Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У січні 2025 року позивач звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що 12 грудня 2018 року між сторонами було укладено шлюб, про що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис № 1412. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що у 2023 році сімейні відносини між нею та Відповідачем почали погіршуватися, виникали постійні конфлікти, сварки, фактично припинилися сімейні стосунки. Між сторонами зникло почуття любові та поваги, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків. З грудня 2023 року Позивач та Відповідач проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Вважає, що за таких обставин спільне сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим, просить шлюб з відповідачем розірвати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху. 19 червня 2025 року позивач надала заяву про усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року продовжено розгляд справи. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач відзиву на позов не подав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів ІV. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 грудня 2018 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про, що складено актовий запис за №1412, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . V. Норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки та чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що передбачає можливість добровільного розірвання шлюбу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивачем у справі заявлено клопотання про залишення прізвища, суд приходить до висновку після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище« [PERSON] Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини життя подружжя, які свідчать про те, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинилися і перебування їх у шлюбі носить формальний характер. Відповідач відзиву на позов не надав. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини розпаду сім`ї, на які посилається позивач, є поважними, примирення між подружжям, за таких обставин, неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved