Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про стягнення з [PERSON] трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2012 року відповідача було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та стягнуто з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 62 000 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2013 року стягнуто з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, в розмірі 2194,05 грн. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року стягнуто з відповідача на його користь інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання з відшкодування матеріальної та моральної шкоди за період з 25 листопада 2012 по 19 лютого 2019 року в розмірі 66 827,75 грн. На виконання зазначених рішень Краматорським міським відділом ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) були відкриті виконавчі провадження. Загальна сума боргу до 12.06.2019 становила 52\~049,87 грн. Після спливу строку виконання заочного рішення від 19 березня 2019 року сума боргу стала складати 118\~877,62 грн. 16 липня 2019 року йому було запропоновано залишити за собою нереалізоване майно боржника, а саме холодильник вартістю 1750 грн., на що він погодився. Отже, сума боргу зменшилася та стала складати 117\~127,62 грн. 27 лютого 2020 року він отримав присуджені рішеннями судів кошти та виконавчі провадження були закриті. Проте період з 20 лютого 2019 року до 27 лютого 2020 року залишився не проіндексованим. За цих підстав позивач просив на підставі частини 2 статті 625 ЦК України стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати в розмірі 21\~877,47 грн. та три проценти річних у сумі 3\~029,82 грн. за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (382 дні). Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 26 серпня 2020 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження. До початку розгляду справи Краматорським міським судом Донецької області позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 2989,79 грн. та три проценти річних у сумі 2416,48 грн. Справа Краматорським міським судом Донецької області розглянута не була. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 грудня 2023 справу було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій наполягав на задоволенні його позову. Відповідач [PERSON] неодноразово викликався в судове засідання. Згідно з наявною у справі довідкою Державної установи «Бердянська виправна колонія (№ 77) [PERSON] був звільнений по відбуттю строку покарання 10.09.2021. Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується отриманням ним судової повістки в його електронний кабінет. Ураховуючи, що відповідач відзив на позов не надав, судом проведений заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів у відсутності відповідача. Представник Краматорського міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи, в матеріалах справи наявна заява, в якій просить проводити розгляд без його участі. Відповідно до\~частини 4\~статті 268\~ЦПК України\~у разі\~неявки всіх\~учасників справи\~у судове\~засідання,\~яким завершується\~розгляд справи,\~або у\~разі розгляду\~справи без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи\~суд підписує\~рішення (повне\~або скорочене)\~без його\~проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що вироком Апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та стягнуто з нього на користь потерпілого [PERSON] моральну шкоду в розмірі 62000 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, в розмірі 2194,05 грн. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання з відшкодування матеріальної та моральної шкоди за період з 25 листопада 2012 року до 19 лютого 2019 року в розмірі 66 827,75 грн. На виконання зазначених судових вирішень були видані виконавчі листа та відкрито зведене виконавче провадження. Згідно з актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу 08.07.2019 стягувачу [PERSON] було передано у власність майно боржника вартістю 1750 грн. Згідно з листом Краматорського міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) відповідно до протоколу електронних торгів № 463187 від 28.01.2020 було реалізовано майно боржника, а саме квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 288584,35 грн. У своєму позові позивач зазначає, що присуджені рішеннями судів кошти отримані ним 27 лютого 2020 року, у зв`язку з чим просить стягнути з боржника інфляційні втрати та три проценти річних за період з 20 лютого 2019 року по 27 лютого 2020 року. При вирішенні між сторонами спору суд виходить із того, що відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до частини п`ятої\~статті 11 ЦК України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2\~статті 512 ЦК України). Статтею 514\~ЦК України визначено,\~щодо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у якій відступлено від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані\~Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія\~статті 625 ЦК України\~поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята\~статті 11 ЦК України\~не дає підстав для застосування положень\~статті 625 ЦК України\~у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18, зроблено правовий висновок про те, що, враховуючи положення частини другої\~статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Отже, положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошового зобов`язання, незалежно від підстави їх виникнення. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивач має право на отримання відповідно до\~статті 625 ЦК України\~трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 20.02.2019 до 26.02.2020. Так, три проценти річних, нараховані на суму невиконаних зобов`язань, складають 2980,18 грн. (/52049,87 грн x 3 % : 365 дн. х 113 дн./ + /118 877,52 x 3 % : 365 дн. х 34 дн./ + (/117 127,62 грн x 3 % : 365 дн. х 168 дн./ + (/117 127,62 грн x 3 % : 366 дн. х 57 дн./). Інфляційне збільшення за період з 20.02.2019 до 26.02.2020 становить 3367,02 грн. (/52049,87 грн. х 1,009 х 1, 010 х 1,007 - 52049,87/ + /117\~127,62 х 1,007 х 1,007 х 1,001 х 1,002 - 117\~127,62/). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем з урахування його заяви від 09.04.2021 були заявлені позовні вимоги на загальну суму 5406,27 грн., а саме позивач просив стягнути інфляційні втрати в розмірі 2989,79 грн. та три проценти річних у сумі 2416,48 грн. Отже, позов [PERSON] необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача три проценти річних у сумі 2416,48 грн. грн. та інфляційне збільшення в розмірі 2989,79 грн., а всього 5406,27 грн.

Outcome: approved