Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Слєпченка Сергія Анатолійовича звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , в якому просила прийняти рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 08.08.2020 Городнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 02. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~зазначив,\~що 08\~серпня 2020\~року сторони\~уклали шлюб.\~Від шлюбу\~сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та розходження поглядів щодо ведення спільного сімейного господарства, внаслідок чого шлюбні стосунки сторони припинили. Шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому позивачка вирішила розірвати шлюб. Ухвалою судді від 19.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивачки просив розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Крім цього, представник позивачки не заперечував щодо заочного розгляду справи (а. с. 2 зв.-3). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем його реєстрації: [ADDRESS] . Згідно із відміткою поштового відділення поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 10.07.2025 отримане відповідачем особисто (а. с. 20). Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному сайті «Судова влада України» (а. с. 16, 18-19). Від відповідача відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] у розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не надав відзиву на позов, позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію позивачки по суті заявлених нею позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними по справі, виходячи з наступного. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 серпня 2020 року, про що Виконавчим комітетом Хоробицької сільської ради Городнянського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис № 02. Після укладення шлюбу прізвища подружжя: « [PERSON] », « [PERSON] » (а. с. 5). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками значаться: [PERSON] , [PERSON] (а.\~с. 8). Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до приписів ст. 37 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №\~2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і їх відновлювати позивачка не має наміру, наполягає на розлученні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої спільної неповнолітньої дитини, і це має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачкою не заявлено клопотання про зміну її прізвища, то суд приходить до висновку залишити їй прізвище\~« [PERSON] ». Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 1211,20 грн, яка сплачена позивачкою, підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved