Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У травні 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до Дніпровської міської ради, третя особа державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С., про встановлення постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , з якою позивач проживав разом за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року та фактично до дня її смерті. Після смерті матері позивача залишилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя померла [PERSON] заповіт не залишала. 15.10.2024 позивач звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, поза межами строку, визначеного ст. 1269 ЦК України, оскільки вважав, що прийняв спадщину фактично, оскільки тривалий час, а саме не менше останніх 5 років, проживав разом зі спадкодавцем. Утім, постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. від 15.10.2024 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що [PERSON] порушив строки, визначені ст. 1269 ЦК України для звернення з заявою про відкриття спадщини, а також у зв`язку з тим, що на момент смерті спадкодавця позивач не проживав разом з нею. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем - [PERSON] , померлої [INFO] , однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~міста Дніпра\~від 09.05.2025\~відкрито провадження\~по справі,\~витребувано з\~Четвертої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори завірену\~належним чином\~копію спадкової\~справи заведену\~після [PERSON] ,\~померлої [INFO] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~міста Дніпра\~від 05.06.2025\~закрито підготовче\~провадження та\~справу призначено\~до судового\~розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Сахончик О.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. За клопотанням представника позивача адвоката Сахончик О.О. судом було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила суду, що вони з позивачем сусіди. Свідок проживає за місцем реєстрації з 1986 року. [PERSON] проживає на третьому поверсі, а свідок на першому. Знає, що позивач увесь час проживав разом з матір`ю. Свідок [PERSON] , яка також є сусідкою позивача, повідомила, що проживає на [ADDRESS] з 1999 року та їй відомо, що [PERSON] завжди проживав разом з матір`ю однією сім`єю і після смерті матері, він проживає за цією адресою. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , актовий запис №1966. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00047438322 від 11.10.2024. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №893. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.06.1992, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрелковською З.Д. та зареєстрованого у реєстрі за №1-525, [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . З 27.05.1986 фактично до дня своєї смерті мати позивача [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується листом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур № 14/5-13808 від 07.10.2024. Згідно акту про обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , від 03.12.2024, вбачається, що з червня 1986 року та до теперішнього часу [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . 26.09.2024 позивач [PERSON] звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. від 15.10.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після [PERSON] , померлої [INFO] , через те, що ним пропущено строк для прийняття спадщини, а також у зв`язку з тим, що він не був зареєстрованим разом з померлою на день її смерті, тобто фактично спадщину не прийняв. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що кореспондується з відповідним роз`ясненням Верховного Суду України, викладеним у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. В той же час, у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Частиною 3 ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення іншого факту, що має юридичне значення. Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час розгляду цивільної справи письмовими доказами та показами свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується той факт, що позивач [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після її смерті, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна, а тому позов в частині визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved