Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що 28.08.2013 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного життя вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.10.2023 року (справа № 405/6177/23, провадження 2/405/1019/23) шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені наприкінці 2021 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин син проживає разом з ним в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач 24.03.2022 року виїхала за кордон в невідомому напрямку. З цього часу не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не спілкується з сином, не відвідує його, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання ним освіти та взагалі не проживає на території України. Відповідач фактично самоусунулась від процесу виховання дитини та повністю ігнорує її інтереси. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки відповідача. При цьому він ніколи не чинив жодних перешкод у спілкуванні матері із дитиною, але відповідач не виявляє такого бажання. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не сплачує аліменти, син знаходиться на повному його утриманні. У зв`язку з цим він вимушена звернутись в суд з даним позовом та просить позбавити відповідача батьківських прав. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 29.10.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, витребувано докази. Ухвалою суду від 24.06.2025 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. Відповідачем відзив на позов не подано. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представником позивача подана заява про розгляд справи без їх участі та підтримання позову в повному обсязі. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 574. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.10.2023 року (справа № 405/6177/23, номер провадження 2/405/1019/23) шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від спільного життя сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені наприкінці 2021 року і після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, син проживає разом з ним в будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 010740/1 про реєстрацію місця проживання особи. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним працівниками Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради від 04.02.2025 року відповідач [PERSON] за адресою місця реєстрації не проживає. Як повідомила донька відповідача [PERSON] мати з березня 2022 року вихала до Австрії. Дитина [PERSON] проживає разом зі своїм батьком [PERSON] . Відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини. встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Факт самостійного виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON] його батьком [PERSON] встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.02.2025 року у справі № 405/6659/24. Крім того, згідно з інформацією фізичної особи-підприємця [PERSON] від 20.09.2024 року № 13, до лютого 2022 станом здоров`я дитини піклувалися мати та батько дитини. Протягом 2024 року до лікаря-педіатра з приводу лікування, профілактичних оглядів та щеплень дитини [PERSON] звертався лише батько [PERSON] . Відповідно до інформації дошкільного начального закладу (ясла-садок) № 72 «Гномик» комбінованого типу від 24.09.2024 року № 01-08/437, дитину [PERSON] в садочок по черзі приводять і забирають батько та бабуся, які спілкуються з вихователями закладу. Витрати на харчування та забезпечення освітньо-виховного процесу здійснює батько дитини. У письмовій заяві, яка надійшла на електронну адресу Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради від 19.05.2025 року, [PERSON] повідомила, що проживає за кордоном, не має можливості та бажання самостійно виховувати та утримувати дитину, тому привезла сина [PERSON] в Україну та залишила його з батьком [PERSON] . Проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] не заперечує, оскільки не відчуває материнських почуттів до дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 666 від 24.06.2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку № 4248/19 від 17.06.2025 року,

Outcome: approved