Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

КП «Київтеплоенерго» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 89029,44 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.05.2018 по 31.10.2021 позивачем надавалися послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021, у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). На виконання вимог законодавства, згідно з яким послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору-приєднання про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, КП «Київтеплоенерго» підготувало та опублікувало договір про надання послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085), жодних заяв або повідомлень про відмову від надання послуг та договору від нього не надходило. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та/або централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води) за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2024 становить 89029,44 грн та складається із: - заборгованості за послуги з централізованого опалення, яка утворилась до 01.05.2018, у розмірі 4 155,85 грн; - заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 19 397,86 грн; - заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 21 354,59 грн; - заборгованості за послуги з теплової енергії, яка утворилась з 01.11.2021, у розмірі 21 201,03 грн; - заборгованості за послуги з постачання гарячої води, яка утворилась з 01.11.2021, у розмірі 21 561,02 грн; - заборгованості з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 907,21 грн; - заборгованості з плати за абонентське обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 451,88 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Відповідач подав до суду відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Відповідач наголосив на пропуску позивачем трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, яка виникла до 2021 року, та просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності до цієї частини вимог. Також відповідач звернув увагу, що з позовної заяви неможливо встановити, чи пред`явлено вимоги до відповідачів у солідарному порядку, чи пропорційно до їхніх часток у праві власності. На думку відповідача, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що всі відповідачі є споживачами його послуг. Зокрема, відповідач зазначив, що її чоловік, [PERSON] , з 2019 року не проживає за адресою реєстрації та фактично не споживає послуги, що унеможливлює пред`явлення до нього солідарної вимоги. Відповідач зауважив, що позивач не запропонував укласти письмовий договір про надання послуг, у зв`язку з чим сторонами не були узгоджені його істотні умови, зокрема ціна, порядок надання та оплати послуг. Відсутність письмової згоди відповідачів на отримання послуг суперечить засадам цивільного законодавства. За твердженням відповідача, наданий позивачем розрахунок заборгованості та витяг з ГІОЦ РТГ не є належними доказами, оскільки не підтверджують ані факту надання послуг, ані визнання боргу споживачем. Відповідач наголосив, що позивачем не долучено до матеріалів справи первинних бухгалтерських документів, на підставі яких сформовано розрахунок, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог у заявленому розмірі. Водночас відповідач повідомив про готовність сплачувати заборгованість, що утворилася з 01.11.2021, частинами за умови здійснення позивачем перерахунку та укладення договору про реструктуризацію боргу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго», є правонаступником ПАТ «Київенерго», визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.08.2018 року. За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак з 01.05.2018 року надання послуг з постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго». Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 року № 1182, Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою № 830 від 21.08.2019 року. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Плата за абонентське обслуговування розраховується КП «Київтеплоенерго» на одного абонента (один особовий рахунок) на місяць з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг». Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.12.2019 № 2244 у відповідності до ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено внески за обслуговування КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» вузлів комерційного обліку комунальних послуг, а саме вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води. Згідно з відомостями Реєстру територіальної громади м. Києва у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання відповідачів. За вказаною адресою постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго» за відкритим особовим рахунком. Відповідно до пп. 6, 13 ст. 1 Закону споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач, до кола яких, зокрема, належить фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2024 становить 89029,44 грн та складається із: - заборгованості за послуги з централізованого опалення, яка утворилась до 01.05.2018, у розмірі 4 155,85 грн; - заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 19 397,86 грн; - заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 21 354,59 грн; - заборгованості за послуги з теплової енергії, яка утворилась з 01.11.2021, у розмірі 21 201,03 грн; - заборгованості за послуги з постачання гарячої води, яка утворилась з 01.11.2021, у розмірі 21 561,02 грн; - заборгованості з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 907,21 грн; - заборгованості з плати за абонентське обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 451,88 грн. Зазначений розрахунок відповідачами не спростований, доказів сплати послуг суду не надано. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено ст. 162 ЖК України, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1405 внесено зміни до постанови від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якими відновлено нарахування неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги (за виключенням територій, на яких ведуться бойові дії). Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Щодо вимоги відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Як передбачено ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30.06.2023. Відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З 24.02.2024 в Україні було введено воєнний стан, який триває і на час розгляду справи. Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача - сплату коштів частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового місячного платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Правовий висновок щодо застосування строків позовної давності до щомісячних платежів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 14-10цс18). За таких обставин, враховуючи, що заборгованість виникла після березня 2017 року (як вбачається з розрахунку - з липня 2017 року), відсутні підстави для застосування позовної давності. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved