Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника - адвоката Бондар Ю.М. звернулась до Подільського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року по справі № 758/8835/20 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] кошти на утримання дітей (аліменти) [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі по 2 000 грн щомісячно на кожну дитину, з 05.08.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. На даний час діти, як і раніше, проживають з позивачем та 90 % витрат на їх утримання [PERSON] несе самостійно, хоча вона офіційно не працює та стабільного заробітку не має. Дівчата ростуть і потребують більше коштів на повноцінне харчування, сезонний одяг та взуття, іграшки, засоби гігієни, лікування у разі потреби, а також дозвілля та інші витрати, пов`язані з їх розвитком. Діти відвідують Академію бойових мистецтв «Геліос» та займаються рукопашним боєм, регулярно беруть участь у чемпіонатах та змаганнях. Розвиток їх здібностей також потребує чимало витрат на купівлю спортивної форми, оплату гуртку, поїздки на змагання. Крім того, у доньки [PERSON] стрімко розвивається гіперметропічний астигматизм обох очей, повна потребує періодичного лікування, що підтверджується консультативними висновками офтальмолога. Відповідач в добровільному порядку сплачує суму аліментів визначену судом у розмірі 4 000 грн, однак дітям нічого не надає, не приймає участі у їх вихованні, не піклується про успіхи та здоров`я дівчат. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, має достатній дохід для сплати аліментів у більшому розмірі. Крім того, згідно з довідкою Головного сервісного центру МВС № 31/1107АЗ-9030-2025 від 14.04.2025 (168980) [PERSON] мав у власності декілька транспортних засобів, які у 2024-2025 роках були ним відчужені за договором купівлі-продажу. Крім того, посилається на те, що на даний час збільшився як розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так і фактичні витрати на дітей, а також те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Позивач вважає достатнім розмір аліментів по 4 000 грн щомісячно на кожну дитину, до досягнення повноліття. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 26.05.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.06.2025 року до суду надійшов відзив відповідача в особі представника - адвоката Глущенка А.О., у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Посилається на те, що він бере участь в утриманні, вихованні та розвитку доньок, присутній під час змагань, додатково оплачує потреби доньок, пов`язані з оплатою лікування, оплачує дозвілля дітей. Просить врахувати, що на його утриманні також є донька [PERSON] , [INFO] . Також просить відмовити у стягнення з нього витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, оскільки твердження, викладені у позовній заяві є необґрунтованими, а адвокат не перевірила викладену у позовній заяві інформацію, такі витрати документально непідтверджені. Вважає, що судового спору можна було б уникнути шляхом проведення переговорів та порівнянням доказів щодо прийняття участі батьками у вихованні дітей, зокрема шляхом здійснення доплат за лікування, розвиток, відпочинок дітей тощо, окрім сплати аліментів. 16.06.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача посилається на те, що представником відповідача не було спростовано аргументи позивача щодо покращення майнового стану відповідача, погіршення матеріального становища позивача, збільшення потреб дітей. Крім того, в Подільському районному суді м. Києва 06.06.2025 року зареєстрована позовна заява другої дружини [PERSON] - [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] , що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту «Судова влада України». Таким чином, посилання представника відповідача у відзиві на те, що в нього на утриманні перебуває донька [PERSON] , [INFO] , є безпідставними. Представлені відповідачем до відзиву докази підтверджують лише разове понесення ним витрат на доньок. 23.06.2025 року до суду надійшли заперечення представника відповідача, у яких зазначено, що твердження представника позивача є хибними, недоведеними та безпідставними. [PERSON] є батьком трьох дітей, приймає участь і в утриманні доньки від другого шлюбу. Відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання двох дітей від першого шлюбу згідно з рішенням суду, заборгованості зі сплати аліментів немає, а також добровільно надає матеріальну допомогу на різноманітні потреби та розвиток дітей, що підтверджено відповідними доказами та не спростовується позивачем. Факт зміни матеріального становища [PERSON] внаслідок народження у другому шлюбі доньки [PERSON] зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї і дотепер відповідачем проводиться утримання доньки від другого шлюбу. Також посилається на те, що реєстрація відповідача фізичною особою-підприємцем не свідчить про покращення його матеріального стану та не є безспірним доказом по справі, це лише припущення, що не має доказового значення. Дійсно, починаючи з 2022 року матеріальне становище [PERSON] змінилось у зв`язку з народженням у другому шлюбі доньки, що є спричинило зміну матеріального стану відповідача. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, а також відповіді на відзив [PERSON] . Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У сторін по справі народилось двоє доньок: [PERSON] , [INFO] , про що 23.04.2013 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 1190 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а також [PERSON] , [INFO] , про що 16.05.2015 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 1649 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року у справі № 758/8835/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі по 2 000 грн щомісячно на кожну дитину, з 05.08.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 04.03.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року у справі № 758/8837/20 шлюб між сторонами було розірвано. 19.03.2021 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 758/8835/20 про стягнення аліментів. 09.04.2021 року відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві прийнято до виконання виконавчий лист, виданий 19.03.2021 Подільським районним судом м. Києва та відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі по 2 000 грн щомісячно на кожну дитину, з 05.08.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. 30.06.2022 року відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі його заяви вх. № 8959/17-9-26. Сторони у судовому засіданні підтвердили, що відповідач у добровільному порядку щомісячно сплачує аліменти на утримання доньок відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року у справі № 758/8835/20, заборгованості по сплаті немає. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу зміни раніше встановленого судом розміру аліментів на утримання спільних доньок сторін - [PERSON] та [PERSON] . Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 Сімейного Кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 Сімейного Кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів позивачу належить доводити обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що фінансовий стан відповідача покращився, оскільки він зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, а також мав у власності та у 2024-2025 роках відчужив за договором купівлі-продажу декілька транспортних засобів. Разом з тим, зазначені доводи позивача не підтверджують зміну (покращення) розміру доходу відповідача у порівнянні з тим доходом, який він отримував на момент призначення аліментів, а є лише припущенням позивача можливого покращення фінансового становища відповідача, однак не доведеного позивачем належними і допустимими доказами. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального становища відповідача. Також судом враховано зміни у сімейному стані відповідача, зокрема на його утриманні перебуває і донька від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] , отже у відповідача з`явились постійні витрати на утримання дитини від іншого шлюбу. Оцінюючи матеріальний та сімейний стан стягувача, судом встановлено, що позивач офіційно не працює та згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з І кварталу 2020 року по 1 квартал 2025 року має незначний дохід. Судом також взято до уваги стан здоров`я дитини [PERSON] , необхідність понесення витрат на її періодичне лікування, та додаткові витрати у зв`язку з відвідуванням дітей академій бойових мистецтв та з`ясовано, що відповідач за домовленістю із позивачем бере участь у додаткових витратах на такі потреби дітей. Доводи сторони позивача з приводу невідповідності розміру стягуваних з відповідача аліментів на одну дитину встановленому законом прожитковому мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць суд також вважає необґрунтованими, оскільки законодавче збільшення гарантованого мінімального розміру аліментів має застосовуватися в силу положень закону і не є підставою для ухвалення нового судового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17 та від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17. Твердження позивача про те, що на даний час розмір аліментів, який сплачує відповідач менший від мінімальної суми встановленого прожитковим мінімумом для дітей відповідного віку, не може бути підставою для ухвалення рішення про зміну встановленого судом розміру аліментів, оскільки такі гарантовані обмеження встановлені законодавством, застосовуються на стадії виконання судового рішення, а механізм застосування такої гарантії полягає в тому, що незалежно від розміру аліментів, які встановлені рішенням суду, їх фактичний розмір не може бути меншими ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, для чого ухвалення додаткового рішення з цього приводу не потребується. Зазначене у повній мірі узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зокрема зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення фактичної суми аліментів або заборгованості. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 7 ст. 5 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 9 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 16 листопада 2016 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» вказаний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 доповнено пунктом 10-4 такого змісту: Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 р. № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі». Листом Департаменту рівня життя та моніторингу соціального розвитку Міністерства соціальної політики України від 19.03.2018 року №33/0/67-18 щодо індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, роз`яснено, що індексація грошових доходів проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (із змінами). Відповідно до пункту 2 Порядку індексації підлягає, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Право на індексацію відбувається, коли індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який із січня 2016 року встановлено у розмірі 103%. Згідно з пунктом 6 Порядку індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Індексація таких аліментів проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 % грошового доходу платника аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, повинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації (підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи те, що належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального стану сторін та інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 4 000 грн щомісячно від такого доходу - позивачем не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави, оскільки у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed