Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовується тим, що 28 листопада 1995 року він разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Лазарєвою В.П. заведено спадкову справу за заявою спадкоємця [PERSON] . Листом від 15 серпня 2024 року № 142/02-14/16/2024 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Лазарєвою В.П. повідомлено позивачу [PERSON] про те, що відповідно до пункту 4.15. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 Глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна; 4.17. «якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту». 15 серпня 2024 року нотаріусом отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про те, що нерухоме майно позивача з співвласниками обтяжене (арешт, дата виникнення: 05.09.1997, ухвала б/н, Народний суд м.Бровари). Рекомендовано звернутися до суду з питання зняття арешту. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 травня 2025 року № 428305926, - 09 серпня 2004 року за № 1226240 реєстратором: Броварська міська державна нотаріальна контора, яка 25 липня 2022 року змінила назву на Перша Броварська державна нотаріальна контора, зареєстровано обтяження (реєстраційний номер: 1226240 на підставі ухвали б/н, Народний суд м.Бровари щодо квартири [ADDRESS] . Власник [PERSON] . У відповідь на адвокатський запит Броварський ВДВС у Броварському районі Київської області листом від 03 червня 2025 року № 71894 повідомив, що арешт нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] внесено не в межах виконавчого провадження. Станом на 03 червня 2025 року за параметрами пошуку ВД/ВП в Автоматизованій системі виконавчого провадження виконавчих проваджень щодо вказаної квартири не виявлено. У відповідь на адвокатський запит Броварський міськрайонний суд Київської області листом від 05 червня 2025 року № 03-05/36/2025 повідомив, що цим судом розглядалася кримінальна справа № 1-125/1997 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.215-3, ч.2 ст.140, ч.1 ст.145 КК України. Вироком суду від 11 липня 1997 року визнано винним [PERSON] у вчиненні злочинів та призначено йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Також 03 грудня 1998 року у кримінальній справі № 1-191/1998 [PERSON] визнано винним та призначено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім того, судом повідомлено, що судові справи відносно позивача [PERSON] на розгляді в суді не перебували. Ухвала стосовно накладення арешту окремо на вказану вище квартиру в архіві суду відсутня. Як вбачається з пункту 5 договору обміну, посвідченого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Саверою Л.Л. (зареєстровано в реєстрі за № 3937), вказана трикімнатна квартира [ADDRESS] під час обміну належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло, виданого представництвом Фонду держмайна у м.Бровари 10.11.1995р. та зареєстрованого у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 1-4897. Тобто, у момент набрання вироками суду, а саме: 11 липня 1997 року та 03 грудня 1998 року засуджений [PERSON] не був власником цієї квартири. Відомості про те, що квартира значиться серед переліку конфіскованого та арештованого майна відсутні. Наявність обтяження перешкоджає позивачу у реалізації права на оформлення спадкових прав. З підстав звільнення майна з-під арешту позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 20 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 27 червня 2025 року судом залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 03 липня 2025 року витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Лазарєвої В.П. належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , а також Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Неявка позивача не перешкоджає вирішенню питання про зняття арешту з майна. Відповідач Перша броварська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання представника не направила. 09 липня 2025 року на адресу суду надійшов лист від завідувача державної нотаріальної контори Журавської В.В. про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду неповідомлені. Суд розглядає дану справу на підставі наявних у ній даних. Дослідивши зібрані докази та матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у селі Грицівка Талалаївського району Чернігівської області померла [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). З копії спадкової справи № 16/2024, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Лазарєвою В.П., вбачається, що 03 червня 2024 року із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . З довідки № 216 від 29 травня 2024 року, виданої Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , на день смерті за даною адресою проживав, але не був зареєстрований чоловік померлої: [PERSON] , 1958 року народження. 15 серпня 2024 року із заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] звернувся [PERSON] . З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 15 серпня 2024 року № 391045300 на квартиру [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належало 3/28 частин вищевказаної квартири. З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна видно, що об`єкт нерухомого майна обтяжений, тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1226240, зареєстровано: 09 серпня 2004 № 1226240, реєстратор: Броварська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала б/н, народний суд м.Бровари, об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояниє: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Архівний номер: 3203901KIEV469, Архівна дата: 26.03.2001, Дата виникнення: 05.09.1997, № реєстра: 97360-2095, внутр. № А7012F3В24F23D307145, комментарий: б/н на стор.56. Листом від 15 серпня 2024 року № 142/02-14/16/2024 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Лазарєва В.П. повідомила позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у квартирі з підстав наявності обтяження у вигляді арешту. З листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2025 року № 03-05/36/2025, адресованого адвокату Тараненку Я. вбачається, що на розгляді Броварського міського суду Київської області перебувала кримінальна справа № 1-125/1997 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140 та ч. 1 ст. 145 КК України. Вироком суду від 11 липня 1997 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів та призначено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Також на розгляді Броварського міського суду Київської області перебувала кримінальна справа № 1-191/1998 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.ч. 2-3 ст. 140 та ч. 3 ст. 222 КК України. Вироком суду від 03 грудня 1998 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів та призначено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Судові справи відносно позивача [PERSON] на розгляді в суді не перебували, ухвала стосовно накладення арешту окремо на вказану вище квартиру в архіві суду відсутня. Відповідно до відповіді на адвокатський запит Броварський ВДВС у Броварському районі Київської області листом від 03 червня 2025 року № 71894 повідомив, що арешт нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] внесено не в межах виконавчого провадження. Станом на 03 червня 2025 року за параметрами пошуку ВД/ВП в Автоматизованій системі виконавчого провадження виконавчих проваджень щодо вказаної квартири не виявлено. Відповідно до довідки, виданої КП «Броварське бюро технічної інвентаризації» № 956 від 04 вересня 2023 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на 4/7 частки, [PERSON] на 3/28 часток, [PERSON] на 3/28 часток, [PERSON] 3/28 часток, [PERSON] 3/28 часток на підставі договору обміну, посвідченого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу 28 листопада 1995 року № 3937. Відповідно до пункту 5 договору обміну, посвідченого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Саверою Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 3937, трикімнатна квартира [ADDRESS] під час обміну належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло, виданого представництвом Фонду держмайна у м.Бровари 10.11.1995р. та зареєстрованого у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 1-4897. Відповідно до положень частини першої статті 2\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8\~Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України, визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та другої стаття 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.\~1219\~ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята 5 статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України\~«Про реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження №14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19\~ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої, абзацу 1 частини другої, частин четвертої та п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved