Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі позивач, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 36746,99 грн заборгованості за кредитним договором, 3028,00 грн судового збору та 9200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог, позивач послався на те, що 17 липня 2019 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») та відповідач шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії; мета кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії 25000,00 грн, процента ставка 21,99% річних, тип процентної ставки фіксована. Банк за цим договором надав кошти відповідачу, який не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 36746,99 грн. 20 вересня 2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК» Еліт Фінанс» уклали договір факторингу, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема до відповідача за кредитним договором від 17 липня 2019 року. Ухвалою від 21 квітня 2025 року суд відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотній конверт АТ «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та довідка про доставку електронного документу в кабінет користувача підсистеми «Електронний суд», наявні в матеріалах справи, із клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639\~ЦК України\~встановлено загальні\~вимоги до\~форми договорів,\~а саме:\~договір може\~бути\~укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо\~вимоги\~щодо форми\~договору\~не\~встановлені законом ;\~якщо\~сторони\~домовилися укласти\~договір\~у\~певній формі,\~він\~вважається\~укладеним з\~моменту\~надання\~йому цієї\~форми,\~навіть\~якщо\~законом ця\~форма\~для\~даного виду\~договорів\~не\~вимагалася ;\~якщо\~сторони\~домовилися укласти\~договір\~за\~допомогою інформаційно-комунікаційних\~систем,\~він\~вважається\~укладеним у\~письмовій\~формі ;\~якщо\~сторони\~домовились укласти\~у\~письмовій\~формі договір,\~щодо\~якого\~законом не\~встановлена\~письмова\~форма,\~такий\~договір\~є укладеним\~з\~моменту\~його підписання\~сторонами ; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з частиною першою статті 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами статей 526, 610, 611, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд установив, що 17 липня 2019 року [PERSON] особисто підписала оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 25000,00 грн, процентна ставка за користування кредитною лінією 21,99 % річних, тип процентної ставки фіксована. Окрім того, [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 5). Із паспорту споживчого кредиту убачається, що сума/ліміт кредиту становить 25000,00 грн, максимальна суму кредиту 200000,00 грн, строк кредитування 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, процентна ставка фіксована, 26 % річних, кількість та розмір платежів, періодичність внесення щомісячно не менше, ніж сума обов`язкового мінімального платежу, 5% від суми заборгованості, мінімум 280 грн (а.\~с. 5). За інформацією з виписки по рахунку за кредитною карткою [PERSON] 20 вересня 2021 року відбулося згортання активу у зв`язку з продажем згідно з договором факторингу від 20 вересня 2021 року, укладеним з ТОВ «ФК» Еліт Фінанс» (а.\~с. 16-25). За даними з розрахунку заборгованості за кредитним договором №\~501163886 від 17 липня 2019 року сума заборгованості [PERSON] становить 36746,99 грн (а.\~с. 26). 20 вересня 2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК» Еліт Фінанс» уклали договір факторингу, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема за кредитним договором №\~501163886 від 17 липня 2019, укладеним із [PERSON] . Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки АТ «Альфа Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, то вимога про стягнення з останнього заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», яке набуло права вимоги до відповідача за цим договором, підлягає задоволенню. Ураховуючи вищевикладене, суд убачає наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач долучив до матеріалів справи платіжну інструкцію від 01 жовтня 2024 року №\~4915, договір про надання правничої допомоги №\~03-07/24 від 03 липня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 15 липня 2024 року. Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази. При цьому суд ураховує, що за правилами частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а передбачені частиною четвертою статті 141 ЦПК України підстави для відступу від загального правила розподілу судових витрат у даному випадку відсутні. З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 9200,00 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved