Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

В січні 2025 року позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 64157, 42 гривень та судові витрати в розмірі 7100, 00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір №4158477 про коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до даного кредитного договору банк надав позичальнику, відповідачці у справі, грошові кошти, а остання зобов`язувалася повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Правочин укладено в електронній формі. На підставі даного договору кредитодавець надав відповідачці кошти шляхом їх зарахування на платіжну картку вказану відповідачкою в сумі 10 000, 00 гривень, строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, процентна ставка - 0,8% в день. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала. 25.10.2024 ТОВ "Лінеура України" на підставі договору факторингу №25/10/2024, відступило право грошової вимоги ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" в розмірі 59757, 42 гривень. 25.11.2024 ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" змінило назву на ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал". Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 64157, 42 гривень, яка складається з: 9999,97 - тіло кредиту, 49757,45 - нараховані відсотки первісним кредитором; 4400, 00 гривень - нарахованих процентів позивачем за 22 календарних дні. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 14.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця відповідачки просить суд позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 10560, 51 гривень, яка складається з 9999, 97 - тіло кредиту, 560,54 гривень - проценти за користування грошовими коштами. Зокрема зазначає, що заперечує нараховану суму процентів в розмірі 49757, 45 гривень та 4400, 00 гривень, оскільки вважає, що розмір нарахованих процентів не повинен перевищувати 50% вартості тіла кредиту та становити 15 000, 00 гривень. Відповідачкою здійснювалося часткове погашення коштів спрямованих на оплату тіла кредиту в розмірі 0,03 гривень та оплату процентів за користування грошовими коштами в розмірі 14439, 46 гривень. Крім того відповідачка не визнає витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не надано доказів, які б вказували на надання правової допомоги та про завершений цикл виконаних робіт. 17.03.2025 до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача вказує, що доводи, які викладені у відзиві не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Укладений кредитний договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства, при підписанні договору відповідачка погодилася з умовами надання кредитних коштів. Переказ коштів здійснено на платіжну картку відповідачки. Нараховані відсотки не є штрафними санкціями, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту. Щодо витрат на правову допомогу, то представник позивача зазначає, що стороною витрати на правову допомогу документально підтверджені та є співмірними з обсягом виконаних робіт. 04.04.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. 02.05.2025, 03.06.2025 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки та її представника. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові\~докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.11.2023 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено кредитний договір №4158477 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до даного договору кредитодавець надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти в розмірі 10 000, 00 гривень строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка становить 0,80% вдень та застосовується, якщо клієнт поверне суму кредиту до 20.12.2023. Для підписання договору №4158477 від 22.11.2023 [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі шляхом успішного перерахування коштів 22.11.2023 на платіжну картку клієнта в сумі 10 000, 00 гривень, маска картки [NUMBER] , номер транзакції iPay - 311260598, що підтверджується інформацією, наданою ТОВ "Універсальні платіжні рішення" за вих №139-0111 від 01.11.2024. 25.10.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" укладено договір факторингу № 25/10/2024, згідно якого товариство отримало право грошової вимоги за кредитним договором №41584777, боржник - [PERSON] , сума заборгованості- 59757,42 гривень. Текстове повідомлення про відступлення права грошової вимоги було надіслано на зазначений в анкеті номер мобільного телефону - [NUMBER] . Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачка зобов`язувалася прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Отже, між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів. Підпис відповідачки під договором свідчить про її ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, не оспорювала кредитний договір в частині або в цілому. Первісний кредитор надав відповідачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. Кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту. Отже, підписавши кредитний договір, [PERSON] посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Позичальницею не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. При цьому відповідачкою не спростовано надані докази і вимоги про визнання цього договору недійсним, зміни або розірвання його нею не заявлялись. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з наданим розрахунком заборгованість [PERSON] станом на 25.10.2024 становить 64157,42 гривень, в тому числі: 9999, 97 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 49757,45 гривень - заборгованість за процентами ( первісного кредитора); 4400, 00 - заборгованість за процентами ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал". Вказаний розрахунок заборгованості є чітким та зрозумілим, містить усю необхідну інформацію щодо періоду виникнення боргу та його розміру. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором та які б спростовували наявний розрахунок заборгованості, відповідачка суду не надала. Зважаючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, враховуючи, що ТОВ "ФК\~"Фінтраст\~Капітал" отримало право вимоги за кредитним договором, а також те, що вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ "ФК\~"Фінтраст\~Капітал" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Щодо розміру стягнення понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Представниця відповідачки просить суд відмовити в у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки стороною позивача не надано доказів, які б вказували на виконання правової допомоги за укладеним договором, не надано квитанцію до прибуткового касового ордеру, платіжні доручення з відміткою банку, касового чеку, які б вказували про завершений цикл робіт. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді Товариством надано: договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024; заявку №6202 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024; Акт №6202 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 від 14.01.2024; рахунок на оплату №6202/01-2025 від 14.01.2025. Згідно наданих суду доказів, що послуги з надання юридичної допомоги по клієнту [PERSON] в загальній сумі складають 10000, 00 грн. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved