Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

23 травня 2025 до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20474,09 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.03.2024 між [PERSON] та ТОВ «Макс кредит» було укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 18646, сума кредиту 6350,00 гривень, шляхом зарахування на платіжну картку на умовах поверненності кредиту та сплати процентів за користування ним. Кредитор виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Макс кредит» не виконував, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 20474,09 гривень, яка складається з: 6985,00 гривень - заборгованості за тілом кредиту, 13489,09 гривень заборгованості за відсотками. 21.10.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-9686236 від 22.03.2024 у розмірі 20474,09 гривень та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з пункту 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 22.03.2024 між [PERSON] та ТОВ «Макс кредит» було укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 18646, сума кредиту 6350,00 гривень, шляхом зарахування на платіжну картку на умовах поверненності кредиту та сплати процентів за користування ним. Кредитор виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується інформацією АТ «ПУМБ» від 16.06.2025 №КНО-07.8.5/7833, відповідно до якої зазначено, що на імя [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та в період з 22.03.2024 по 27.03.2024 була виявлена операція по надходженню коштів у сумі 6250,00 гривень. В банку за [PERSON] закріплений фінансовий номер телефону: [NUMBER] . Дана інформація була витребувана судом на підставі клопотання позивача. 21.10.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Відповідно до пункту 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит», які є невід`ємною частиною кредитного договору, Договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, у результаті чого відповідно до положень пунктів 1, 5, 7 частини 11 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» у Договору виникають цивільні права та обов`язки. Договір укладається відповідно до вимог пункту 6 частини 11 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір про видачу кредиту в електронній формі, та його підписання сторонами накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі згідно статті 5 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач, через особистий кабінет на веб-сайті Кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе шляхом використання калькулятора на сайті Кредитодавця, ознайомився з паспортом кредиту і офертою та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «Я хочу підписати кредитний договір», після чого було сформовано одноразовий ідентифікатор, який було відправлено на телефон позичальника і введено останньою в окреме поле підтвердження підписання договору. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в реквізитах договору (одноразовий ідентифікатор: 18646, відправлено та введено 22.03.2024). Отже, укладання договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі та було вчинено чітку сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту за допомогою ITC. Позичальник ознайомився з умовами паспорту кредиту та офертою, після чого проявив намір вступити з Кредитодавцем у договірні відносини на умовах, визначених самим Позичальником. Підписанням оферти одноразовим ідентифікатором Позичальник засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти. При укладанні договору Позичальник мав обсяг цивільної дієздатності та його волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Позичальник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані Кредитодавцем грошові кошти. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Укладений договір відповідає вимогам чинного законодавства України, тому є чинним і обов`язковим для виконання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості і, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України). Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно пункту 4.2.6 Договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець, має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії за надання кредиту. Відповідно до пункту 4.3.1 Договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Як вже зазначалось судом, на виконання умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 6350,00 гривень, проте відповідач договірні зобов`язання за договором належним чином не виконувала, тіло кредиту, проценти за користування позикою у відповідності до умов договору не сплачував. При цьому, розрахунок позивача відповідачем не спростований, відповідачем не надано достатніх даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення грошових коштів. Отже, відповідач користувався кредитними коштами але не вносив щомісячні платежі на погашення кредиту, внаслідок чого станом на день подання позовної заяви утворилася заборгованість за вказаним договором у розмірі 20474,09 гривень, яка складається з: 6985,00 гривень - заборгованості за тілом кредиту, 13489,09 гривень заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості Вказана заборгованість відповідачем добровільно на час розгляду справи в суді не погашена, не оспорюється, а тому суд вважає необхідним цю заборгованість стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат. До матеріалів справи додано договір №07/04/25-02 від 07.04.2025 про надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Ейс» Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», Додаткова угода №21 до договору № 07/04/25-02 від 07.04.2025 про надання правничої допомоги, Акт прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025 на суму 7000,00 гривень. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на вище зазначене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 гривень. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved