Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 31.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір №9176941. 25.07.2024 було укладено договір №25-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9176941.Таким чином ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №9176941. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №9176941 від 31.01.2022, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 27750 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 20000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5750 грн.; заборгованість за комісіями 2000 грн.. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договорами №9176941 від 31.01.2022 у загальному розмірі 27750 грн., понесені витрати на сплату судового збору, в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу, у розмірі 9000 грн. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін( а.с. 115). Сторона позивача повідомлена через систему «Електронний суд». Крім того в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання сторони позивача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження (без повідомлення (виклику) сторін (а.с.10). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресою відсутній за вказаною адресою» (а.с. 117-118), що відповідно до ч. 8\~ст.\~128\~ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Також, на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області були зазначені відомості про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Станом на 01.07.2025 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Судом встановлено, що 31.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі, згідно ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено договір про споживчий кредит №9176941, за яким первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 20000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту, в розмірі 2000 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартної процентної ставки за користування кредитом - 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.39-47). Пунктом 2.3.1.2. укладеного між сторонами договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Також відповідачем 31.01.2022 було підписано анкету-заяву на кредит, у якій зазначено послідовність дій відповідача щодо укладання кредитного договору та паспорт споживчого кредиту, де сторонами детально визначено умови кредитування, що зазначені в договорі (а.с.70-71). Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» підтверджено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , ідентифікований ТОВ «МІЛОАН», та якому 31.01.2022 надано одноразовий ідентифікатор V91750 (а.с. 81). В матеріалах справи містяться Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 72-80). ТОВ «МІЛОАН» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. На підтвердження цього ТОВ «Факторинг Партнерс» надало квитанцію про перерахування кредитних коштів через систему платежів LiqPay, згідно якої ТОВ «МІЛОАН» 31.01.2022 перерахувало кошти на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] в сумі 20000 грн. згідно договору 39176941, ID платежу 1899902796 (а.с. 82). ТОВ «Мілоан» виконало зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти, відсотки за їх користування та комісію не повернув, у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість, в розмірі 27750 грн., яку за договором факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 було передано ТОВ «Факторинг Партнерс». Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачу нараховано заборгованість за кредитним договором №9176941, у розмірі 27750 грн., з яких: 20000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5750 грн. заборгованість за відсотками та 2000 грн. комісія за надання кредиту (12). 25.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 25-07/2024, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набувало права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників до цього договору (а.с. 14-24). Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» отримало право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №9176941 від 31.01.2022. Загальна сума заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить 27750 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 20000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5750 грн.; заборгованість за комісіями 2000 грн. (а.с. 37-38). Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №9176941 від 31.01.2022 станом на 11.03.20255 складає 27750 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 20000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5750 грн.; заборгованість за комісіями 2000 грн (а.с. 13). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст. 526\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1 ст. 530 ЦК України, передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України, передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, за вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, ТОВ «МІЛОАН» нараховувало проценти за користування кредитом з 31.01.2022 по 28.02.2024, тобто в межах строку кредитування, що відповідає вимогам ст. ст. 1048, 1054 ЦК України. Тому нарахований первісним кредитором розмір процентів за користування кредитом в сумі 5750 грн., є правомірним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Після отримання права вимоги позивачем не здійснювалось жодних нарахувань за кредитним договором. Щодо вирішення вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 2000 грн., яка визначена умовами кредитного договору, і є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, суд покликається на таке. Умовами кредитного договору передбачено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту 10% від суми кредиту та дорівнює 2000 грн.. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як встановлено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст.1054\~ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 в справі №524/5152/15. За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 2000 грн. є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати [PERSON] боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню. Виходячи із сукупної вартості кредиту, ТОВ «МІЛОАН» мало право на одержання від [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 25750 грн, з яких: 20000 грн.\~сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 5750 грн.\~сума заборгованості за нарахованими процентами. Відповідно, з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягала стягненню заборгованість за кредитним договором №9176941 від 31.01.2022 в розмірі 25750 грн.. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду даної позовної заяви, позивачем згідно вимог\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн згідно платіжної інструкції № 0505820079 (а.с. 1). За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» (25750 грн., що становить 92,80% від ціни позову 27750 грн.). Тому на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2247,98 грн. (92,80% сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн). При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial