Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 10.05.2009 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у сторін є двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Через різні характери та відсутність взаєморозуміння і довіри у сторін виникали конфлікти. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач просить розірвати шлюб, укладений 10.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис 523. Представник позивача [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, але при зверненні до суду із позовною заявою надав письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати, розгляд справи просить проводити у відсутність позивача та його представника. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, у якій позов визнав, згоден на розірвання шлюбу, просить розглядати справу у його відсутність. Суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони перебувають у шлюбі з 10.05.2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 523, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 06.06.2025 року. Від шлюбу у сторін є двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 24.04.2010 року та серії [NUMBER] від 14.12.2012 року. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати, так як через різні характери та відсутність взаєморозуміння і довіри у сторін виникали конфлікти, шлюбні відносини між подружжям припинені, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01.07.2010 року у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. При зверненні до суду з позовом позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.4423208785.1 від 20.06.2025 року. Враховуючи, що у підготовчому судовому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі, то суд приходить до висновку, що позивачці відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову у розмірі 605 грн 60 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. (інші 50 відсотків). На підставі ст.ст. 24, 56, 112 СК України,

Outcome: approved