Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

24.03.2025 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Лихачова Р.Б. звернулась до\~суду з\~вищевказаною позовною\~заявою,\~поданою через\~підсистему «Електронний\~суд»,\~в якій\~ просить:\~ поновити\~їй строк\~звернення до\~суду з\~даним позовом;\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконаннювиконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №85226 від 31.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованість у розмірі 44376,10 гривень за кредитним договором №657618463 від 19.01.2020 року; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ЄДРПОУ 42254696, на користь позивача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у березні 2025 року через мобільний додаток «Дія» позивачці [PERSON] стало відомо, що відносно неї 21.07.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66155297 на підставі виконавчого напису №85226 від 31.10.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованість у розмірі 44376,10 гривень. У вказаному виконавчому написі нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , прострочені платежі за період 05.08.2020 по 05.08.2020 року за кредитним договором №657618463 від 19.01.2020 року, укладеним нею з ТОВ «Манівєо швидка фінансова допомога» , правонаступником якого є ТОВ «Таліон Плюс», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». Стягнення заборгованості складає 43176,10 грн., в тому числі : заборгованість за сумою кредиту становить 15 719,30 гривень; заборгованість за комісією 0,00 грн; аборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 27 456,80 грн; за вчинення виконавчого напису нотаріусом 1200,00 гривень. При цьому 21.07.2021 року старшим державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корольовою А.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66155297, відповідно до якої адреса боржника значиться як: [ADDRESS] . Однак [PERSON] за вищевказаною адресою ніколи не проживала та не була зареєстрована. Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказана невідповідність щодо адреси боржника привела до необізнаності позивачки про відкрите відносно неї виконавче провадження. Окрім того, 03.03.2025 року головним державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Халіною Н.С. винесено постанову про арешт коштів боржника,\~а 13.03.2025 року винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій. Лише після арешту коштів за постановою від 03.03.2025 року позивачкою було установлено на телефон додаток «Дія» та отримано інформацію про вчинення виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження. [PERSON] вважає, що вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчий напис №85226 від 31.10.2020 року є незаконним та підлягає скасуванню з огляду на те, що його вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» без додержання обов`язкових умов вчинення виконавчих написів нотаріусами. Крім того, представником позивачки адвокатом Лихачовим Р.Б. 24.03.2025 року подано до суду окрему заяву про забезпечення позову [PERSON] шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66155297, що здійснюється головним державним\~виконавцем Чугуївського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у Чугуївському\~районі Харківської\~області Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~Халіною Н.С.на підставі виконавчого напису №85226 від 31.10.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованість у розмірі 44376,10 гривень, до моменту набрання судовим рішенням у цій справі законної сили. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 26 березня 2025 року заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у вказаному виконавчому провадженні задоволено. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 26 березня 2025 року справу прийнято до розгляду та провадження у ній відкрито, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 03.06.2025 року підготовче провадження у справі закрито і її розгляд призначено по суті. 03.06.2025 року представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують за заявленими підставами та просять їх задовольнити. Інші учасники\~справи \~ у судове засідання не з`явилися повторно, причину неявки\~суду не\~повідомили,\~про дату\~та час\~розгляду справи\~повідомлялися своєчасно\~та належним\~чином згідно\~зі ст.128-131\~ЦПК України,\~заяв про\~розгляд справи\~за \~їх відсутності\~не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку із зазначеним та на підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 21.07.2021 року старшим державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корольовою А.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66155297 на підставі виконавчого напису №85226 від 31.10.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованість у розмірі 44376,10 гривень. З копії вказаного виконавчого напису вбачається, що нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , прострочені платежі за період 05.08.2020 по 05.08.2020 року за кредитним договором №657618463 від 19.01.2020 року, укладеним нею з ТОВ «Манівєо швидка фінансова допомога» , правонаступником якого є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обовязків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». Стягнення заборгованості складає 43176,10 грн., в тому числі : заборгованість за сумою кредиту становить 15 719,30 гривень; заборгованість за комісією 0,00 грн; заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 27 456,80 грн; за вчинення виконавчого напису нотаріусом 1200,00 гривень. \~ \~ \~03.03.2025\~року головним\~державним виконавцем\~Чугуївського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Чугуївському районі\~Харківської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції Халіною\~Н.С.\~винесено постанову\~про арешт\~коштів боржника\~ [PERSON] , а 13.03.2025 року винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій. Позивачка зазначає, що лише після арешту коштів за постановою державного виконавця від 03.03.2025 року нею було установлено на телефон додаток «Дія» та отримано інформацію про про вчинення\~виконавчого напису\~та відкриття виконавчого провадження. Статтею 15\~ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі за текстом - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі за текстом - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, з 22 лютого 2017 року редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 757/57789/20-ц, провадження № 61-7017св22. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) звернуто увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Так, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Із аналізу наданих доказів судом встановлено, що оспорюваний позивачкою [PERSON] виконавчий напис нотаріуса був вчинений щодо кредитного договору , який був укладений в простій письмовій формі, тобто не є нотаріально посвідченим, не дивлячись на те, що ця обставина є обов`язковою. Недодержання нотаріусом вищезазначеної умови при вчиненні виконавчого напису є підставою для визнання такого виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, у судовому порядку. Ці висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17(провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс 19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св 18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св 19) від 09 вересня 2020 року у справі № 336/7754/18 (провадження № 61-8781 св 20). Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про поновлення їй строку звернення до суду з даним позовом за захистом своїх прав суд зазначпє наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3, 4 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як визначено Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначеністаттями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (п.19) (у редакції на момент звернення до суду). Як регламентовано ст.2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 рокуза № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який згодом неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. При застосуванні норм права Верховний Суд у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 727/4133/22 сформував правову позицію про те, що загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. З огляду на вищенаведене, трирічний строк позовної давності, який продовжується у зв`язку із воєнним станом, не сплив, а тому прохання представника позивачки про поновлення останній строк звернення до суду з цим позовом, є зайвим. Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~\~ Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Позивачкою сплачений судовий збір в розмірі 1211,20\~грн.\~-\~за подання\~до суду\~позовної заяви,\~та 605,60\~грн.\~-\~за подання\~заяви про\~забезпечення позову,\~а всього\~-1816,80\~грн.,\~і який\~підлягає стягненню\~з відповідача\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Онлайн\~Фінанс»» на\~користь [PERSON] .

Outcome: approved