Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Представник позивача Ткаченко М.М., яка діє в порядку самопредставництва юридичної особи, як керівник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0989324404 від 29.09.2019р. в розмірі 53\~210 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог в позові зазначено, що 29.09.2019р. між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачкою було укладено договір надання позики №0989324404, на підставі якого відповідачка отримала грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 20\~000 грн., зі строком користування 36 календарних місяців з дня підписання договору та зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідно до умов договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021р., укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», до останнього перейшло право грошової вимоги за договором надання позики №0989324404 від 29.09.2019р. На підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023р. відповідне право вимоги перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідачка всупереч умов договору позики не здійснювала погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед наступниками первісного кредитора, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви розмір заборгованості відповідачки складає 74\~350 грн., з яких: 4 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 70 350 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. З метою стягнення відповідних сум заборгованості, але з врахуванням принципів розумності, співмірності і пропорційності, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідачки лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4\~000 грн. та процентами 49\~210 грн. Від відповідачки відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. 13.06.2025р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились і про причини неявки не повідомили. В позовній заяві представник позивача [PERSON] просила розглянути справу у відсутності представника позивача та одночасно вказувала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом доставки судової повістки про виклик до суду до електронної скриньки відповідачки (доставлена 13.06.2025р.) та шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. 10.07.2025р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення у справі. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29.09.2019р. між ТОВ «ІНФІНАС» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) був укладений в електронній формі договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0989324404 (далі Договір позики), відповідно до якого кредитор зобов`язувався надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку №1, Додатку №2, Додатку №3 та Додатку №4 (при отриманні траншів). Діючий ліміт (сума) кредиту 20\~000 грн., максимальна відсоткова ставка 1,75%, яка нараховується за один календарний день на суму залишку заборгованості. В свою чергу, Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому Договором та Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOON», затверджених наказом кредитора №11/1 від 11.05.2019р. (далі Правила програми «MoneyBOON») /а.с. 11-21/. В анкеті-заявці на отримання кредиту від 30.12.2019р. зазначено, що для отримання кредитних коштів позивальником використовується платіжна картка № [NUMBER] . Укладання Договору позики відбулось в електронній формі, шляхом його підписання відповідачкою з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. 30.12.2019р. відповідачка [PERSON] акцептувала пропозицію кредитора (оферту), в якій викладені основні умови кредиту, а підписання такого акцепту оферти здійснено відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «8g0n7u», який направлявся на телефонний номер [NUMBER] , що стверджується довідкою ТОВ «ІНФІНАНС» /а.с. 14, 15, 16/. Умовами такого договору передбачено: розмір кредиту 4\~000 грн.; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. Загальна вартість кредиту в грошовому виразі 2\~100 грн. На виконання умов Договору позики ТОВ «ІНФІНАНС» 30.12.2019р. здійснило надання позики в сумі 4 000 грн. шляхом банківського переказу грошових коштів на банківську картку № [NUMBER] через систему електронних платежів iPay.ua, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 07.03.2025р. вих. №1980_250307105008 /а.с. 14- зворотній бік/ та листом ТОВ «ІНФІНАНС» від 21.07.2021р. вих. №21721/175 /а.с. 22/. Відповідно до розрахунку ТОВ «ІНФІНАНС» складеного станом на 14.07.2021р. за договором №0989324404 від 29.09.2019р. за відповідачкою обчислюється заборгованість в розмірі 43 410 грн., яка складається з наступних сум: сума позики 4\~000 грн.; нараховані проценти 39 410 грн. /а.с. 22-28/. 14.07.2021р. між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №14-07/21, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло шляхом купівлі належні ТОВ «ІНФІНАНС» права грошової вимоги до боржників, що визначені в реєстрах боржників, в тому числі і права кредитора за Договором позики №0989324404, укладеним із відповідачкою [PERSON] , на загальну суму 43\~410 грн., з яких: 4\~000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 39\~410 грн. заборгованість за процентами, яка нарахована станом на 14.07.2021р. /а.с. 26-34/. Згідно платіжного доручення від 14.07.2021р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснило оплату на користь ТОВ «ІНФІНАНС» згідно договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021р. в повному обсязі в розмірі, визначеному в п. 7.1 договору факторингу /а.с. 31/. 10.01.2023р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» шляхом продажу права вимоги, в тому числі і права кредитора до відповідачки [PERSON] за Договором позики №0989324404 /а.с. 35-41/. Згідно змісту реєстру боржників до такого договору, станом на 10.01.2023р. розмір заборгованості відповідачки за Договором позики №0989324404 складає 74 350 грн. (заборгованість за основним зобов`язанням 4 000 грн., заборгованість за нарахованими процентами 70 350 грн.) /а.с. 39-41/. Передача відповідних прав до нового кредитора підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників /а.с. 38/. Згідно наданого позивачем розрахунку загальний розмір заборгованості відповідачки на теперішній час складає 74 350 грн. і складається із наступних сум: 4\~000 заборгованість за тілом кредиту; 70 350 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (10.01.2023р.) /а.с. 42/. Оскільки до теперішнього часу відповідачкою не виконане грошове зобов`язання за Договором позики №0989324404 від 29.09.2019р., то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1734). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За частиною першою статті 640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (а. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 641 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1734 до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (а. 2 ч. 2 ст. 9 Закону №1734). Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у ч. 2 ст. 9 Закону №1734 передбачена у частині третій статті 9 цього Закону. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) ч. 6 ст. 9 Закону №1734). Відповідно до ст. 13 Закону №1734 договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Згідно ч. 1 ст. 14 Закону №1734 договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). За матеріалами справи судом встановлено, що між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачкою було укладено в електронній формі Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0989324404 від 29.09.2019р. На підставі такого договору та акцептованої 30.12.2019р. пропозиції кредитора (оферти) про надання 4-ого траншу кредиту, відповідачкою 30.12.2019р. було отримано у позику грошові кошти в сумі 4 000 грн., які вона зобов`язувалася повернути зі сплатою процентів за кожен день користування позикою, але в порушення умов договору не зробила цього. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що набуття позивачем права вимоги до відповідача, яке належить кредитору за Договором позики, обумовлено дійсністю договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021р., що був укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а також договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.01.2023р., укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Таким чином, наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі позики і вона користувалася такими кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачкою допущене порушення її зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом у передбачені договором строки, внаслідок чого за відповідачкою обчислюється заборгованість за основним боргом (4\~000 грн.) та процентами за користування позикою. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору позики відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула в порядку та у строки, передбачені договором, і після відступлення права грошової вимоги не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за основним боргом (сума позики) в розмірі 4\~000 грн. є обґрунтованими і правомірними. Стосовно позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих за користування кредитом, то суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами 1-3 ст. 1056-1ЦК України\~передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Аналіз змісту умов Договору позики свідчить, що таким договором визначено строк користування кредитом 30 днів, а строк дії договору 3 роки. Також договором передбачена процентна ставка (максимальна), за якою нараховуються проценти за кожен день користування кредитом 1,75%. Розділом 8 Правил програми «MoneyBOON» визначено порядок зміни/продовження строку дії Фінансового кредиту, а також порядок зміни та припинення дії договору. Відповідний розділ передбачає, що строк користування другим та наступними кредитами (траншами) може бути змінений/продовжений на строк, що відповідає кількості днів діючого кредиту (траншу), (п. 8.2). Продовження строку дії кожного з кредитів (траншів) здійснюється у разі дотримання наступних умов: на момент продовження строку поточного кредиту (траншу) строк дії Договору не закінчився; повністю сплачено нараховані відсотки (у разі відповідної вимоги Товариства штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту (п. 8.3). Продовження строку дії поточного кредиту (траншу) здійснюється виключно за умови попередньої оплати нарахованих відсотків (у разі відповідної вимоги Товариства штрафні санкції) за фактичну кількість днів користування кредитом (траншем), (п. 8.3). Перебіг нового (зміненого) строку користування кредитом починається з дня погашення нарахованих за фактичне користування відсотків за поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та сплати, на вимогу Товариства, пені (у разі наявної простроченої заборгованості), (п. 8.5). Підтвердженням волевиявлення Позичальника щодо застосування зміни строку користування поточним кредитом (траншем) на умовах Договору є факт погашення відсотків, в т.ч. прострочених, та сплати, на вимогу Товариства, пені (у разі наявності) за фактичне користування Фінансовим кредитом у повному обсязі (п. 8.7). Таким чином, умовами Договору позики, з урахуванням Правил програми «MoneyBOON», передбачені особливості пролонгації (продовження) строку користування кредитом та застосування відсоткової ставки. Здійснюючи тлумачення відповідних умов кредитування суд звертає увагу, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК). Тлумачення як статті 3 ЦК загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанови Верховного Суду від 16.06.2021р. у справі № 554/4741/19, від 18.04.2022р. у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022р. у справі № 209/3085/20). У постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17 вказується, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право. За змістом умов Договору позики можна виснувати, що сторони договору розмежували поняття «строк користування кредитом», «строк дії договору», а також умови застосування відсоткової ставки і визначили, що Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом за максимальною відсотковою ставкою 1,75%. Варто звернути увагу, що поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018р. у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно), де зазначила: «Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.» Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому позивачем /а.с. 22-28/, судом встановлено, що всупереч умов Договору позики відповідачка не здійснила належного виконання своїх зобов`язань у первинно визначений сторонами строк користування кредитом (траншем), внаслідок чого первісний кредитор (ТзОВ «ІНФІНАНС») здійснював нарахування процентів за користування кредитом за відсотковою ставкою 1,75% за день в період з 30.12.2019р. по 14.07.2021р., і розмір таких процентів складав 39 410 грн. В подальшому, новий кредитор (ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») продовжив здійснювати нарахування процентів за користування кредитом згідно кредитного договору за відсотковою ставкою 1,75% за день і розмір таких процентів за період з 14.07.2021р. по 28.02.2022р. склав 30\~940 грн. Відповідно, загальна сума процентів за період з 30.12.2019р. по 28.02.2022р., яка відступлена новому кредитору ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (позивачу), складає 74\~350 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №0989324404 /а.с. 42/. Тобто, після закінчення 30-денного строку кредитування, кредитор (ТзОВ «ІНФІНАНС», ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») продовжував здійснювати нарахування процентів за користування кредитом (траншем) за відсотковою ставкою 1,75% на день. Разом з тим, із вищезгаданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою взагалі не здійснювалося платежів для погашення заборгованості за кредитом (траншем), тому, відповідно, і підстав для продовження (пролонгації) користування таким кредитом (траншем) на 30 днів (та подальших пролонгацій), як це передбачено п. 8.3, 8.4, 8.6 Правил програми «MoneyBOON» не було, оскільки такі пролонгації можливі лише за умови попередньої оплати відсотків за основним боргом (траншем), а таких оплат з боку відповідачки не було. Таким чином, строк кредитування за даним траншем є таким, що закінчився 29.01.2020р. Враховуючи, що заявкою-анкетою на отримання кредиту (траншу) та офертою від 30.12.2019р. передбачено строк кредитування 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,75% за один день користування кредитом, то заборгованість за процентами за користування позикою за період з 30.12.2019р. по 29.01.2020р. включно становить 2\~100 грн., яка і підлягає до стягнення із відповідачки. Разом з тим, оскільки після закінчення 30-денного строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсоткам за користування позикою (траншем), нарахованими з 30.01.2020р. є безпідставною та до задоволення не підлягає. При цьому, суд враховує, що нарахування процентів поза межами строку кредитування, можливе лише в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, а таких позовних вимог позивач не пред`являв. Таким чином, виходячи з викладеного, до стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0989324404 від 29.09.2019р. в загальній сумі 6\~100 грн., з яких: 4 000 грн. сума позики, 2 100 грн. проценти за користування позикою за період з 30.12.2019р. по 29.01.2020р. включно. Отже, позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають до часткового задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. та оплати послуг правової допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 6 100 грн., що складає 11,5% від ціни позову (6 100 грн. / 53 210 грн. * 100%), а відтак на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу слід компенсувати за рахунок відповідачки 278,58 грн. в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору (2\~422,40 грн. / 100% * 11,5%). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 01.07.2024р. №01-07/2024; заявка на надання юридичної допомоги №580 від 01.04.2025р.; витяг з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025р. Позивачем заявлено вимогу про компенсацію йому за рахунок відповідачки витрат з оплати правової допомоги адвоката в сумі 16\~000 грн. Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial