Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

До суду 19.05.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому представник зазначає, що 08.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту за №\~5136621, того ж дня відповідачу було перераховано 5 600 грн на його банківську карту. Також зазначається, що 13.09.2021 між ТОВ «Міолан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги (факторингу) №\~07Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «Мілоан» права Вимоги до Боржників. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №\~5136621 від 08.0.2021 становить - 22\~408,40 грн, яка складається з наступного: 5 600 грн - заборгованість по кредиту; 16\~808,40 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Тому, покликаючись на статті 512, 514, 625, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 22\~408,40 гривень, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2\~422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000 гривень. Ухвалою від 20.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 19.06.2025, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці відкладено на 09.07.2025. Представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, клопотань не подавав, у позовній заяві висловив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, натомість 10.06.2025 через канцелярію суду подав заяву, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив провести розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст.\~247 ЦПК України. Судом встановлено, що 08.06.2021 [PERSON] подав заявку на отримання кредиту № 5136621, надалі ТОВ «Мілоан» направило відповідачеві смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, при введені якого відповідач підтвердив прийняття умов Кредитного договору № 5136621 від 08.06.2021. ТОВ «Мілоан» у свою ж чергу перерахувало відповідачеві на власний картковий рахунок [NUMBER] кредитні кошти у сумі 5\~600 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №\~48267787 від 08.06.2021. Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Однак, [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів та несплаті відсотків за їх використання. Далі, 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 07Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «Мілоан» права Вимоги до Боржників, у тому числі і [PERSON] за кредитним договором № 5136621. ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 22\~408,40 грн, із яких: 5 600 грн - заборгованість по кредиту; 16\~800,40 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Отже, ТОВ «Діджи Фінанс», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості в розмірі 22\~408,40 грн, що повністю узгоджується з положеннями ст.\~514 ЦК України. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним. Зі ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається, відповідач будь-які докази до суду не надав, у письмовій заяві визнав позовні вимоги. Тому справа розглянута на підставі доказів, що містяться у справі, за результатами чого суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача необхідно стягнути в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, враховує, що відповідач проти їх стягнення не заперечував та приходить до висновку про необхідність стягнути такі витрати у повному обсязі в розмірі 6\~000\~гривень.

Outcome: approved