Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на\~те,\~що 03.03.2024\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~№ 4438137\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту.\~Згідно з\~умовами договору\~сума кредиту\~склала 22500\~грн.,\~строк кредиту\~360\~днів.\~ТОВ «Авентус\~Україна» свої\~зобов`язання\~перед відповідачем\~за кредитним\~договором виконало\~та надало\~кредит в\~сумі 22500\~грн.\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку [NUMBER] .Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~та підписаний\~за допомогою\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором.Як далі слідує зі змісту позову, 25.10.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Рішенням єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача за договором №4438137 від 03.03.2024 складається з суми заборгованості з тіла кредиту 22499,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 125435,28 грн., нарахованих процентів позивачем за 115 календарних днів 64687,50 грн., а всього 212622,77 грн., які позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з доданими до неї документами відповідач отримала особисто, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 112). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4438137 (а.с. 21-31). Відповідно до п. 1.1 Договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства. Згідно з п. 1.2. договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі\~кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 22 500 гривень, тип кредиту - кредит (п.1.2 договору). Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Відповідно до п.1.4 тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного п 1.3 цього договору; денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 2,5%. Згідно з пунктом 2.1. договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . \~Вказаний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 44381371 від 03.03.2024 підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом 64651. Додатками до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №44381371 від 03.03.2024 є таблиця обчислення вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 31 на звороті) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 34-36), які підписані відповідачем.\~\~\~\~ Відповідно до наданого позивачем листа ТОВ «Пейтек Україна», що надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків відповідно до умов договору на переказ коштів №03012024-1 від 03.01.2024, на платіжну картку клієнта 03.03.2024 17:55:12 перераховано кошти в розмірі 22500,00 грн., призначення платежу\~зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с. 15). На виконання вимог ухвали суду, АТ «Універсал Банк» повідомляє, що на ім`я [PERSON] , банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 03.03.2024 року було зарахування коштів в сумі 22\~500 грн. (а.с. 115). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №4438137 від 03.03.2023, наданим ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) заборгованість [PERSON] , станом на 25.10.2024 становить 159185,27 грн., з яких: 22499,99 грн. тіло кредиту, 125435,28 грн. проценти (а.с. 39-43). 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, перелік яких зазначений в реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором №4438137 від 03.03.2024, укладеним з [PERSON] (а.с. 79-83). Згідно витягу з реєстру боржників від 25.10.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 159 185,27 грн., з яких 22\~499,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 125\~435,28 грн. - сума заборгованості за відсотками, 11 250 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафом (а.с. 47). Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 70). Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» встановлено, що відповідачу було нараховано відсотки за 115 календарних днів (26.10.2024 17.02.2025). Сума нарахованих відсотків за стандартною процентною ставкою (2,5%) становить 64\~687,50 грн. (а.с. 44-45). Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 ч. 2 ст. 639ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки договір №4438137 про надання споживчого кредиту укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та [PERSON] підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. За змістом статтей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України\~визначає, що відповідно до\~статті цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, по поверненню\~одержаних в\~якості кредиту\~грошових коштів\~та сплати\~процентів за\~користування кредитом,\~а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №4438137 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.03.2024 в сумі 212\~622,77 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 22\~499,99 грн; відсотків нарахованих первісним кредитором - 125\~435,28 грн., та 64\~687,50 грн. відсотків нарахованих позивачем за 115 календарних днів в межах строку кредитування, оскільки заявлені вимог є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За правилами п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 77-78); заявку №6861 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с. 17-18); копію акта №6861 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с. 46); копію рахунку на оплату №6861-17/02-2025 від 17.02.2025 на суму 10000 гривень (а.с. 38). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 наведені висновки, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Подібні критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial