальною установою «Центральний міський стадіон» мала заробітню плату в середньому розмірі 18 000, 00 гривень. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої 24.10.2024 року, у приватній власності позивачки перебуває житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Чоловік позивачки - [PERSON] не заперечує проти встановлення опіки над малолітьною [PERSON] . Відповідно до висновку про стан здоров`я [PERSON] виданого 09.10.2024 року Комунальним закладом Миколаївської міської ради «Центром первинної медикосанітарної допомоги №6» встановлено, що позивачка за станом свого здоров`я може бути опікуном. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває. За висновком Комунального закладу Миколаївської міської ради «Центру первинної медико-санітарної допомоги №6» від 14.10.2024 року підтверджено, що чоловік позивачки - [PERSON] на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває. Отже, медичні висновки свідчать про те, що стан здоров`я позивача та її чоловіка задовільний та позивач може бути опікуном, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебувають. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 р. Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У своєму\~висновку \~Орган опіки\~та піклування\~виконкому Миколаївської\~міської ради\~зазначив,\~що громадянин [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Останнє відоме місце проживання громадянина [PERSON] : [ADDRESS] . Де, наразі, зареєстрований та проживає батько дитини службі не відомо. Дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з рідною тіткою по лінії матері, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на повному її утриманні. Мати дитини [PERSON] [INFO] загинула, виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну. Ще до народження дитини, рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.12.2013 року, справа № 488/5487/13-й шлюб між батьками розірвано. У 2014 році мати дитини зверталася до Корабельного районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про вилучення даних про батька, [PERSON] , в актовому записі про народження дитини, [PERSON] , [INFO] . Однак, згідно висновку закладу, вилучити дані про батька можливо лише за рішенням суду відповідно до вимог ст. 138 Сімейного кодексу України та п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3. Але мати до суду не зверталася. Корабельним районним судом м. Миколаєва 03.11.2017 виданий судовий наказ про стягнення аліментів з громадянина [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . Службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради обстежені умови проживання малолітньої за адресою: [ADDRESS] та складено відповідний акт. Тіткою створені належні умови для проживання, виховання та розвитку Таїсії. Під час відвідування родини, спеціалістами служби проведена бесіда з малолітньою, яка про батька не могла сказати нічого, так як жодного разу його не бачила та не знає. Згідно довідки, наданої [PERSON] гімназією № 47, за час навчання дитини в закладі, зв`язок підтримувала мати, бабуся та рідна тітка по лінії матері. Батька жодного разу в гімназії не бачили та не знають. Згідно соціально-психологічного висновку, наданого Миколаївським міським центром соціальних служб, [PERSON] , як свою сім`ю, сприймає себе, бабусю, сестру [PERSON] , двоюрідну сестру [PERSON] та тітку [PERSON] . Стосунки з батьком є невизначеними, оскільки дитина його не бачила та не спілкувалася з ним. Між [PERSON] та батьком відсутній психоемоційний зв`язок. Має прив`язаність до матері. Дитина знаходиться на стадії переживання горя та втрати у зв`язку зі смертю матері. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються, як ухилення [PERSON] від виховання своєї дитини. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно дитини розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дітей 24.04.2025 року на комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської міської ради за присутності матері. Таким чином, на підставі Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради наданого до суду, вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 названого Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дітей є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема. Судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Крім того суд вважає, що позовна вимога про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою племінницею [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без батьківського піклування, підлягає задоволенню з огляду на наступне. Нормами ст. 167 СК України закріплено порядок щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема у частинах 2 та 3 зазначеної норми закріплено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно з ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою або неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до подання виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.04.2025 р. № 10861/02,02,01-22/05/14/25 комісією з питань захисту прав дітей було розглянуте питання про доцільність призначення позивача [PERSON] опікуном над малолітньою племінницею [PERSON] , [INFO] , у разі позбавлення батька батьківських прав. З урахуванням думки та бажання дитини проживати у сім`ї тітки, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради підтримав позовні вимоги в частині призначення опікуном [PERSON] над малолітньою племінницею [PERSON] , [INFO] . Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про встановлення опікуном [PERSON] над малолітньою племінницею [PERSON] , [INFO] , які фактично вже перебуває під опікою тітки, є обґрунтованими, оскільки в судовому засіданні встановлено, що остання піклується над племінницею, яка проживає разом з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні, вона бажає бути її опікуном, та не має перешкод, передбачених ст. 212 СК України. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн., а тому він підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved