Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

[PERSON] пред`явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначено, що 25.09.2004 між сторонами був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського управління юстиції. В шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з позивачем, постійно та знаходиться на її повному утриманні. Сімейне життя у них з відповідачем не склалось. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області їхній шлюб було розірвано від 05.02.2009. Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області було винесено рішення про сплату аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини. [PERSON] є вже повнолітня та продовжує навчатися в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника на другому курсі денної контрактної форми навчання. Позивач не в змозі самостійно утримувати їхню доньку, оскільки її заробітна плата на даний час є мінімальна, інших видів доходу вона немає. У зв`язку з цим вони з донькою опинилися у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на платні формі навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Коли донька добровільно звернулась до свого батька на виділення коштів на придбання одягу, часткової сплати навчання він відмовив. Відповідач зі своєї сторони не цікавиться життям дитини, її здоров`ям, матеріальним забезпеченням, успіхами та здобутками. Позивач не проти, щоб батько брав участь у вихованні доньки, не тільки сплачуючи аліменти, а також цікавився успіхами, розвитком дитини, навчанням, здоров`ям і просто провідував як батько. Відповідач інших дітей, крім їхніх двох доньок, не має. Відповідач сплачує аліменти 1/4 неповнолітній доньці [PERSON] . Аліментів нікому крім їхньої наймолодшої доньки не сплачує. Відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання їхньої доньки на період навчання. Посилаючись на викладене, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися, а саме: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів до досягнення неї двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Додатково вказала, що кошти свого заробітку витрачає на потреби сім`ї, в тому числі і на старшу доньку, яка навчається, однак не може вказати розмір коштів, який вона витрачає на утримання старшої доньки, оскільки витрати здійснює на всіх членів сім`ї та такі є різними в залежності від потреб. Також вказала, що старша донька не може працювати, оскільки навчається. Зазначила, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, повідомлений судом про дату час та місце розгляду справи шляхом направлення на адресу його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками та судових повісток. Проте, до суду повернуто конверти з відправленням, згідно довідки підприємства поштового зв`язку причина невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Також виклик відповідача у справі у судове засідання здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно ч. 5 ст. 259, ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05.02.2009, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 25, що підтверджує свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.02.2009. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2009 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 16.03.2009 і до повноліття дитини. Відповідно до довідки Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника № 06-07/09-13/4016 від 07.03.2025 [PERSON] дійсно навчається на факультеті філології спеціальності 035 Філологія 035.01 Українська мова і література (освітня програма «Українська мова і література») другого курсу освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання. Передбачуваний термін закінчення навчання 30.06.2027. Згідно витягу з реєстру територіальної громади місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою місця проживання позивача. Позивач вказує, що відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів неповнолітній доньці [PERSON] , [INFO] . За правилами ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Вимогами ч. 3 ст. 199 СК України встановлено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є: досягнення сином, дочкою відповідного віку (18-23 роки), навчання (право на утримання припиняється у разі припинення навчання); реальна потреба у матеріальній допомозі (яка підлягає доказуванню); наявність у батьків фінансових можливостей надати таку допомогу (наявність таких обставин або їх відсутність також підлягає доказуванню). Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1 ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. [PERSON] навчається на денній формі навчання у закладі вищої освіти і стипендію не отримує, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є здоровим, працездатним чоловіком молодого віку та може надавати таку допомогу. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У цій же постанові Верховний Суд зазначив, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що повнолітня донька сторін навчається на другому курсі, проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, а відповідач має на утриманні неповнолітню дитину та сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів. Позивач, в обґрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів 1/4 частини доходів відповідача посилається на отримання заробітної плати як військовослужбовця, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дочки, наявність у платника аліментів на утриманні дитини, можливість надання утримання матір`ю дитини, що відповідач є фізично здоровим чоловіком працездатного віку, працює, а також, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей і цей обов`язок не може бути покладено лише на одного з них, дійшов висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21 травня 2025 року та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 річного віку. Визначений судом\~розмір аліментів\~на дитину\~не є\~надмірним,\~а є\~об`єктивним\~та справедливим\~з врахуванням\~встановлених судом\~обставин,відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача. Заявлений позивачем розмір аліментів 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача не обґрунтований та не підтверджений достатніми доказами, а тому розмір аліментів має бути справедливим, відповідати інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини. В задоволенні решти вимог позову слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року у розмірі 3 028 грн. Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн на користь державного бюджету України.

Outcome: partial