Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі за текстом - третя особа 1), про визначення місця проживання дитини, у якій позивач просить суд: визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] (надалі за текстом - дитина) разом з позивачем. Відповідач у зустрічному позові просить суд визначити місце проживання дитини разом з ним. Первісні та зустрічні позовні вимоги обгрунтовані тим, що між сторонами наявний спір щодо визначення місця проживання дитини, оскільки батьки дитини не можуть самостійно дійти згоди з ким з них має проживати дитина, а відтак, позивач та відповідач просять суд визначити місце проживання дитини з одним із них. Третя особа 2 просить суд прийняти рішення в інтересах дитини. Ухвалою Суду від 03.04.204, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання на 15.05.2024. 16.04.2024 та 19.04.2024 до суду від відповідача надійшла заява про вступ у справу як представника. 14.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив. 15.05.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку підготовчого провадження та зустрічна позовна заява. У підготовче засідання 15.05.2024 прибув позивач та його представник. У підготовчому засіданні 15.05.2024 судом було оголошено перерву до 09.07.2024. 29.05.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 19.06.2024 до суду від відповідача надійшла заява про продовження строку на надання заперечень, визнання доказу недопустими/неналежним/недостовірним про виклик свідка та клопотання про залучення третьої особи. 24.06.2024 до суду від позивача надійшла заява про виклик свідка. 01.07.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення. У підготовче засідання 09.07.2024 прибув позивач та його представник. У підготовчому засіданні 09.07.2024 судом було оголошено перерву до 10.09.2024. 28.08.2024 до суду від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. Ухвалою Суду від 03.09.2024 задоволено заяву відповідача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. 04.09.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. 10.09.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів та заява про відвід судді. У підготовче засідання 10.09.2024 прибули учасники справи, представник відповідача взяв участь у режимі відеоконференції. У підготовчому представник відповідача підтримав заяву про відвід судді. Ухвалою Суду від 10.09.2024 заяву відповідача про відвід судді визнано необгрунтованою. Ухвалою Суду від 22.10.2024 (суддя Петров Д.В.) було відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відвід судді. У підготовче засідання 27.11.2024 прибули учасники справи, представник відповідача взяв участь у режимі відеоконференції. У підготовчому засіданні 27.11.2024 судом було задоволено клопотання відповідача про виклик свідка та з`ясовано наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Ухвалою Суду від 27.11.2024 прийнято до розгляду зустрічний позов, встановлено строки для подачі заяв по суті, залучено третю особу - Службу у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі за текстом - третя особа 2), закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.01.2025. 29.11.2024 до суду від відповідача надійшла заява про зміну підстав позову. 10.12.2024 до суду від позивача надійшов відзив на зустрічний позов. 24.12.2024 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив. 08.01.2025 до суду від [PERSON] надійшли заява про відвід судді. Ухвалою Суду від 13.01.2025 заяву відповідача про відвід судді визнано необгрунтованою. 20.01.2025 до суду від відповідача надійшла заява про повернення до стадії підготовчого провадження. Ухвалою Суду від 22.01.2025 (суддя Ковбасюк О.О.) відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відвід судді. 24.01.2025 до суду від третьої особи надійшла заява про розгляд за відсутності представника. 28.01.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. 28.01.2025 до суду від третьої особи надійшла заява про розгляд за відсутності представника. У судове засідання 28.01.2025 прибули учасники справи, представник відповідача взяв участь у режимі відеоконференції. Представник відповідача підтримав заяву про повернення до стадії підготовчого провадження та заяву про зміну підстав позову. Судом було задоволено заяву відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження та прийнято до розгляду заяву про зміну підстав позову та оголошено перву до 20.03.2025. 06.02.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на зустрічний позов. 11.02.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. У підготовчому засіданні 20.03.2025 судом було з`ясовано думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті та за наслідками підготовчого засідання 20.03.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 15.05.2025. Ухвалою суду від 20.03.2025 було витребовано доказ у третьої особи 2, на виконання вимог якої 09.04.2025 надійшли витребувані докази. 30.04.2025 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив (на заяву про зміну підстав позову). 18.06.2025 до суду від відповідача надійшла заява про розподіл судових витрат. 01.07.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. У судовому засіданні взяли участь сторони та їх представники. Позивач та представник позивача підтримали первісні позовні вимоги та заперечили проти задоволення зустрічного позову. Відповідач та представник відповідача проти задоволення первісних позовних вимог заперечили та підтримали позовні вимоги за зустрічним позовом. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та дослідивши докази, суд встановив наступне. Сторони з 29.08.2015 перебували шлюбі, який було розірвано Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.09.2023. Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, сторони та дитина зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач разом з дитиною проживає в квартирі на підставі Договору оренди від 20.10.2024 за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання від 26.09.2024, складеного спеціалістом Служби та оцінки потреб сім`ї, проведеної соціальним педагогом Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб, матір`ю забезпечені потреби дитини та створені належні умови для її проживання. Відповідач має звання старший сержант, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , займає посаду старший санітарний інструктор відділення медичного забезпечення, має незалежний заробіток відповідно до довідки про доходи за період з січня 2024 року по травень 2024 року, на роботі характеризується позитивно. Позивач, проживає в службовій квартирі на підставі Договору про надання в тимчасове користування приміщення в будівлі та компенсацією спожитих житлово-комунальних послуг від 31.07.2024 за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання від 03.09.2024, складеного спеціалістом Служби та оцінки потреб сім`ї, проведеної соціальним педагогом Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб, батьком забезпечені потреби дитини та створені належні умови для її проживання. Позивач є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Має заробіток незалежний відповідно до довідки про доходи за період з липня 2024 року по грудень 2024 року. Дитина навчається у ліцеї № 107 «Введенський» Подільського району м. Києва. Згідно характеристики з навчального закладу, маги бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Батько бере участь у вихованні дитини, час від часу забирає дитину зі школи, підтримує зв`язок з класним керівником. Згідно висновку за результатами психологічного обстеження дитини, дитина рівнозначно любить, як батька так і матір. Найбільшим її бажанням є проводити час з обома батьками. Згідно інформаційної довідки про роботу психолога Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб, з дитиною було виявлено: дитина розвинена згідно віку, самодостатня, усвідомлена, цілеспрямована, у дівчинки сформовано безпечний тип прив`язаності як до мами, так і до батька. Згідно висновку про визначення місця проживання дитини третя особа 2 рекомендує суду визначити місце проживання дитини разом з відповідачем. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з частиною 4 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Судом встановлено, що дитина мешкає з відповідачем. Сторони є військовослужбовцями та отримують відповідне матеріальне забезпечення. При цьому, позивач мешкає в службовому приміщенні, відповідач - в орендованій квартирі. Обоє приміщень мають належні умови для проживання дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку про визначення місця проживання дитини третя особа 2 рекомендує суду визначити місце проживання дитини разом з відповідачем. Згідно зі ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що на момент винесення судом рішення, дитина тривалий час проживає разом з відповідачем, за місцем проживання забезпечено догляд та належні умови життя дитини, дитина забезпечена всіма необхідними речами та іграшками. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову, а відтак, відмовляє у задоволенні первісного позову. Доводи позивача про те, що відповідач дуже рідко наживо спілкується з дитиною, не приїжджала тривалий час до міста Коломия, не приймає участі у вихованні дитини, суд відхиляє з огляду на висновки, викладені третьою особою 2 та встановлені обставини. Поруч з цим, судом враховується, що дитина проживала в більш безпечному місці аніж Київ, з огляду на частоту бомбардувань міста Києва з осені 2023 року. Також, матеріалами справи підтверджується, що станом на дату прийняття рішення, дитина вже тривалий час проживає з відповідачем у Києві. Крім цього, судом взято до уваги, що позивач перебуває у другому шлюбі, та має іншу дитину. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідач просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000,00 грн. Позивач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 13 215,00 грн. Згідно Ордеру АТ № 1066595 від 16.04.2024 адвокат Оліградський М.В. (надалі за текстом - адвокат) надає правову допомогу відповідачу. 02.01.2024 між адвокатом та відповідачем було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги №2024/1 (надалі за текстом - Договір послуг) відповідно до умов якого одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Для визначення умов щодо ціни та порядку розрахунків за представництво та захист прав Клієнта та законних інтересів, а також надання йому необхідної професійної правничої допомоги під час цивільного, господарського та кримінального провадження, пов`язаного з діяльністю Клієнта. Сторони укладають Акт приймання-передачі наданих послуг (п. 4.2. Договору послуг). Остаточна сума даного Договору буде визначена сторонами на підставі погоджених та підписаних Актів приймання-передачі наданих послуг (п. 4.3. Договору послуг). Оплата за надані послуги здійснюється на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг. Клієнт оплачує Адвокату готівкою надані ним послуги згідно сум. обумовлених в актах приймання- передачі наданих послуг (п. 4.4. Договору послуг). Розрахунок за цим Договором проводиться шляхом оплати Клієнтом коштів готівкою протягом 5 робочих днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.6. Договору послуг). Відповідно до Акту приймання-передачі від 17.06.2025 до Договору послуг адвокат надав, а відповідач прийняв послуги загальною вартістю 40 000,00 грн. за первісним позовом, а саме за наступні послуги: Збір документів, аналіз та вивчення матеріалів цивільної справи; Вивчення законодавства та судової практики; Формування правової позиції; Надання консультацій; Підготовлено та подано відзив позовну заяву (12 арк.), дата 14.05.2024; Підготовлено та подано заяву про участь в справі режимі відеоконференції (З арк.), дата 14.05.2024; Підготовлено та подано клопотання про відкладення розгляду справи (З арк.), дата 15.05.2024; Підготовлено та подано заяву про продовження сроку для подання відзиву (З арк.), дата 19.06.2024; Підготовлено та подано заяву про визнання доказів недопустимими (5 арк.), дата 19.06.2024; Підготовлено та подано заяву про виклик свідка (про допит [PERSON] в якості свідка) (2 арк.), дата 19.06.2024; Підготовлено та подано заперечення (на відповідь на відзив) (7 арк.), дата 28.06.2024; Підготовлено та подано заяву про участь в справі режимі відеоконференції (З арк.), дата 26.08.2024; Підготовлено та подано клопотання про витребування доказів (4 арк.), дата 04.09.2024; Участь у судових засіданнях (10.09.2024; 27.11.2024; 28.01.2025). Відповідно до Акту приймання-передачі від 17.06.2025 до Договору послуг адвокат надав, а відповідач прийняв послуги загальною вартістю 40 000,00 грн. за зустрічним позовом, а саме за наступні послуги: Збір документів, аналіз та вивчення матеріалів цивільної справи; Вивчення законодавства та судової практики; Формування правової позиції; Надання консультацій; Підготовлено та подано зустрічну позовну заяву (12 арк.), дата 14.05.2024; Підготовлено та подано заяву про виклик свідка (про допит [PERSON] в якості свідка) (2 арк.), дата 19.06.2024; Підготовлено та подано заяву про залучення третьої особи - Оболонської ССД (4 арк.), дата 19.06.2024; Підготовлено та подано клопотання про витребування доказів (4 арк.), дата 04.09.2024; Підготовлено та подано заяву про зміну підстав позову (по зустрічному позову) (12 арк.), дата 28.11.2024; Підготовлено та подано відповідь на відзив (по зустрічному позову) (12 арк.), дата 24.12.2024; Підготовлено та подано заяву про повернення до стадії підготовчого провадження (7 арк.) , дата 20.01.2025; Підготовлено та подано клопотання про витребування доказів (З арк.), дата 27.01.2025; Підготовлено та подано заяву про витребування доказів (З арк.), дата 11.02.2025; Підготовлено та подано відповідь на відзив (по заяві про зміну підстав позову) (8 арк.), дата 30.04.2025; Підготовлено та подано заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи (8 арк.), дата 17.06.2025; Участь у судових засіданнях (20.03.2024; 28.05.2025; 19.06.2025). Відповідач сплатив адвокату 40 000,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №2024/1 від 09.06.2025 підстава: «Договір про надання професійної правничої допомоги №2024/1 від 02.01.2024 та Акт приймання-передачі від 09.06.2025», призначення платежу: «Оплата за надання правничої допомоги у справі №758/3928/24 (первісний позов)». Відповідач сплатив адвокату 40 000,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №2024/1 від 17.06.2025 з призначенням платежу: «Договір про надання професійної правничої допомоги №2024/1 від 02.01.2024 та Акт приймання-передачі від 17.06.2025». призначення платежу: «Оплата за надання правничої допомоги у справі №758/3928/24 (зустрічний позов)». Попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у перших заявах по суті - відзиві та у зустрічному позові складає по 10 000,00 грн. У заяві про розподіл судових витрат відповідач вказує, що у зв`язку із збільшенням обсягу робіт та витраченим часом на їх виконання, збільшилася сума судових витрат, які відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає по 40 000,00 грн за кожен. Відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 13 215,00 грн. Доводи відповідача обгрунтовуються тим, що предмет спору у справі не є складним, містить лише 1 епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних обсяг і складність складених процесуальних документів не є складним а позиція відповідача містить посилання на норми законодавства без їх детального тлумачення та роз`яснення а також на усталену та загальновідому практику. Також, позивач звертає увагу що Акти не містять відомостей про витрачений час на підготовку документу, як і не має інформації про вартість години роботи адвоката, у зв`язку з чим, позивачем здійснено власний розрахунок вартості наданих послуг, який складає 13 215,00 грн. Враховуючи пояснення позивача та з огляду на умови Договору послуг, зміст Актів та прибуткових касових ордерів, суд зазначає наступне. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, судом встановлено, що підставою платежу визначено Акт приймання-передачі від 09.06.2025 Відповідно до п. 32 Постанови правління НБ України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 29.12.2017 № 148 прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості заповнюються бухгалтером (відповідальною особою установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) у будь-який спосіб, який забезпечив би належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну. У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, які вносять або одержують готівку, забороняється. Приймання і видача готівки за касовими ордерами проводиться тільки в день їх складання. Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються. Реквізити у видатковому ордері "Одержав", "Дата", "Сума", "Підпис одержувача", дані документа, що засвідчує особу отримувача [які заповнюються отримувачем готівки (додаток 3 до цього Положення)] та в прибутковому ордері "Прийнято від" не заповнюються в касових ордерах, які оформляються на загальну суму проведених установою/підприємством касових операцій (видача готівки за видатковими відомостями, платіжними інструментами, здавання готівки до банку, отримання готівки з банку за чеком та оприбуткування її в касі). Інші реквізити в касових ордерах та видаткових відомостях є обов`язковими до заповнення. З системного аналізу наведених норм вбачається, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно отримувачу готівки - тобто, адвокату. Проте, в матеріалах справи відсутні того, що між сторонами було узгоджено зміну реквізиту призначення платежу. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Поруч з цим, враховуючи підставу здійснення операції, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній Акт приймання-передачі від 09.06.2025, а наявні Акти за 17.06.2025. Оприбуткування готівки - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/фіскальному звітному чеку/електронному фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції (Підпункт 18 пункту 3 розділу I Постанови №148). Однак, в матеріалах справи відсутні докази оприбуткування готівки на повну суму її фактичних надходжень у встановленому законодавством України порядку. Відтак, суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн. за первісний позов, як необгрунтованих. Також, суд звертає увагу, що частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Суд зазначає, що відповідач не надала суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема, акту про приймання-передачу наданої правничої (правової) допомоги, з якого було б можливо встановити які саме роботи були виконані (послуги були надані) адвокатом та в якому обсязі, та чи відповідають такі роботи (послуги) критеріям реальності, розумності, обґрунтованості, а відтак, вирішити питання щодо їх належного розподілу між сторонами, з огляду на неможливість оцінити їх дійсність, необхідність, розумність з урахуванням складності справи, фінансового стану учасників справи та ін. Суд зазначає, що ненадання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є однією із підстав для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №904/8308/17 та від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21. Судом враховується, що відповідач зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом зустрічного позову складає 10 000,00 грн. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч.4 ст. 141 ЦПК України). При цьому, позивач у заяві про зменшення витрат на професійну правничу допомогу наводить власний розрахунок судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу згідно якого витрати, зокрема, складають 6343,20 грн за зустрічним позовом. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Частиною 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Суд зазначає, що предметом розгляду цієї справи було визначення місця проживання дитини, крім того, справа №758/3928/24 не містить значного об`єму доказів та не передбачає аналізу великої кількості документів, не несе для сторін репутаційних ризиків та не має публічного інтересу. У свою чергу, з наявних у матеріалах справи процесуальних документів не вбачається зміна правової позиції представника відповідача чи зміна законодавчих норм, що регулюються спірні правовідносини. Враховуючи викладене вище, суд погоджується з доводами позивача про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000 грн є неспівмірними. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, які наведені у частині 4 статті 137 ЦПК України. Відтак, дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши характер спірних правовідносин у даній справі, ціну позову та складність спору, зважаючи також на клопотання позивача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи не відповідність витрат критеріям які наведені у частині 4 статті 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем до стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 80 000,00 грн підлягають покладенню на позивача частково, а саме в розмірі 10 000,00 грн. в межах попереднього орієнтовного розрахунку

Outcome: approved