Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

02 квітня 2025 року позивач ТзОВ "Споживчий Центр" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що 01.08.2023 року між ТзОВ " Споживчий Центр" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №01.08.2023-100000213, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 12000 грн., на строк 70 днів. ТзОВ "Споживчий Центр" виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього станом на дату позовної заяви виникла перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 24719,89 грн. з яких: тіло кредиту 12000,00 грн., відсотки 10919,89 грн., комісія 1800 грн. Від виконання своїх зобов`язань по Кредитному договору № 01.08.2023-100000213 від 01.08.2023 року відповідач продовжує ухилятись. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Споживчий Центр" 24719,89 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою від 03 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Ухвалою від 10 червня 2025 року відмовлено у клопотанні позивача про зупинення провадження у справі. Відповідач 06 червня 2025 року подав відзив, в якому заперечив щодо задоволення позову, тому, що вважає, що позивач не надав належного підтвердження видачі кредитних коштів первісним кредитором, заперечує щодо належності розрахунку суми боргу на кредитним договором, а нарахування відсотків здійснювалося позамежами строку кредитування, не погоджується із сумою нарахованих відсотків та вважає нарахування комісії незаконним. 16 червня 2025 рок позивач подав відповідь на відзив в якому заперечив обставини викладені відповідачем у відзиві з підстав вказаних у позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, вказує, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені його сторін був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини. Сторони підтвердили укладення кредитного договору, за умовами якого сума кредиту становить 12000 грн, строк, на який надається кредит 70 днів з дати його надання, процентна ставка 1,3% за 1 день, дата повернення кредиту 09.10.2023 року (а.с.19 зворот). В п. 3.1 Кредитного договору зазначено, що за цим Договором, Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (а.с.14). Відповідно до п. 13 Кредитного договору, в договорі передбачена неустойка: 160 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного зобов`язання. Згідно п. 8 Заявки, комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 15% від суми Кредиту та дорівнює 1800 грн. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. За допомогою системи LiqPay за кредитним договором №01.08.2023-100000213 на картку 545708*55 перераховано [PERSON] грошові кошти в сумі 12000 грн як виданий кредит, що підтверджується квитанцією (а.с.20). До суду було надано копія пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), копія заявки кредитного договору № 01.08.2023-100000213, копія відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору 01.08.2023-100003054, підписані одноразовим ідентифікатором «А579», які містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача, а саме, 5457-08ХХ-ХХХХ-3355 (а.с.18). Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки. Отже, ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що спростовує доводи відповідача в цій частині. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. З довідки-розрахунку про стан заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 01.08.2023-100000213 від 01.08.2023 року становить 27142,29 грн, з них: 12000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10919,89 грн - заборгованість за процентами, 1800 грн комісія. Суд вважає хибними доводи відповідач викладені у відзиві якими він не погоджується із сумою нарахованих відсотків та вказує, що їх нарахування здійснювалось поза межами строку кредитування. Відповідно до п.3.3.6 Оферти проценти за користуванням кредитом встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Відповідно до п.4.4 Оферти сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання коштів Позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує проценти за період фактичного користування кредитом. У разі дострокового часткового повернення кредиту у день повернення позичальник сплачує проценти за період фактичного користування всією сумою кредиту, а на залишок суми кредиту нараховується проценти у загальному порядку, передбаченому договором. При достроковому погашені кредиту комісія, пов`язана з наданням кредиту повинна бути сплачена позичальником у день дострокового погашення кредиту. Відповідно до п.4.5 Оферти орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 21719,56 грн. Згідно п.8 Заявки проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідний період. Тобто орієнтовна загальна вартість кредиту розрахована з урахуванням виконання позичальником умов п. 10 Заявки графіку платежів, відповідно до якого [PERSON] повинен був здійснити 5 платежів по 4343,91 грн. Оскільки [PERSON] не виконував своїх зобов`язань, не дотримувався графіку платежів визначених договором, нарахування відсотків здійснювались на загальний термін кредитування (70 днів) у розмірі 1,3% за 1 день, що становить 10920,00 грн, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Доводи відповідача, що стосуються нарахування відсотків викладені у відзиві спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом також встановлено, що [PERSON] був ознайомлений з усіма запропонованими умовами договору, у тому числі й з умовами нарахування комісії, підписавши кредитний договір, він розумів, яка сума надається, на який строк, та на яких умовах застосовується та чи інша процентна ставка та розмір комісії, позивач підтвердив це своїм електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, та відповідно погодився зі всіма умовами кредитного договору, підписавши його. Доказів, які б свідчили про відсутність вільного волевиявлення учасників правочинів або невідповідності їх внутрішньої волі на укладення кредитного договору суду не надано, а тому суд приходить до висновку про безпідставність таких доводів відповідача. Отже, відповідач [PERSON] підписавши кредитний договір через електронне повідомлення-одноразовий ідентифікатор, погодився з усіма його умовами, після чого отримав кредитні кошти на вказаний ним же рахунок за яким закріплена банківська картка, яку використовував як платіжний засіб у різних фінансових операціях, суд вважає, що [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст.ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернув суму простроченого кредиту та не сплатив суму процентів за користування кредитом, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про задоволення позову, а саме стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 01.08.2023-100000213 від 01.08.2023 року, у розмірі 24719,89 грн. яка складається із: основного боргу 12000,00 грн., процентів 10919,89 грн, комісії 1800,00 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2422,40 грн. пропорційно частині задоволених вимог. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved