Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

1.Короткий зміст заявлених вимог 22 квітня 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та просять встановити факт, що договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ), посвідчений державним нотаріусом Христинівської державної нотаріальної контори Осикою Л.М. 12 вересня 1995 року, зареєстрований в реєстрі за № 2072, покупцем в якому вказаний « [PERSON] » - належить [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що помер [INFO] в с. Кузьмина Гребля Уманського району Черкаської області. В обґрунтування заяви зазначають, що 11 квітня 2025 року приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Вострикова О.І., за результатом розгляду наявних у спадковій справі № 42/2024 та наданих [PERSON] документів, - відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 12 вересня 1995 року придбав на підставі договору купівлі-продажу житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Договір купівлі продажу від 12.09.1995 року був посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори Осикою Л.М. ( реєстр № 2072). Однак, покупцем житлового будинку з надвірними спорудами в договорі -купівлі продажу ( правовстановлюючому документі) помилково вказаний « [PERSON] » (покупець) замість правильного « [PERSON] », як було вказано в паспорті (описка в одній літері). Правильність написання прізвища спадкодавця : « [PERSON] » підтверджується документами, що видавались на його ім`я за життя ( паспорт громадянина України серії [NUMBER] , картка платника податків, свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , Державним актом на право власності на землю 11-ЧР №012917, даними Витягів з Державного реєстру речових прав від 15.06.2023 ( він орендодавець); витягом (перша сторінка) Медичної картки амбулаторного хворого; Свідоцтвом про прийняття в управління майна довірителя). Також, у свідоцтвах про народження дітей спадкодавця, прізвище батька також вказано « [PERSON] ». 03 квітня 2025 року [PERSON] Комунальним підприємством « Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» було видано Інформацію про зареєстроване право власності ( вих. №115 ) на будинок садибного типу [ADDRESS] (реєстр. № 53 кн. 1), в якій вказано, що власником даного об`єкту нерухомості є « [PERSON] » і підставою внесення запису на підтвердження права власності в ній вказано договір купівлі-продажу посвідчений Христинівською держнотконторою від 12.09.1995 р. за реєстр. № 2072 ( частка 1/1). 03 квітня 2025 року [PERSON] Комунальним підприємством « Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» було видано Інформацію щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна ( вих. №115 -о) на будинок садибного типу [ADDRESS] . У вказаній Інформації ЧООБТІ є посилання на перейменування вулиці з Ватутіна на Молодіжну (розпорядження сільського голови № 2 від 17.02.2016 року). Також в ній є посилання на те, що згідно рішення виконкому Паланської сільської ради № 83-30 від 28.03.2025 року було змінено адресу будинку з [ADDRESS] . Підтверджуючі документи, на які є посилання в тексті Інформації стосовно адреси житлового будинку додаються до заяви в копіях разом з Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо Інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва 39-Б в даний час номер будинку по [ADDRESS] . Одночасно в Технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду , який був складений в 1995 році, міститься виправлення прізвища попереднього власника житлового будинку за відповідною адресою (продавця), який був об`єктом договору купівлі продажу, - на нового власника (покупця) « [PERSON] ( складений він російською мовою, виправлення засвідчені мокрою печаткою, проставлена уже нова адреса в техпаспорті - [ADDRESS] ). [PERSON] помер [INFO] в селі Кузьмина Гребля Уманського району Черкаської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , яке видане 04 липня 2024 року Христинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.04.2025 вказано, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини 19.09.2024 року і вона зареєстрована за № 139. Також заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] (19.09.2024 року зареєстрована заява за №138). Отже обоє дітей спадкодавця вчасно, у встановлені законодавством строки звернулися до нотаріуса із відповідними заявами. Інших спадкоємців не має. При цьому, як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної, правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами (договір купівлі- продажу від 12.09.1995 року) містить описку стосовно написання прізвища батька [PERSON] . Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] і в ньому її мамою вказана - « [PERSON] » ( свідоцтво видане українською мовою, і видно з його змісту, що прізвище дружини і матері вказано [PERSON] (через е )), а батьком в свідоцтві про народження вказний « [PERSON] » (спадкодавець). З вказаного документу можна зробити однозначний висновок, що їх прізвище було зазначено « [PERSON] » в багатьох документах і правильно писати прізвище батька [PERSON] (спадкодавця по спадковій справі №42/2024) через «е» , а не через « і ». Тобто, в договорі купівлі продажу міститься описка. У зв`язку з одруженням донька [PERSON] (заявниця по справі) змінила прізвище на « [PERSON] » ( свідоцтво про одруження Серія [NUMBER] від 21 грудня 2012 року). Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] і в ньому його мамою вказана « [PERSON] » ( свідоцтво видане українською мовою, і видно що прізвище дружини і матері вказано [PERSON] (через е )), а батьком в свідоцтві про народження вказаний « [PERSON] » (спадкодавець). З вказаного документу також можна зробити однозначний висновок, що їх прізвище було зазначено « [PERSON] » в багатьох документах так було зафіксовано і правильно писати прізвище спадкодавця через «е» , а не через « і », як в договорі купівлі -продажу (описка). За виправленням вказаної помилки спадкодавець [PERSON] за життя не звертався до державного нотаріуса, в період роботи [PERSON] в державній нотаріальній конторі, а потім [PERSON] як вбачається з долучених до позовної заяви документів стала приватним нотаріусом. Тому, в даний час спадкоємці мають перешкоди у оформлення їх спадкових прав і для вирішення вказаного питання заявники змушені звертатися до суду. 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 10.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримали та просили задовольнити. Також просили клопотання про витребування письмових доказів залишити без розгляду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи Паланської сільської ради в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву, в якій не заперечував проти заявлених позовних вимог , просив розглянути справу за відсутності представника та ухвалити рішення у відповідності до правових вимог законодавства України. 3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За змістом положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз норм ст. ст. 293, 315 ЦПК України свідчить про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04.07.2024 року Христинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті батька [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Вострикової О.І. із заявами про прийняття спадщини, в результаті чого 19.09.2024 приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №42/2024. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з: житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 11.04.2025 постановою приватного нотаріуса Вострикової О.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що згідно поданого заявницею договору купівлі продажу, що був посвідчений державним нотаріусом Христинівської державної нотаріальної контори Осикою Л.М. 12.09.1995 року, за реєстр. № 2072, покупцем житлового будинку з надвірними спорудами вказаний [PERSON] . Судом встановлено, що 12 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі за №2072, посвідчений державним нотаріусом Христинівської державної нотаріальної контори Осикою Л.М. Розпорядженням сільського голови с. Синиця №2 від 17 лютого 2016 року перейменовано назву [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області №83-30 від 28 березня 2025 з метою впорядкування адрес нерухомого майна змінено адресу житлового будинку, що належав [PERSON] та знаходиться на неприватизованій земельній ділянці площею 0,2500 га і рахується в книзі погосподарського обліку №15, особовий рахунок [NUMBER] , село Синиця Паланської сільської ради, з адреси: [ADDRESS] , на адресу: [ADDRESS] . Згідно інформації про зареєстроване право власності №115 від 03.04.2025, виданою КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013 право власності на будинок садибного типу [ADDRESS] зареєстровано у Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за реєстр. №53 кн. 1, власник [PERSON] , документи, що підтверджують право власності : Договір купівлі-продажу посвідчений Христинівською держнотконторою від 12.09.1995 р. № 2072, частка 1/1. В судовому засіданні оглянутий оригінал технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що власником вказаного будинку записаний « [PERSON] » (рос. мовою). Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим 18 квітня 1997 р. Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області власник вказаного будинку іменується як « [PERSON] », російською « [PERSON] », [INFO] . \~ \~ \~ \~Таким чином виникла розбіжність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом - договором купівлі продажу від 12.09.1995, а саме в прізвищі покупця, в подальшому власника та спадкодавця - « [PERSON] ». Із показань свідка [PERSON] , допитаного в судовому засіданні, встановлено що він є зятем померлого [PERSON] . Свідок підтвердив, що будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності [PERSON] . Дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, показання свідка, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі за №2072, посвідчений державним нотаріусом Христинівської державної нотаріальної контори Осикою Л.М. від 12.09.1995 р. належав померлому [PERSON] , при цьому у вказаному документі різниться написання його прізвища із зазначеним у його паспорті громадянина України. На даний час заявники, тобто спадкоємці [PERSON] , мають перешкоди у оформленні їхніх спадкових прав у зв`язку із вказаною розбіжністю в документах, тому для вирішення вказаного питання змушені звернутися до суду. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено у ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з урахуванням зазначених положень закону, встановлені судом обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності, свідчать про те, що договір купівлі продажу від 12.09.1995, зареєстрований в реєстрі №2072 належав [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованою та підтвердженою відповідними доказами, відтак її слід задовольнити.

Outcome: approved