Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги мотивує тим, що 20.01.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У шлюбі в подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.11.2017 року у цивільній справі №461/6299/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 24.10.2017 року Галицьким районним судом м. Львова винесено судовий наказ № 461/7193/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Миколаївському ВДВС, за місцем проживання боржника. 04.07.201 року [PERSON] звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом, який стосувався збільшення стягнення розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження з 50% прожиткового мінімуму на 1/4 зі всіх видів заробітку та доходу боржника. 06.11.2019 року Галицьким районним судом м .Львова у цивільній справі №461/5092/19 ухвалено рішення, яким відмовлено повністю у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, визначеного судовим наказом Галицького районного суду м. Львова від 24.10.2017 року . 17.02.2020 року Львівським апеляційним судом ухвалено постанову, якою задоволено частково апеляційну скаргу позивачки [PERSON] - скасовано рішення Галицького районного суду м-Львова від 06.11.2019 р. у цивільній справі №461/5092/19, за позовом [PERSON] до [PERSON] . Змінено розмір аліментів, визначений судовим наказом Галицького районного суду м. Львова від 24.10.2017 року у справі № 461/7193/17 ухваливши, що до стягнення з боржника [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) РНОКПП: [NUMBER] , підлягають аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, - до досягнення донькою повноліття. Позивачка зазначає, що у 2024 році їх спільна з відповідачем донька [PERSON] вступила на платне навчання у вищий навчальний заклад - Львівський національний університет імені Івана Франка, на факультет міжнародних відносин. 26.08.2024 р. позивачкою в інтересах доньки був укладений договір з вказаним навчальним закладом. Відповідно до 3.4. договору, замовник вносить плату щосеместрово згідно графіку наведеного в договорі. Відповідно до п.3.3.2. договору, вартість платної освітньої послуги за кожен семестр становить 24476.00 грн. Позивачка зазначає, що нею було сплачено за навчання доньки 24476, 00 грн., що стверджується квитанціями долученими до матеріалів справи. За проведення оплати вказаної суми коштів банк взяв комісію 244,76 грн. Таким чином, [PERSON] понесено витрати з оплати навчальних послуг доньки в розмірі 24720,76 грн. (24476,00+244,76). Беручи до уваги те, що батьки несуть порівну додаткові витрати на дитину, зокрема щодо навчання дитини, просить позов задовольнити і стягнути з відповідача додаткові витрати в розмірі 50% від суми 24720,76 грн., тобто 12360,38 грн. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 20.01.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У шлюбі в подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а. с. 8/. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10.11.2017 року у цивільній справі №461/6299/17 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), [INFO] , зареєстрований 20 січня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції /а. с. 9-11/. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 13.02.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішенння Галицького районного суду м. Львова від 10.1.2017 року залишено без змін / а. с. 13-15/. 24.10.2017 року у справі № 461/7193/17 суддею Галицького районного суду м. Львова Стрельбицьким В.В. винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Миколаївському ВДВС, за місцем проживання боржника. У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом Галицького районного суду м.Львова від 24.10.2017 року у справі № 461/7193/17, та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку та доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.04.2019 року, тобто - з дня, коли позивачка звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу, і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила припинити нарахування і стягнення аліментів за судовим наказом Галицького районного суду міста Львова від 24.10.2017 року у справі №461/7193/17 та відкликати виконавчий лист, що був виданий на виконання такого. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2019 року відмовлено повністю у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, визначеного судовим наказом Галицького районного суду м.Львова від 24.10.2017 року у справі № 461/7193/17. Постановою Львівського апеляційного суду від 17.02.2020 року рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Вирішено змінити розмір аліментів, які підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] згідно судового наказу виданого 24 жовтня 2017 року Галицьким районним судом міста Львова по справі № 461/7193/17, ухваливши, що до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , підлягають аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Судовий наказ виданий 24 жовтня 2017 року Галицьким районним судом міста Львова у справі № 461/7193/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , визнано таким, що не підлягає виконанню. Постанова Львівського апеляційного суду набрала законної сили з дня її прийняття, тобто з 17.02.2020 р. У цій справі [PERSON] просить стягнути з відповідача половину витрачених на навчання дитини коштів, тобто 12360,38 грн. З матерівалів справи вбачається, що 13.08.2024 року спільна донька позивачки та відповідача вступила на платне навчання у вищий навчальний заклад - Львівський національний університет імені Івана Франка, на факультет міжнародних відносин. 26.08.2024 р. позивачем [PERSON] в інтересах доньки був укладений договір з вказаним навчальним закладом. Відповідно до 3.4. договору, замовник вносить плату щосеместрово згідно графіку наведеного в договорі. Відповідно до п.3.3.2. договору, вартість платної освітньої послуги за кожен семестр становить 24476.00 грн. 10.01.2025 року та 16.01.2025 року [PERSON] , згідно умов договору, було сплачено сукупно всю суму коштів за перший семестр навчання доньки в розмірі 24476, 00 грн., що засвідчується платіжними квитанціями /а. с. 22/. За проведення оплати вказаної суми коштів [PERSON] також було сплачено комісію банку у розмірі 244,76 грн. Таким чином, [PERSON] понесено витрати з оплати навчальних послуг доньки за договором в сумі 24720,76 грн. (24476,00+244,76). Частиною 4 статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 3 СК України сім`я\~є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно зі статтями\~11,\~12 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №\~\~789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За змістом\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5\~ст.157 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 185 СК України\~передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разового, періодичного або постійного. У пункті 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що відповідно до\~ст.185 СК України\~до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення\~ст. 185 Сімейного Кодексу України,\~слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд виходить з того, що батьки зобов`язані займатися розвитком дитини, забезпеченням її матеріальних потреб, в разі відсутності самостійного заробітку, але, при цьому, необхідно враховувати також матеріальні можливості батьків та врегульовувати додаткові витрати за домовленістю між батьками. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. При цьому, суд бере до уваги, що додаткові витрати на дитину викликані особливими обставинами і необхідні для її розвитку та самореалізації в майбутньому. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. При цьому,\~сімейний Кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить половину витрат на іншого. Статтями\~10,\~81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених\~ст.82 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.76,\~81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2\~ст. 77 ЦПК України,\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Досліджені у судовому засіданні докази, надані позивачкою на підтвердження заявлених вимог, є такими, що отримані у порядку, встановленому законом, мають безпосереднє відношення до обставин справи, предмету доказування та доводять покликання позивачки на встановлені судом обставини, а тому зазначені докази беруться судом до уваги як належні, достовірні, достатні та допустимі. Відповідач не подав суду жодних доказів на спростування вимог позивачки. Відтак, враховуючи наевдене, суд приходить до висновку , що наявні законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачкою доведено, що додаткові витрати понесені виключно в інтересах дитини, пов`язані з особливими обставинами, а саме - з реалізацією права на освіту. Позивачкою доведено розмір фактично понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 24720, 76 грн, а тому половину, а саме - 12360,38 грн. слід стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211, 20 коп.

Outcome: approved