Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] , та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про виділ в натурі 13/25 часток житлового будинку та надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , передавши у власність приміщення 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 в житловому будинку літ. А; погрібу літ. В1, убиральні літ. Г, сараю, літ. Ж.; визначення [PERSON] та [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності та земельну ділянку по [ADDRESS] , кадастровий номер 3510100000:33:212:0074 по 1/3 частки кожному; виділення в натурі [PERSON] та [PERSON] 2/3 частки земельної ділянки по [ADDRESS] кадастровий номер 3510100000:33:212:0074, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. \~ [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву, в якій останній просив суд виділити в натурі у приватну власність 12/25 часток житлового будинку та надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , яка складається з приміщень 1-1 - 1-6 і житловому будинку літ. А, сараю літ. Б.; визначити в натурі у приватну власність 12/25 часток земельної ділянки (кадастровий номер 3510100000:33:212:0074) на якій розташовано приміщення 1-1,1-6 в житловому будинку літ.А ,сараю літ.Б. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 червня 2020 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задоволено. Виділено в натурі в приватну власність в порядку поділу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями (у відповідності до фактичного користування житловим будинком та з відхиленням від часток співвласників) наведено в таблиці 7 в дослідницький частині висновку експерта та зображено на схемі в додатку В (варіант екпертизи№2) до даного висновку. Відповідно до вказаного варіанту поділу співвласникам виділяється наступна частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями: [PERSON] та [PERSON] : в житловому будинку літ. А; коридор 2-2 площею 4,3 кв.м ;кімната 2-3 (2-6) площею 19,5 кв.м ; кімната 2-4 площею 12,1 кв.м ; кімната 2-5 площею 9,3 кв.м ; погріб літ.ВІ, сарай літ. Б,Уг ч. воріт лгг.Ы,Уг ч. вимощення літ. II. [PERSON] : в житловому будинку літ. А: коридор 1-1 площею 3,0 кв.м ; кухня-коридор 1-2 площею 4,6 кв.м ; коридор 1-3 площею 3,3 кв.м ; коридор (санвузол) 1-4 площею 3,4 кв.м; кімната 1-5 площею 20,5 кв.м; кімната 1-6 площею 16,7 кв.м ; убиральня літ. Г, Уг ч. воріт лгт.Ы,Уг ч. вимощення літ. II. За даним варіантом поділу, співвласнику [PERSON] з часткою 12/25, виділяється частка 51/100, що більше за належу йому на 3/100 частки. Співвласникам [PERSON] та [PERSON] з часткою 13/25, виділяється частка 49/100, що менше за належу їм на 3/100 частки. Виділено в натурі земельну ділянку кадастровий номер 3510100000:33:212:0074 за адресою: [ADDRESS] . Співвласнику з часткою 12/25 [PERSON] - виділено в натурі частину земельної ділянки площею 221,71 кв.м, на схематичному плані в додатку Е зображену блакитним кольором і обмежену замкненою лінією: 17-18-19-20-21-22-10-23-24-25-26-7-8-7-1-2-17. Координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Е.1 в додатку Е. Співвласникам з часткою 13/25 [PERSON] та [PERSON] надано в користування частину земельної ділянки, яка має площу 240,19 кв.м та на схематичному плані в додатку Е зображену фіолетовим кольором і обмежену замкненою лінією: 17-3-4-5-6-26-25-24-23-10-22-21-20-19-18-17. Координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Е.2 в додатку Е. Накладено сервітут площею 48,75 кв.м, на частину земельної ділянки [PERSON] (площею 221,71 кв.м.), для проїзду та проходу на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] (площею 240,19 кв.м), на схематичному плані в додатку Е заштриховану жовтим кольором і обмежену замкненою лінією: 1-2-15-14-13-12-11-10-9-8-1. Координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Е.З в додатку Е. Витрати пов`язані з розглядом справи покладено на сторони по фактично понесеним витратам (том 2 а.с. 192-195). Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем [PERSON] подано апеляційну скаргу (том 2, а.с. 200-208). Постановою Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] , залишено без задоволення а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 червня 2020 року, без змін (том 2, а.с. 241-246). Судові рішення першої та апеляційної інстанції оскаржені в касаційному порядку (том 3, а.с. 1-10). Постановою Верховного Суду від 24 травня 2023 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 червня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року в частині вирішення первісного позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі частки земельної ділянки і зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про виділення в натурі частки земельної ділянки скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 3, а.с. 61-68). Відповідно до частини першої статті 37 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 404/8072/17, номер провадження 2/404/1264/23 між суддями, для її розгляду визначено суддю Кулінка Л.Д. Враховуючи, що справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції, судовий розгляд цивільної справи було розпочато спочатку. Ухвалою судді Кіровського районного суду міта Кіровограда від 24 липня 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі частки земельної ділянки, та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] ро виділення в натурі частки земельної ділянки, прийнято до свого провадження. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (том 3, а.с. 72-73). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 січня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті (том 3, а.с. 101). В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали свій позов та просили суд під час нового розгляду врахувати, що обраний судами варіант поділу земельної ділянки не вирішує спір між сторонами та призводить до виникнення нових конфліктів, оскільки під прибудовою, яка у технічному паспорті зазначена як самочинно здійснена прибудова а3, приблизно 1 кв. м земельної ділянки виділено у власність [PERSON] . Однак прибудова а3 зі сторони частки, виділеної [PERSON] , знаходиться на тому місці, де були сіни літ. «а», що належали [PERSON] та [PERSON] . Місце розташування прибудови а3 не перешкоджає та не обмежує [PERSON] у здійсненні прав володіння, користування та розпорядження часткою будинку і земельної ділянки. При цьому, судовими рішеннями [PERSON] виділено ту частку земельної ділянки, яку він ніколи не використовував, оскільки на ній знаходилось належне [PERSON] та [PERSON] приміщення. Виділення цієї частини земельної ділянки [PERSON] призводить до обмеження прав позивачів за первісним позовом, тоді як варіант поділу земельної ділянки № 3, наведений у додатку Ж до висновку судової експертизи, вирішив би спір по суті і не породжував би нових спорів між сторонами щодо 1 кв. м земельної ділянки під існуючим приміщенням. Також посилалися на те, що [PERSON] є особою похилого віку, яка була вимушена здійснити реконструкцію сіней «а» у зв`язку з неналежним станом цієї будівлі і те, що у вказаній будівлі вона проживала разом з [PERSON] , який був особою з інвалідністю 2 групи, і тому просили надати їм можливість узаконити самочинне будівництво та врахувати їх життєві потреби. Відповідач та його представник просили вирішити поділ земельнї ділянки за варіантом 2, зображеному на схемі додатку Е, відповідно висновку експерта від 10.05.2019 року за № 166, який і був обраний судами під час розгляду справи і саме такий поділ вважають таким, що відповідає законодавству. Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржувалися в частині вирішення позовних вимог щодо поділу спірної земельної ділянки; щодо поділу будинку не оскаржувалися, тому під час нового розгляду поділ будинку не є предметом розгляду, а вирішується питання лише поділу земельної ділянки. \~ Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. На підставі договору купівлі-продажу від 30 жовтня 1979 року № 1-2511 [PERSON] та [PERSON] придбали будинок з надвірними будівлями на [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0462 га. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] належало 13/25 часток будинку, а [PERSON] 12/25 часток. Право власності на вказаний будинок з надвірними будівлями зареєстровано Кіровоградським бюро технічної інвентаризації 31 жовтня 1979 року № 18396/100. За змістом договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контор Корчак Л. В. 20 лютого 1995 року, [PERSON] подарував [PERSON] 6/25 часток житлового будинку будинок з надвірними будівлями. У власності [PERSON] залишилось 7/25 часток вказаного житлового будинку, а [PERSON] мала у власності 6/25 його часток. Відповідно до архівної довідки Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 30 жовтня 2017 року № 41829 прибудова літ. «а3», сарай літ. «Ж», сарай літ. «Д», які входять до часток [PERSON] і [PERSON] , збудовані самочинно. Обставини належності прибудови літ. «а3» до об`єктів самочинного будівництва позивачі за первісним позовом не заперечували. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 5-2000 від 30 серпня 2000 року [PERSON] набув право власності на 12/25 часток вказаного будинку в поряду спадкування після [PERSON] . За рішенням Кіровоградської міської ради від 10 листопада 2016 року № 637 земельна ділянка площею 0,0462 га з кадастровим номером 3510100000:33:212:0074 на [ADDRESS] передана у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На виконання ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 4 липня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Укрспецбудекспертиза» проведено комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу і складено висновок експерта від 10 травня 2019 року за № 166, яким встановлено, що поділ спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями технічно можливий у трьох варіантах. Також експертами запропоновано чотири технічно можливих варіанти поділу земельної ділянки. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 червня 2020 року виділено в натурі земельну ділянку\~ кадастровий номер 3510100000:33:212:0074 за адресою: [ADDRESS] : співвласнику з часткою 12/25 [PERSON] - виділити в натурі частину земельної ділянки площею 221,71 кв.м, на схематичному плані в додатку Е зображену блакитним кольором і обмежену замкненою лінією: 17-18-19-20-21-22-10-23-24-25-26-7-8-7-1-2-17. Координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Е.1 в додатку Е. Співвласникам з часткою 13/25 [PERSON] та [PERSON] надати в користування частину земельної ділянки, яка має площу 240,19 кв.м та на схематичному плані в додатку Е зображену фіолетовим кольором і обмежену замкненою лінією: 17-3-4-5-6-26-25-24-23-10-22-21-20-19-18-17. Координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Е.2 в додатку Е. Накладено сервітут площею 48,75 кв.м, на частину земельної ділянки [PERSON] (площею 221,71 кв.м.), для проїзду та проходу на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] (площею 240,19 кв.м), на схематичному плані в додатку Е заштриховану жовтим кольором і обмежену замкненою лінією: 1-2-15-14-13-12-11-10-9-8-1. Координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Е.З в додатку Е. Однак, з таким поділом не погоджуються позивачі, що призвело до виникнення конфлікту, оскільки під прибудовою, яка у технічному паспорті зазначена як самочинно здійснена прибудова а3, виділено у власність [PERSON] , але ця прибудова знаходиться на тому місці, де були сіни літ. «а», що належали [PERSON] та [PERSON] і це призводить до обмеження прав позивачів. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~ Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частинами першою-п`ятою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 41 Конституції України задекларовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Згідно зі статтею 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до статті 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку . Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. При вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядок користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. У частині четвертій статті 120 Земельного кодексу України вказано, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції з яким погодився і апеляційний суд, вважав, що запропонований у висновку експерта від 10 травня 2019 року № 166 варіант поділу земельної ділянки № 2 (додаток Е) враховує інтереси сторін, є справедливим з огляду на обставини та відносини, що склались між сторонами, тому найбільш ефективно сприяє захисту прав та інтересів сторін. Водночас, позивачі звертаючись з первісним позовом, [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , та [PERSON] просили суд, зокрема, виділити їм в натурі 2/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:33:212:0074, розташованої на [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Статтею 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. В свою чергу, право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина перша статті 92 Земельного кодексу України). У постанові Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі № 265/5516/17 (провадження № 61-9307св19) зазначено, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Рішенням Кіровоградської міської ради від 10 листопада 2016 року № 637 земельна ділянка площею 0,0462 га з кадастровим номером 3510100000:33:212:0074 на [ADDRESS] передана у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При вирішенні ції справи судом враховується, що відповідно до визначеного експертом у висновку від 10 травня 2019 року № 166 варіантом поділу земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] виділено частку земельної ділянки, на якій знаходиться прибудова літ. «а3» належної позивачам за первісним позовом частки житлового будинку. Належність прибудови позивачам відповідачем не заперечується відповідачем. При здійснені такої прибудове права відповідача порушні не були, так як виконувались біля частини будинку, яка належить позивачам. Проте, той варіант поділу земельної дялнки, про який просить відповідач наділяє його часткою земельної ділянки, яка належить позивачам. Слід звернути увагу і на те, що тривалий час при наявності прибудове відповідач не висловлював претензій і такий стан не заважав йому здійснювати своє право власності. Під час розгляду справи позивачі заявили, що конфлікт виник із-за невдоволення відповідача щодо користування їх спільним входом на земельну ділянку, що не заперечується відповідачем, і обґрунтовуючи свій варіант поділу саме про можливість перенесення входу для позивачів заявляв відповідач. Отже, суд вважає, що варіант поділу земельної ділянки № 2 (додаток Е), про який просить відповідач, не враховує інтереси обох сторін, оскільки є обтяжливим для позивачів, призведе до влаштування іншого входу, що, зважаючи на варіанти поділу земельної ділянки, запропоновані експертом є неможливим. Відтак, варіант поділу земельної ділянки № 2 (додаток Е), не є справедливим з огляду на обставини та відносини, що склались між сторонами, і не може ефективно сприяти захисту прав та інтересів сторін. Водночас, варіант поділу земельної ділянки № [NUMBER] (додаток Ж), надасть можливість [PERSON] та [PERSON] узаконити самочинне будівництво та ввести частину житлового будинку (прибудова літ. «а3») в експлуатацію і жодним чином не порушуватиме прав співвласників земельної ділянки (відповідача), оскільки такий порядок користування земельною ділянкою є сталим, що відповідачем не спростовано. Таким чином, зважаючи на зважаючи на достатньо вмотивовану аргументацію своєї позиції позивачів, суд вважає, що розподіл земельної ділянки за варіантом поділу земельної ділянки № 3 (додаток Ж), враховує життєві потреби сторін та жодним чином не порушує прав співвласників земельної ділянки, а також є найменш обтяжливим для сторін, забезпечить дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Згідно частини першої статті 4 закону України «Про сдовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зважаючи на те, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлено законом на 1 січня 2017 року у сумі 1600,00 грн, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved