Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Як на підставу свого звернення до суду позивач вказала, що 07 серпня 2021 року між [PERSON] та нею було укладено шлюб, від якого народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає, що восени 2024 року вона вперше дізналась про те, що відповідач має залежність від онлайн-казино, де він неодноразово витрачав великі суми коштів. Вказала, що станом на жовтень 2024 року відповідач мав заборгованість перед друзями та родичами близько 35 000,00 грн. та витратив останні заощадження на той час. Відповідач приховував свій реальний дохід, витрачаючи приховані гроші на онлайн-казино. На даний час сторони не проживають однією родиною, відповідач підписав контракт та вступив до лав Збройних сил України, малолітня донька проживає з матір`ю на орендованій квартирі. [PERSON] вказала, що вимушена звернутись до суду із цим позовом, оскільки домовитись із відповідачем є недоцільним та неможливим, оскільки відповідач є непостійним у своїх словах та діях. Оскільки відповідач на даний час фінансово не підтримує свою доньку, та враховуючи фінансову залежність відповідача від онлайн-ігор, позивач просить суд стягнути із останнього аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24 квітня 2025 року і до повноліття дитини. Щодо розміру аліментів [PERSON] зазначила, що витрати на проживання щомісячно становлять 12 тисяч гривень, що включає в себе плату за оренду житла в сумі 8 000,00 грн. та 4 000,00 грн. на сплату комунальних послуг. Також зазначила, що витрати на харчування становлять 10 000 грн. - 15 000,00 грн., витрати на взуття, одяг, іграшки та засоби гігієни для доньки приблизно 5 000,00 грн. - 7 000,00 грн., витрати на освіту та розваги становлять 8 000,00 грн. - 9 000,00 грн. Тому вважає, що загальна сума витрат на дитину на місяць становить близько 40 000,00 грн., що є фінансово обтяжуючим для неї. На підставі викладеного позовну заяву просить задовольнити у повному обсязі. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 02 травня 2025 року [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» подала заяву про усунення недоліків. 06 травня 2025 року [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» подала клопотання про стягнення додаткових витрат, в яких вказала, що нею було придбано путівку для відпочинку дитини разом з матір`ю, вартість туристичних послуг 138 366,00 грн., що у розрахунку на особу становить 23 061,00 грн. Просила стягнути із відповідача додаткові витрати в розмірі 11 530,50 грн. одноразово на відпочинок та оздоровлення дитини. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті та викликано учасників справи. 28 травня 2025 року [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» подала клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року судове засідання відкладено та визнано явку позивача обов`язковою. Позивач у судовому засіданні вказала, що не підтримує свої додаткові пояснення у справі та просила їх залишити без розгляду. Просила задовольнити позовну заяву в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24 квітня 2025 року і до повноліття дитини. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв з процесуальних питань на адресу суду не направляв. Частина 1 ст. 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про судове засідання, відзив на позовну заяву не подав, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про стягнення аліментів в даному судовому засіданні. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 07 серпня 2021 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , про що Київський відділ державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис №1265. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (частина 3 статті 181 СК України). У відповідності до довідки від 25.07.2022 року №3008-7501154425 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає / перебуває: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , проживає із нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач своїх заперечень щодо зазначеного суду не надав. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. У поданому позові [PERSON] просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000,00 гривень. Відповідно до довідки начальника штабу військової частини [NUMBER] від 01 квітня 2025 року №130/97, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 26.03.2025 року по теперішній час. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надала суду платіжні квитанції від 08.03.2025 року на суми 29 000,00 грн., 29 000,00 грн. та 15 800,00 грн., платником за яким є [PERSON] . Суд зауважує, що не приймає вказані докази як підтвердження позовних вимог [PERSON] , оскільки призначення платежу та отримувач за вказаними квитанціями не стосується предмету даного позову. Крім того, суд не може взяти до уваги платіжні інструкції від 17.04.2025 року, від 18.03.2025 року, від 17.01.2025 року, від 15.05.2025 року та від 17.12.2024 року на суму 8 040,20 грн. як доказ витрат на утримання дитини, оскільки отримувачем за вказаними платіжними інструкціями є невідома для суду особа, а призначення платежу «Переказ власних коштів». Також суд не приймає як доказ витрат на утримання [PERSON] скріншоти на яких наявні відомості щодо оплати комунальних послуг, оскільки з них не вбачається за якою адресою здійснювалась вказана оплата. Не є підтвердженням витрат на утримання дитини й скріншоти із банківського застосунку, з якого неможливо встановити на що саме витрачені кошти, бо відсутні відомості щодо призначення платежів. Однак, суд приймає як належні докази квитанції щодо витрат на одяг та продукти харчування, що долучені до позовної заяви. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд зауважує, що заявляючи вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 гривень, позивач не надала суду достатніх доказів, які б підтвердили, що [PERSON] несе витрати на утримання дитини близько 40 000,00 грн. на місяць. Однак, суд враховує, що дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачкою, що презюмує наявність витрат на її утримання. [PERSON] надано суду квитанції щодо витрат на одяг, іграшки та харчування для [PERSON] . Крім того, до матеріалів справи долучено медичну документацію щодо [PERSON] , [INFO] , з якої встановлено, що дитина соматично здорова, соціально-емоційний, пізнавально-когнітивний, фізичний розвиток відповідає віку, мовленнєво-комунікаційний - відстає від однолітків. Крім того, [PERSON] має хронічні хвороби - плоскостопість. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що [PERSON] не надала суду достатніх доказів, з яких би суд міг встановити, що позивачка дійсно несе витрати на утримання доньки у розмірі 40 000,00 гривень на місяць (враховуючи, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків і позивачка також зобов`язана приймати участь в утриманні), суду не надано достатніх доказів, які б обґрунтували суму аліментів, які [PERSON] бажає стягнути із відповідача. Суду також не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем до стягнення - 20 000,00 гривень щомісячно. Суд вважає, що для забезпечення належного розвитку дитини, з урахуванням обов`язку кожного із батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, те, що відповідач перебуває у працездатному віці, [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що сума аліментів у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно є завищеною, оскільки позивачкою не надано належних та достатніх доказів на підтвердження щомісячних витрат на утримання дитини у вказаному розмірі, що позбавляє суд можливості перевірити чи дійсно вона несе зазначені витрати. Сума аліментів у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, на думку суду, є достатньою для забезпечення дитині належних умов для життя, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Крім того, враховується обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Додатково суд зазначає, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Щодо дня присудження аліментів. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. На підставі вищезазначеного, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 24 квітня 2025 року (дата направлення позовної заяви до суду за допомогою системи «Електронний суд») до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на викладене, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок, оскільки позивач від сплати судового збору за подання даної позовної заяви звільнена.

Outcome: partial