Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

[PERSON] 20 травня 2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який канцелярією суду було зареєстровано 21 травня 2025 року. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 26 травня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 02 червня 2025 року через систему «Електронний суд» було направлено уточнену позовну заяву з доказами направлення позову з додатками учасникам справи. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09 червня 2025 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у цивільній справі. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09 червня 2025 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 червня 2025 року клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. Позивач у своєму позові посилався на те, що 30 травня 2022 року між ним і відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. згідно з умовами договору відповідач передав йому кошти у розмірі 868 725 грн., що є еквівалентом 29 700 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути кошти у сумі, еквівалентній 29 700 доларів США за офіційним курсом, встановленим на день повернення, у строк до 30 травня 2025 року. З реєстру виконавчих проваджень йому стало відомо, що 21 вересня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. вчинений виконавчий напис № 1127, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 30 травня 2022 року у розмірі 29 700 доларів США та 18 000 грн. за вчинення виконавчого напису. На момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач жодних вимог про погашення заборгованості не отримував. Нотаріусом не було встановлено, що стягнута сума за виконавчим написом є безспірною. Він був позбавлений можливості подати свої заперечення стосовно суми заборгованості. Стягувачем не було подано до нотаріуса детального розрахунку заборгованості, а сам виконавчий напис вчинено не на спеціальному бланку нотаріальних документів. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 21 вересня 2023 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. № 1127, таким, що не підлягає виконанню. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що 30 травня 2025 року між ним і [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1127, відповідно до умов якого він передав у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 868 725 грн., що станом на 30 травня 2022 року еквівалентно 29 700 доларів США. Факт отримання грошових коштів підтверджується підписом позичальника на договорі позики. За умовами договору позики повернення боргу здійснюватиметься позичальником щомісяця до 30 числа кожного місця у гривні у розмірі, еквівалентному 825 доларам США. Також, було погоджено, що у випадку не повернення коштів у встановлений строк, позикодавець має право стягнути заборгованість у безспірному порядку. З моменту укладення договору, позивачем не було здійснено жодного платежу. Станом на 18 липня 2023 року розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] склав 10 725 доларів США. Неодноразове порушення позивачем умов договору позики змусило звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Нотаріусом було здійснено направлення боржникові вимоги про усунення порушених договірних зобов`язань та сплати протягом тридцяти календарних днів. Протягом тридцяти календарних днів з дня отримання вимоги [PERSON] не вчинив жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості. У зв`язку з цим, 21 вересня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. вчинено оспорюваний позивачем виконавчий напис. Ним при зверненні до нотаріуса для вчинення виконавчого напису було подано нотаріально посвідчений договір позики, а також у нотаріуса було повідомлення про отримання боржником заяви-вимоги від 18 липня 2023 року про усунення порушення договірних зобов`язань, отриманої [PERSON] . Для вчинення виконавчого напису були долучені всі необхідні документи. Позивач зазначає про незгоду із сумою заборгованості, проте, жодних доказів та обґрунтувань їй не надає, оскільки ним не здійснювалося повернення заборгованості. Виконавчий напис вчинений на спеціальному бланку, що вбачається з його фотокопії. Позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не мають правових підстав, позивачем не надано доказів вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса правомірно. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. у письмових поясненнях зазначила, що 30 травня 2022 року нею, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, посвідчено договір позики за реєстровим № 581, згідно з умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] в позику грошові кошти строком до 30 травня 2025 року. 18 липня 2023 року до неї звернувся [PERSON] з прохання вчинити нотаріальну дію та направлення заяви-вимоги про усунення поршень договірних зобов`язань, встановлених договором позики від 30 травня 2022 року. Того ж дня, 18 липня 2023 року приватним нотаріусом було засвідчено справжність підпису відповідача, яким пред`явлено вимогу про усунення порушень та сплату боргу, а також дострокове повернення всієї суми у зв`язку із порушенням позивачем умов договору протягом 30 календарних днів. Твердження позивача, що він не отримував жодного повідомлення про сплату боргу, не відповідає дійсності, оскільки поштове повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання позивачем 26 липня 2023 року повернулося до нотаріуса та зберігається в матеріалах нотаріальної справи. 