Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду з указаним позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку боргу за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 70\~137,01грн. В обґрунтування своїх вимог підприємство зазначає, що квартира [ADDRESS] , яка належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, забезпечується послугами централізованого опалення, постачанням теплової енергії, котрі надає позивач.Із\~01.09.2010\~року по\~01.02.2025\~року відповідачі\~не сплачували\~у повному\~обсязі за\~надані послуги,\~внаслідок чого\~утворилася заборгованість,\~яку позивач\~просить стягнути,\~а також\~судовий збір. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляли. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] забезпечується послугами з централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.02.2025 за №415533210 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 3). Заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії по указаній квартирі за період із 01.09.2010 року по 01.02.2025 року складає 70 137,01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по особовому рахунку (а.с. 5-6). Відповідно до положення п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ч. 1 ст. 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як передбачено ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання, згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання, що передбачено статтею 541 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи те, що квартира [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності відповідачам, забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, котрі надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, однак відповідачі порушують свій обов`язок щодо оплати наданих послуг, суд вважає за необхідне стягнути з них у солідарному порядку заборгованість в сумі 70 137,01 грн. на користь позивача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. \~З огляду на викладене та

Outcome: approved