Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] . Батько дитини записаний зі слів матері відповідно до ст. 135 СК. Мати неналежно виконує батьківські обов`язки по вихованню свого сина, у зв`язку з чим було прийнято рішення від 09.10.2024р. про поставлення [PERSON] на облік, як дитину, яка залишилась без батьківського піклування у зв`язку з ухиленням матір`ю від виконання своїх батьківських обов`язків та тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] , яка є його бабусею по батьківській лінії. Мати [PERSON] продовжує ухилятись від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] , не цікавиться його життям і здоров`ям, не відвідує його, не забезпечує матеріально. Бабуся [PERSON] виховує [PERSON] , піклується про нього, мати жодної участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, місце її знаходження невідоме. Оскільки поведінка відповідача свідчить про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків, просять про задоволення позову. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив задовольнити його в повному обсязі, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Суду пояснив, що дитина [PERSON] до жовтня 2024р. проживав в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] . Фактично вихованням дитини займалася бабуся [PERSON] мати відповідачки. Відповідачка постійно була відсутня за місцем проживання, сином не цікавилася. Після погіршення ситуації з безпекою у зв`язку із війною в Одеському регіоні, [PERSON] привезла онука [PERSON] до бабусі по батьківській лінії [PERSON] в м. Радивилів, Рівненської області, де дитина була поставлена на облік, як така, що залишилася без батьківського піклування та влаштована в сім`ю [PERSON] до вирішення питання з матір`ю. Відповідач [PERSON] продовжує не виконувати своїх батьківських обов`язків, фактично самоусунулась від виховання сина [PERSON] , на зв`язок органу опіки та піклування РМР не виходить, виправити свою поведінку не бажає, а тому вважає, що є всі законні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив суду не надала. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та зі згоди позивача постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка [PERSON] , опитавши дитину [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21. Згідно із ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 25.05.2011 року Виконавчим комітетом Великодолинської Селищної ради Овідіопільського району Одеської області (а.с. 9). Крім того, факт народження [PERSON] підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відповідно до якого вбачається, що державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с. 11-12). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/010702275 від 06.09.2024р. встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно наказу №71-О від 09.10.2024 року Служби у справах дітей Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області [PERSON] [INFO] було взято на облік, як дитину, яка залишилась без батьківського піклування (а.с. 14). Відповідно до наказу №72-О від 09.10.2024 року Служби у справах дітей Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області [PERSON] [INFO] було тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Відповідно до обліково - статистичної картки дитини № [NUMBER] [PERSON] має брата [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно листа Радивилівського територіального центру соціального обслуговування від 29.10.2024 року № 1-24/358 встановлено, що на соціальному обслуговування, згідно рішення про надання соціальної послуги від 30.08.2024 року №361, у відділенні соціальної роботи перебуває сім`я [PERSON] , на вихованні якої перебувають онуки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки батько дітей перебуває за кордоном, а мати не виконує своїх батьківських обов`язків, діти проживають у бабусі, яка належно доглядає за хлопцями, піклується про їхнє здоров`я. [PERSON] навчається на інклюзивній формі навчання, із задоволенням відвідує ліцей. [PERSON] отримує соціальні послуги щодо виховання онуків та їх соціалізації у колективі (а.с. 22). Відповідно до довідки від 29.10.2024 року № 01-28/572 Радивилівського ліцею №2 ім. П.Г. Стрижака вказано, що [PERSON] , [INFO] навчається у 8 класі даного закладу (а.с. 24). Згідно інформації Радивилівського ліцею №2 ім. П.Г.Стрижака від 29.10.2024р. №01-28/570 щодо участі батьків [PERSON] у шкільному житті встановлено, що за період навчання дитини з 02.09.2024 року по 29.10.2024 р шкільним життям дитини цікавилися батько [PERSON] , бабуся зі сторони тата [PERSON] та бабуся зі сторони мами [PERSON] . Мама [PERSON] життям та здоров`ям сина не цікавилася (а.с. 25.) Відповідно до психолого - педагогічної характеристики №01-28/571 від 29.10.2024 [PERSON] зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Тато та бабуся приділяють належну увагу вихованню хлопчика, підтримують зв`язок з класним керівником у телефонному та очному режимі, відвідують батьківські збори. Мама не підтримує спілкування з сім`єю, вихованням сина не займається (а.с. 26). Згідно інформації Опорного закладу освіти «Великодолинський ліцей №1» Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області щодо учня [PERSON] , [INFO] , який навчався з 3 по 7 клас вбачається, що мати [PERSON] в навчанні сина не допомагала, належну увагу дитині не приділяла, батьківські збори, свята не відвідувала (а.с. 27). Згідно листа Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області від 17.09.2024р. встановлено, що здійснити обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] не виявилось можливим, так як остання не проживає на території Великодолинської селищної ради. Місце проживання її невідоме (а.с. 28). Згідно консультаційного висновку спеціаліста КП «РОДЛ» Рівне №4939534 від 29.07.2024р., [PERSON] має ураження нервової системи, пірамідну недостатність в кінцівках з перевагою справа, недостатність вітамінів групи В (а.с. 31). З заяви [PERSON] , встановлено, що вона є матір`ю [PERSON] (відповідачки), остання залишила дитину бабусі, ним не цікавиться, матеріально не допомагає, сама проживає з співмешканцем, веде аморальний спосіб життя. З метою створення безпечних умов для проживання дитини, було вирішено відвести дитину до бабусі [PERSON] . Мати відповідачки згідна, щоб її доньку позбавили батьківських прав стосовно сина [PERSON] .( а.с. 32). Згідно висновку служби у справах дітей Радивилівської міської ради, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] №514/01-54 від 20.12.2024 року було встановлено за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 33-37) ). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що разом з нею проживають онуки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , хоч і записаний батько [PERSON] зі слів матері. Діти проживали в Одеській області разом з матір`ю. [PERSON] до неї привезли раніше, а [PERSON] залишався з матір`ю в Одеській області. Восени 2024р. до неї привезли і [PERSON] . Дитина була у жахливому стані, мала проблеми зі здоров`ям, мала всі порчені зуби, затримку у розвитку, нервові розлади. Вона почала ним опікуватися, зайнялася здоров`ям, влаштувала до освітнього закладу. На теперішній час дитина почувається задовільно. За цей час мати жодного разу не приїхала до дитини, життям дитини взагалі не цікавиться, жодної матеріальної допомоги не надає. Діти не мають бажання повертатися до матері та з нею спілкуватися. [PERSON] , який був опитаний у судовому засіданні вказав, що хоче і надалі проживати з бабусею, до мами категорично повертатись не хоче, зазначивши, що йому з мамою було погано, остання ним взагалі не займалася, не цікавилася, як і на сьогоднішній день, проживання та умови проживання з матір`ю згадує з негативної сторони, жодних позитивних емоцій відносно матері не відчуває, не заперечує, щодо позбавлення її батьківських прав. У ст. 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своєї дитини [PERSON] , 2011 р.н. та його матеріального забезпечення. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, отже, свідомо нехтує своїми обов`язками як мати, не бажає брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини. Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно свого сина, не приймає участі у його вихованні, не спілкується, не цікавиться його життям та здоров`ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі свого сина. Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як мати неповнолітнього сина, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Протягом розгляду справи відповідач [PERSON] для себе належних висновків не зробила, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчинила, повністю проігнорувала участь у судовому розгляді справи. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина, судом не встановлено. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи зазначене, суд, прийшовши до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] , також задовольняє позов в частині стягнення з неї аліментів на утримання [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.01.2025р. до досягнення дитиною повноліття - на користь установи чи фізичної особи опікуна (піклувальника), на утриманні якої буде знаходитися дитина На підставі викладеного,

Outcome: approved