Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 27.04.2024 між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «Старт» № 1411850266865, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 5100 грн. строком на 120 днів, з 27.04.2024 по 25.08.2024, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 540,20% (1,48% в день) річних від суми кредиту. Кредитний договір укладено в електронному вигляді та підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала та станом на 18.12.2024 заборгованість відповідача становить 24357,60 грн., з яких: 5100 грн. - заборгованості за кредитом; 9057,60 грн. - заборгованості за відсотками, 10200 грн. - штраф. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 08.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоч завчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не подала. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Ф119 вбачається, що судова повістка, яка була надіслана [PERSON] повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Враховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст.\~128, ч. 1 ст.\~223, ст.ст.\~279,\~280 ЦПК України, ухвалив здійснити заочний розгляд справи. У судовому засіданні 27.06.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв`язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 09 год. 30 хв. 02.07.2025. Дослідивши докази по справі суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.04.2024 між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «Старт» № 1411850266865. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «ФК «Віва Капітал» надало [PERSON] кредит в розмірі 5100 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 540,20% (1,48% в день) річних на суму кредиту. Відповідно до п.1.3 Договору, кредит надано строком на 120 днів з 27.04.2024 по 25.08.2024. Відповідно до умов п. 1.3.1. Договору відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору. Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати Позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору. Згідно довідки № 7/6447 від 22.11.2024, ТОВ «ФК «Віва Капітал» на виконання умов договору № 1411850266865, 27.04.2024 було перераховано [PERSON] грошові кошти у розмірі 5100 грн. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 1411850266865 від 27.04.2024, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18.12.2024 становить 24357,60 грн. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 5100 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 9057,60 грн. та штрафу в сумі 10200 грн. Відповідно до\~статті 204 Цивільного кодексу України\~(далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~(далі\~Закон) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір № 1411850266865 між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором H8D2F4. З зазначеного договору вбачається, що при його оформленні [PERSON] зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер картки платника податків, паспортні дані, місце проживання, електронну адресу. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав [PERSON] за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого договору на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Станом на 18.12.2024 загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором № 1411850266865 від 27.02.2024 становить 24357,60 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5100 грн., заборгованість за відсотками - 9057,60 грн., штраф - 10200 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1411850266865 від 27.02.2024 стосовно заборгованості за тілом кредиту в сумі 5100 грн. та нарахованими відсотками в сумі 9057,60 грн. є належним та допустимим доказом, відповідають умовам кредитного договору, паспорту кредиту, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 10200 грн., суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~пункту 18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України,\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначені положення закону, стягнення штрафу у розмірі 10200 грн. за кредитним договором № 1411850266865 від 27.02.2024, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат. За правилами ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає доведеним позов на суму 14157,60 грн., отже позов задоволено на 58,12% (14157,60 х 100) : 24357,60) = 58,12%. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1759,87 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку: (3028 грн. х 58,12%) : 100 = 1759,87 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 10600 грн. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Позивач підтвердив витрати на правничу допомогу в сумі 10600 грн. договором про надання правничої допомоги № 1 від 04.01.2022, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» та адвокатським бюро «Грушевич Ю.В.», актом виконаних робіт від 26.11.2024, рахунком № 11/26-4 від 26.11.2024, платіжною інструкцією № LK264/19 від 26.11.2024 про сплату гонорару згідно з рахунком № 11/26-4 від 26.11.2024. При вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, складність справи, кількість витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірність обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. Суд дійшов висновку, що розмір заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, відтак вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, тобто у сумі 6160,72 грн. (10600 грн. х 58,12% : 100% = 6160,72 грн.).

Outcome: partial