Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він працює на посаді робочого по комплексному обслуговуванню в Комунальному закладі Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області. Наказом Комунального закладу Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області № 8-К від 08.11.2021 року (надалі Наказ) було відсторонення позивача [PERSON] від виконання професійних обов`язків з 08.11.2021 року без збереження заробітної плати за час відсутності щеплення проти COVID-19. Підставою даного Наказу є повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 01.11.2021 року №21, Наказ по відділу гуманітарного розвитку Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від05.11.2021 року № 103-ОД. Позивач ознайомився із Наказом 08.11.2021 року за власним підписом, що вбачається із копії Наказу. \~ \~ \~ \~Позивач вважав,\~що був\~незаконно відсторонений\~від виконання\~роботи робочого\~по комплексному\~обслуговуванню в\~Комунальному закладі\~Хотівського закладу\~дошкільної освіти\~«Струмочок» Феодосіївської\~сільської ради\~Обухівського району\~Київської області\~з протиправних\~підстав вказаних\~в оскаржуваному\~наказі,\~що не\~передбачено Кодексом\~законів про\~працю України\~(надалі\~ КЗпПУ)\~та іншими\~вимогами законодавства\~України. Рішенням суду від 05 червня 2023 визнано протиправним та скасовано Наказ Комунального закладу Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району, Київської області №8/К від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи». Станом на сьогодні позивач змушений звертатись до суду, оскільки з 08.11.2021 р. був фактично відсторонений від роботи, позбавлений можливості працювати та отримувати заробітну плату за свою роботу. Вважає своє право порушеним. Просив суд стягнути з Комунального закладу Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 131\~975,76 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року відкрито позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального закладу Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2023 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального закладу Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2024 року стягнено з Комунального закладу Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району, Київської області на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) нараховану середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2021 року по 08.11.2022 року в розмірі 84 749 грн. 14 коп. 15 серпня 2024 року надійшла заява відповідача Комунального закладу Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про перегляд заочного рішення. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2024 року заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, вказували, що у період з листопада 2021 року березень 2022 року позивач жодних виплат не отримував. Відповідач у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Письмового відзиву до суду не направлялось. Ухвалу про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду доставлено до електронного кабінету представника відповідача 05 грудня 2024 року, що підтверджено довідкою про доставку. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При розгляді справ встановлено, що [PERSON] працює на посаді робочого по комплексному обслуговуванню в Комунальному закладі Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області. \~ \~ \~ \~Наказом Комунального закладу Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області № 8-К від 08.11.2021 року (надалі Наказ) було відсторонення позивача [PERSON] від виконання професійних обов`язків з 08.11.2021 року без збереження заробітної плати за час відсутності щеплення проти COVID-19. Підставою даного Наказу є повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 01.11.2021 року №21, Наказ по відділу гуманітарного розвитку Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від05.11.2021 року № 103-ОД. Позивач ознайомився із Наказом 08.11.2021 року за власним підписом, що вбачається із копії Наказу. \~ \~ \~ \~Позивач вважав,\~що був\~незаконно відсторонений\~від виконання\~роботи робочого\~по комплексному\~обслуговуванню в\~Комунальному закладі\~Хотівського закладу\~дошкільної освіти\~«Струмочок» Феодосіївської\~сільської ради\~Обухівського району\~Київської області\~з протиправних\~підстав вказаних\~в оскаржуваному\~наказі,\~що не\~передбачено Кодексом\~законів про\~працю України\~(надалі\~ КЗпПУ)\~та іншими\~вимогами законодавства\~України. \~ \~ \~ \~Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2023 року задоволенно позовні вимоги [PERSON] , та визнано протиправним та скасовано Наказ Комунального закладу Хотівського закладу дошкільної освіти «Струмочок» Феодосіївської сільської ради Обухівського району, Київської області №8/К від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи». Враховуючи те, що позивач [PERSON] був відсторонений від роботи 08.11.2021 і відповідно до довідки Відділу гуманітарного розвитку Феодосівської сільської ради Обухівського району Київської області від 18.09.2023 року за останні три місяці, що передували відстороненню [PERSON] отримав сукупно з вересня по листопад дохід, який становить 15 954, 54 грн, середньоденна заробітна плата становить 13 909.09 : 43= 323,47 грн. З урахуванням того, що [PERSON] відсторонено від роботи 08.11.2021 і відсторонення тривало до 05.06.2023, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється починаючи з 08.11.2021 по 05.06.2023 включно і складає 408 робочих днів, тому вважав, що до стягнення підлягає 131975, 76 грн. (323,47 грн. х 408 днів). Разом з тим, пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що норми, яка б регулювала спірні відносини між сторонами по стягненню заробітку з роботодавця або особи, яка здійснює оплату праці працівнику, за час вимушеного прогулу працівника у разі його відсторонення від виконання своїх обов`язків за посадою без законної на те підстави, у трудовому законодавстві відсутня, тому слід застосувати до цих відносин аналогію закону, а саме норми ч. ч.2, 3, 8 ст.235 КЗпП України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим ПКМ України від 08.02.1995 року №100. За ч. 2ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.07.2018 р. у справі №552/3404/17 та від 24.04.2020 р. у справі №815/5976/14, і яка згідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин: «...вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати...», «...виплата за вимушений прогул - є заробітною платою, ... вона обчислюється саме у прив`язці до часу такого стану працівника, коли він вимушений був (не з його вини) не виконувати свою трудову функцію...». За ч. 1ст. 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Судом встановлено, що позивач з 08.11.2021 р. був фактично відсторонений від роботи та позбавлений можливості працювати та отримувати заробітну плату за свою роботу. Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., такий порядок застосовується, крім іншого, у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП України) (див. постанову Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі №712/3841/17). Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку № 100). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою. Тож звернення з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не обмежується строками. Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 8 лютого 2022 року у справі №755/12623/19. Відповідно до довідки про доходи розрахункової відомості про отриману заробітну плату за вересень-жовтень 2021 року, середньоденна заробітна плата становить 13 909.09 : 43= 323,47 грн. Зважаючи на ту обставину, що відповідно до ст.235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до форми ОК-7 Пенсійного Фонду України та довідки про доходи за 2022 рік, [PERSON] не здійснювались виплати у грудні 2021 року, січень-лютий 2022 року (враховуючи заяву позивача, що позивач не отримував виплати у січні та лютому 2022 року). В інший період проводились відповідні нарахування та виплати. Суд вважає за можливе стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 грудня 2021 року по 01 березня 2022 року (64 робочих днів), що становить 84\~749,14 грн. Отже, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, становить 20702,08 грн. (323,47х54) (грудень 2021 року -23 робочих днів, січень 2022 року -21 робочих днів, лютий 2022 року - 20 робочих днів) вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог.

Outcome: partial