21 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із письмовою заявою, в якій просив винити виконавчий напис для стягнення заборгованості з позивача, оскільки останнім не було здійснено жодного платежу, при цьому відповідачем було надано оригінали нотаріально посвідчених договору позики і заяви-вимоги про усунення порушення договірних зобов`язань. 21 вересня 2023 року на спеціальному бланку нотаріальних документів вчинено виконавчий напис. Також зазначила, що станом на теперішній час строк виконання зобов`язань за договором позики від 30 травня 2022 року вже минув, проте, позивачем не вчинено жодних дій з повернення заборгованості. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 30 травня 2022 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 581, відповідно до умов якого [PERSON] надав позивачеві грошові кошти у розмірі 868 725 грн., що станом на 30 травня 2022 року за офіційним курсом НБУ складає 29 700 доларів США, строком до 30 травня 2025 року. Повернення вказаної суми буде здійснюватися щомісячно не пізніше 30 числа кожного місяця в національній валюті України в гривні в розмірі, еквівалентному 825 доларам США, за офіційним курсом НБУ на день повернення. Відповідальність сторін встановлюється згідно з чинним законодавством України (а.с. 74-75). 18 липня 2023 року [PERSON] направлено [PERSON] заяву-письмову вимогу про усунення порушення договірних зобов`язань, встановлених договором позики, засвідченій нотаріально приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В., якою позивача повідомлено про сплату заборгованості за період з 30 червня 2022 року по 30 червня 2023 року суму боргу в національній валюті гривні, еквівалентну 10 725 доларів США, а також у зв`язку із порушенням зобов`язань та прострочення повернення позики, повернути достроково протягом тридцяти календарних днів суму боргу в національній валюті гривні, еквівалентну 18 975 доларам США (а.с. 114-115, 116, 117). 26 липня 2023 року позивачем [PERSON] отримано заяву-письмову вимогу про усунення порушення договірних зобов`язань, встановлених договором позики, яку залишено без задоволення, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 118). 21 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. із заявою про вчинення виконавчого напису через невиконання боржником зобов`язань за договором позики (а.с. 109). 21 вересня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. вчинено нотаріальний напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 30 травня 2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В., у національній валюті України в сумі 29 700 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення, за період з 30 червня 2022 року по 30 серпня 2023 року у розмірі 12 375 доларів США та за період з 01 вересня 2023 року по 30 травня 2025 року у розмірі 17 325 доларів США (а.с. 108). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 26 вересня 2023 року відкрито виконавче провадження № 72883477 з виконання виконавчого напису від 21 вересня 2023 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. (а.с. 77-78). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 28 вересня 2023 року у межах виконання виконавчого провадження № 72883477 з виконання виконавчого напису від 21 вересня 2023 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В., накладено арешт на грошові кошти боржника (а.с. 79-80). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 28 вересня 2023 року у межах виконання виконавчого провадження № 72883477 з виконання виконавчого напису від 21 вересня 2023 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В., накладено арешт на майно боржника (а.с. 81-82). За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.\~1\~ЗУ «Про\~нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено у главі 14 ЗУ «Про нотаріат». У відповідності із ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі. Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), а також Верховний Суд в постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 569/8884/17-ц (провадження № 61-48189св18), від 06 березня 2019 року у справі № 330/1510/16 (провадження № 61-7940св18), від 27 січня 2020 року у справі № 607/14361/17 (провадження № 61-21231св19). Матеріали справи свідчать про те, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису [PERSON] до заяви були долучені всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, нотаріальна справа містить документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Твердження позивача про те, що сума боргу не є безспірною не підтверджені належними доказами, зокрема, [PERSON] до матеріалів справи не долучено документів, які би свідчили про виконання ним зобов`язань за договором позики від 30 травня 2022 року в повному обсязі або частково, зокрема розписок, виданих [PERSON] про отримання коштів від [PERSON] або платіжних документів про повернення ним суми боргу в безготівковому порядку, до дати вчинення виконавчого напису 21 вересня 2023 року. Таким чином, дійсно станом на дату вчинення виконавчого напису, [PERSON] мав заборгованість перед [PERSON] у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, а тому є підстави вважати, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. вчинено виконавчий напис правомірно, зворотного судові позивачем не доведено. Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню за наведених позивачем підстав і обставин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, обставини, викладені позивачем як підстави його позовних вимог спростовуються матеріалами справи, зокрема копією нотаріальної справи про вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що у судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи, що [PERSON] у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed