Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Бериславська окружна прокуратура Херсонської області звернулася до суду в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру в Херсонській області до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки зазначаючи, що 14.12.2017 року державним реєстром виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області Франовською І.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 6520680600:05:045:0003 площею 9,22 га., за [PERSON] , яка є громадянкою рф, на підставі рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 22.11.2017 року, та яка знаходиться на території Тягинської територіальної громади Бериславського району Херсонської області. Бериславською окружною прокуратурою Херсонської області виявлено порушення ст. 13,14,41 Конституції України та ст. 80,81,145 Земельного Кодексу України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Так згідно ч. 3 ст. 81 Земельного Кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до ч. 2 цієї статті у разі: а)придбання за договором купівлі- продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно- правовими угодами; б) викупу земельних ділянок , по яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належить їм на праві власності; в)прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише громадянам України. У разі не виконання цієї вимоги настають наслідки ,передбачені ч. 2,4, ст.45 ЗК України, а саме така земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] ,будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття та реєстрації права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з 14.12.2017 року і до цього часу не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави, в зв`язку з чим Бериславська окружна прокуратура Херсонської області і звернулася до суду з даним позовом. Прокурор, представник Головного Управління Держгеокадастру України в Херсонській області у судове засідання не з`явилися , подали заяву про розгляд справи за їх відсутність, просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча була належно повідомлена про час та місце судового розгляду справи, шляхом поміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуются позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 18.02.2025 року, 08.12.2017 року зареєстровано право власності за [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером 6520680600:05:045:0003 площею 9,22 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тягинської територіальної громади Бериславського району Херсонської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.12.2017 року за номером 1437065565206 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 23921016). Вказане право власності внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесене реєстратором Фроловською І.В. Каховська міська рада, виконавчий комітет, Херсонська область, на підставі рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 22.11.2017 року (справа № 647/2238/17). Згідно інформації Управління Державної Міграційної Служби України в Херсонській області від 30.10.2024 року [PERSON] [INFO] з 16.02.2007 року значиться зареєстрованою в селі Роздольне Каховського району Херсонської області на підставі посвідки на постійне проживання в Україні. З питань встановлення належності до громадянства України, оформлення набуття (прийняття) громадянства України до Управління Державної Міграційної Служби України не зверталася. Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Херсонській області «Щодо проведення перевірок» від 26.02.2025 року № 10-21-0.11-611/2-25 було повідомлено, що у них відсутні правові підстави для проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) у формі перевірок, в зв`язку з чим немає правових підстав вважати, що захист інтересів держави не здійснено або неналежним чином здійснено. Відповідно до листа керівника Бериславської окружної прокуратури Херсонської області від 03.04.2025 року № 50-1345 вих.-25 встановлено, що прокурор у зв`язку з виявленням факту реєстрації 14.12.2017 року спірної земельної ділянки за громадянкою Російської Федерації [PERSON] , а також зважаючи на не вжиття заходів реагування щодо цього з боку ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, у порядку частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» попередив останнього про намір подати в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області позов до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. Таким чином, вищенаведеними доказами, у їх сукупності підтверджено, що відповідачка, як іноземець, набула право власності на території України на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке зареєстровано 14 грудня 2017 року та станом на час звернення до суду перебуває у її власності. Доказів на підтвердження подальшого відчуження чи припинення права власності відповідача на вказане майно, матеріали справи не містять. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Згідно з частиною першою статті 3 ЗК України відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною п`ятою статті 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Також частиною другою статті 81 цього Кодексу дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення. Водночас частиною четвертою статті 81 ЗК України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження. Так, згідно зі статтею 81 цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Разом з тим слід зазначити, що статтею 145 цього Кодексу встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності. Так, відповідно до статті 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати тільки громадянину України. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved