Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Єлісєєва Д.О. звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2012 року, від якого сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є різні характери, відсутність взаєморозуміння, довіри, постійні конфлікти та недомовленості. 03 лютого 2025 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. прийнято справу до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про надання строку на примирення. В обґрунтування клопотання відповідачем зазначено, що рішення позивача щодо ініціювання розірвання шлюбу стало для відповідача несподіванкою. Зазначає про те, що протягом багатьох років спільного життя між сторонами були хороші відносини, побудовані на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. При цьому відповідач інформує, що 11.04.2022 остання була вимушена покинути територію України у зв`язку з збройною агресією росії проти України задля порятунку дітей. Проте, відносини між сторонами не було припинено, відповідач разом з дітьми навідувала чоловіка та приїзджала до України протягом 3 років, спілкувались засобами телефонного зв`язку та підтримували контакт, проте позивач жодного разу не виявляв бажання розірвати стосунки. Відповідач зазначає, що що між сторонами не було сварок, конфліктів та суперечностей. Зважаючи на тривалі відносини сторін, основані на повазі, почуттях любові та дружби, наявність спільної дитини, відповідач зацікавлена в збереженні сім`ї, а тому просить суд надати строк на примирення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року надано 3 - х місячний строк на примирення, зупинено провадження по справі до закінчення строку для примирення 07 липня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва поновлено провадження у справі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, при цьому в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача, вимоги позову підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання судової повістки засобами поштового зв`язку, доказів на підтвердження обставин, що перешкоджають подальшому розгляду справи відповідачем не надано. Також не надано доказів врегулювання спору мирним шляхом та примирення подружжя. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.04.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві , а/з 325. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність неповнлітньої дитини та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Варто зазначити, що судом надано сторонам час на примирення, проте примирення сторін не відбулося, позивачем та відповідачем не було подано до суду відповідних заяв, зокрема відповідачем не наведено обставин та не надано доказів спроб врегулювання спору, при цьому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто доводи відповідача про можливість збереження шлюбу нічим не доведені. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд при ухваленні рішенні рішення про розірвання шлюбу виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved