Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Зміст позовних вимог У лютому 2025 року [PERSON] , через представника - [PERSON] , звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яка складається з нерухомого майна у виді квартири [ADDRESS] . З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті її батька - [PERSON] , за результатами розгляду такого звернення, державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко ОМ. було заведено спадкову справу № 114/2015. Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. № 3343 від 02.08.2024 позивачці було повідомлено про неможливість у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] з огляду на відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позиція сторони відповідача Представник Київської міської ради у відзиві на позовну заяву просить суд ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства, зважаючи на докази, що містяться в матеріалах справи. Повідомлення учасників справи та позиція у судовому засіданні Всі учасники справи повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити; Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися. Відповідач та третя особа повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до їх електронних кабінетів, які містяться в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 49). [PERSON] мав двох дочок - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7, 50, 52, 62). 02 лютого 2015 року за заявою [PERSON] державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 114/2015 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року у справі № 754/3461/21 [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року у справі № 754/14576/24 [PERSON] визнано такою, що не прийняла спадщину після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . З матеріалів спадкової справи № 114/2015, заведеної до майна померлого [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем майна померлого є його дочка - [PERSON] , інші особи із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3343/02-31 від 02.08.2024, державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем не надано оригіналів документів, що посвідчують право власності померлого [PERSON] на вказане спадкове майно. Згідно з ордером № В/02835 від 04.11.1968, що був виданий на підставі рішення виконкому Печерської районної ради від 28.10.1968 № 514 спадкодавець мав право користування квартирою та проживав у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 29/5 від 29.05.2025, виданої ЖБК «Арсеналець-4», сума пайового внеску за квартиру в розмірі 4 665,00 рублів сплачена 20.11.1983 повністю, що складає суму паєнакопичення. Відповідно до Інформаційної довідки, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна КВ-2015 № 28929 від 22 вересня 2015 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, право власності на квартиру [ADDRESS] - не зареєстроване. Інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який діє з 01.01.2013 та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію зазначеного об`єкта нерухомого майна відсутня. Норми права та мотиви суду Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивачка є дочкою померлого [PERSON] та єдиним спадкоємцем його майна. До спадкової маси після смерті [PERSON] , яку мала успадкувати [PERSON] , зокрема входить квартира [ADDRESS] . Водночас, приватним нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до підпункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно частини першої статті 15 Закону України «Про власність» (чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказана норма кореспондується з частинами другою та третьою статті 384 ЦК України, в яких вказано, що член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Довідкою ЖБК «Академічний-4» підтверджується, що [PERSON] виплатив пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з чим хоча і не здійснив державної реєстрації права власності, однак був власником вказаної квартири на час своєї смерті. Відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Позивачка не може оформити право власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документа, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись майном. Позивачка в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може. Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що позовна вимога про визнання за позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] , є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved