Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

11.06.2025 [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на період навчання в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-х років. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 11.09.2014 у справі № 663/1912/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. 10.06.2025 йому виповнилось 18 років. У вересні 2024 року він вступив на денну форму навчання до Черкаського державного технологічного університету, де продовжує навчання на даний час. Оскільки навчання проводиться у денній формі він не має можливості забезпечувати себе матеріально та потребує фінансової допомоги від батьків для оплати навчання, придбання одягу, харчування, канцелярських приладь. Весь тягар його матеріального утримання несе його мати, тоді як батько матеріальної допомоги не надає. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача аліменти на його користь у зазначеному розмірі. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.06.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу буз його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 19.06.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області. Згідно довідки\~№ 40/25\~від 03.04.2025\~ [PERSON] \~здобуває вищу\~освіту в\~Черкаському державному\~технологічному університеті\~на бакалаврському\~освітньому рівні\~за спеціальністю\~022\~Дизайн за\~кошти фізичних\~та/або\~юридичних осіб,\~форма навчання\~ денна,\~період навчання\~з 01.09.2024\~по 30.06.2028. Навчаючись на денній формі навчання [PERSON] немає змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно себе утримувати, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батьків. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Положеннями частин 1, 3 статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання, у зв`язку з чим немає змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно себе утримувати, , тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідачем не надано суду доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина на період її навчання, тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно. Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом 11.06.2025, тому саме з цього дня з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки,\~позивач при\~звернені до\~суду з\~вищевказаним позовом\~був звільнений\~від сплати\~судового збору,\~то з\~відповідача підлягає\~стягненню на\~користь держави\~судовий збір врозмірі 1\~211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved