Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

У квітні 2025 року до Інгулецького\~районного\~суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №250855966 від 08.02.2019 року (далі - договір) в розмірі 18\~205,96 грн. Позивач просить позов задовольнити та стягнути вказані суми боргу, а також понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Позивач обґрунтовує позов тим, що 08.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] шляхом акцепту оферти укладено кредитний договір №250855966. Згідно з п. 1.1 кредитодавець надав позичальниці кредит на суму 6660 грн, а позичальниця зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит надається строком на 28 (двадцять вісім) днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,83 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідачка свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, тому позивач просить позов задовольнити та стягнути вказані суми боргу, а також понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Ухвалою Інгулецького\~районного\~суду\~м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.04.2025 дану справу за підсудністю передано для розгляду до Широківського районного суду Дніпропетровської області. Провадження у справі відкрито 15.05.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 08.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] шляхом акцепту оферти укладено кредитний договір №250855966. Згідно з п.1.1 кредитодавець надав позичальниці кредит на суму 6660 грн, а позичальниця зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит надається строком на 28 (двадцять вісім) днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,83 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. В подальшому 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №281118-01 з додатковими угодами: №19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №35 від 16.07.2019 до Договору факторингу №281118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №250855966 від 08.02.2019 року в розмірі 18\~205,96 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01 (строк дії якого закінчується 04.08.2021 з додатковими угодами №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №250855966 від 08.02.2019 року в розмірі 18\~205,96 грн. 14 червня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №14/06/24, на підставі чого останнє товариство набуло вправо грошової вимоги за кредитним договором №250855966 від 08.02.2019 року в розмірі 18\~205,96 грн. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №250855966 від 08.02.2019 року складає 18\~205,96 грн, з яких: 6659,76 грн заборгованість по кредиту; 11\~546,20 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідачка свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, тому позивач просить позов задовольнити та стягнути вказані суми боргу, а також понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Первісний кредитор - фінансова установа ТОВ «Манівео» свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, перерахувавши грошові кошти в сумі 6660 грн на банківську карту відповідачки №4149-62хххххх-5769, що підтверджується платіжним дорученням №e69cba42-3347-4147-bbbb-b139e485251a від 08.02.2019. ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Згідно з матеріалами справи відповідачка виконувала умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі, що підтверджується розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «Манівео» станом на 16.07.2019 та розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «Таліон Плюс» станом на 31.08.2023. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку ТОВ «Юніт Капітал» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх використання. Факт отримання відповідачкою кредитних коштів та користування ними підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України) Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 47THN8J4. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до чч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором №250855966 від 08.02.2019 року, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, відповідачка має заборгованість в загальному розмірі 18\~205,96 грн, з яких: 6659,76 грн заборгованість по кредиту; 11\~546,20 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. З огляду на те, що відповідачкою не надано інших розрахунків заборгованостей чи відомостей про відсутність таких, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказані розрахунки позивача як належні та допустимі докази. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за ним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №250855966 від 08.02.2019 року в загальному розмірі 18\~205,96 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Стосовно стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як слідує з матеріалів справи, що між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатське бюро «Тараненко і партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №17/062024-02 від 17.06.2024 (з додатковою угодою №2 від 17.06.2024). На підтвердження надання правничої допомоги позивачем суду надано: копію Акту прийняття-передачі наданих послуг до договору надання правничої допомоги згідно Договору №17/062024-02 від 17.06.2024, згідно з яким адвокатом надано правову допомогу загальною вартістю 6000,00 грн, яка включає: складання позовної заяви ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - 5000 грн, вивчення матеріалів справи - 500 грн; надання усної консультації 500 грн. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частин першої, другої ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому Законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. В матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому Законом порядку. Відсутність доказів оплати витрат на правову допомогу (чеків, квитанцій, тощо) є підставою для відмови у задоволенні відшкодування таких витрат.

Outcome: partial