Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Полтави Полтавської області (паспорт № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ), на користь [PERSON] , [INFO] паспорт № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, а саме до [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Полтави Полтавської області (паспорт № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ), на користь [PERSON] , [INFO] (паспорт № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) понесені нею судові витрати. На підтвердження своїх позовних вимог позивач вказала, що 03 вересня 2022р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про що зроблено відповідний актовий запис №1254 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивачкою подано до Шевченківського районного суду м. Полтави позов про розірвання шлюбу з [PERSON] . Сторони ведуть окремий бюджет та господарство. Позивачка на даний час перебуває у декретній відпусті по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина та її. В зв?язку з тим, що дитина сторін ще не досягла трирічного віку Позивачка не має змоги працювати та самостійно себе забезпечувати. Позивачкою було подано до Шевченкіського районного суду м. Полтави з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу). Відповідач не має на утриманні інших осіб та дітей, аліменти нікому іншому не платить, є працездатною особою, отримує дохід офіційно працюючи у 17-тій Полтавській бригаді «Рейд» (17 Бр НГУ, в/ч [NUMBER] ) - військове формування в складі 2-го корпусу Національної гвардії України, а тому вважає що він має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 15.05.2025 року у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, відзив на позов не надавав. 10.07.2025 року відповідач подав до суду клопотання про заперечення щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на дружину покладається на розсуд суду. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03 вересня 2022р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про що зроблено відповідний актовий запис №1254 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивачка на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином, до досягнення ним 3-річного віку, малолітня дитина проживає разом з матір`ю. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно\~статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Згідно\~ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач подала позов 12.05.2025 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 12.05.2025 року. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає про наступне: Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 ст. 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 05.05.2025 року, акт про прийняття передачі наданих послуг від 09.05.2025 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1817, квитанція № 35/25 від 09.05.2025 року на суму 5000 грн.; копію ордеру на надання правничої допомоги. Суд вважає, понесені витрати на правничу допомогу доведеними та такими, що підлягають стягненню. Відповідно до ст.192 ч.1СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved