Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

Кредитна спілка "Самопоміч" звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до [PERSON] ,в якому просить стягнути з відповідача 14134,19 грн. заборгованості за кредитним договором №GD0000000023 від 24.06.2022 та 3028,00 грн. витрат на сплату судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 червня 2022 року між кредитною спілкою «Самопоміч» та [PERSON] укладено кредитний договір №GD0000000023, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 55 % річних. Кредит надавався строком на 24 місяці.. Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору №GD0000000023 від 24.06.2022 та Додатку №1 позичальник зобов`язався сплачувати щомісячно по 1043 грн. 43 коп., що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами, починаючи з 24.07.2022 року і до 24.06.2024. За період з 24.06.2022 по 15.08.2023 на виконання вищевказаного договору, позичальником було сплачено 14965,00 грн., з яких 7826,77 грн. основна сума кредиту та 7138,23 грн. проценти за користування кредитними коштами. З 16.08.2024 позичальником не було здійснено жодної сплати. Кредитна спілка неодноразово зверталася до відповідача з вимогами щодо необхідності дотримання умов кредитного договору та погашення простроченої заборгованості, але такі відповідачем були проігноровані та залишені без належного реагування, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору, яка станом на 21.05.2025 становить 14134 грн. 19 коп., що складається із: суми простроченого основного боргу по кредиту\~ 7173 грн. 23 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом 6960 грн 96 коп.. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, не подала відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без її участі не надходило, та не повідомила суд про причину неявки, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи. При цьому, [PERSON] повідомлялась про розгляд справи в суді за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Направлені на її адресу рекомендовані повідомлення повторно повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «за закінченим терміном зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі\~\~№ 800/547/17). Також, у відповідності до ч.11\~ст.128 ЦПК України\~повідомлення відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Жидачівського районного суду Львівської області). У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не подав, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до заяви на отримання кредиту №23, 24.06.2022 [PERSON] звернулась до КС «Самопоміч» із заявою, з метою отримання споживчого кредиту в розмірі 15000,00 грн., терміном 24 місяці (а.с.3). 24\~червня 2024 року між кредитною спілкою «Самопоміч» та [PERSON] було укладено кредитний договір №GD0000000023, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 55 % річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 71%. Кредит надавався строком на 24 місяці, з 24.06.2022 до 24.06.2024. (а.с.8-12). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 15 000 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 24.06.2022 (а.с.14). Як видно із паспорту споживчого кредиту (а.с.6), відповідач була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема: орієнтовну загальну вартість кредиту, графік платежів та повернення кредиту, сплати відсотків за його користування та інші платежі за договором, про що свідчить її розпис на зазначеній Заяві на отримання кредиту та паспорті споживчого кредиту. Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору, Графіку платежів (Додатку №1) до кредитного договору (а.с. 13) позичальник зобов`язалась сплачувати щомісячно по 1043 грн. 43 коп., що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами, починаючи з 24.07.2022 і до 24.06.2024. Як вбачається з обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитним договором №GD0000000023 від 24.06.2022 та особової картки позичальника [PERSON] (а.с.16, 17), станом на 21.05.2025 відповідачем порушено умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за використання кредитних коштів. Так, за період з 24.06.2022 по 15.08.2023 на виконання вищевказаного договору, позичальником було сплачено 14 965 грн., з яких 7826,77 грн. частина основної суми кредиту та 7138,23 грн. проценти за користування кредитними коштами, що нараховані станом на 15.08.2023. З 16.08.2023 сплата згідно договору позичальником не здійснювалася. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача станом на 21.05.2025 становить 14134 грн. 38 коп., що складається із: суми простроченого основного боргу по кредиту\~ 7173,23 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом 6960,96 грн. Згідно п.6.4 кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити позичальника про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Як вбачається із вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №GD0000000023 від 24.06.2022 №210 від 01.05.2025 (а.с.15) позивач звертався до відповідача з вимогами про дотримання умов зазначеного кредитного договору, однак остання належним чином не відреагувала. Відповідно до п.п.4 п. 8.1.1. договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом у повному обсязі та виконання всіх інших зобов`язань передбачених цим договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу (ст.\~1050\~ЦК України). Згідно\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору (ст.526 ЦК України). Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1\~ст.612 ЦК України\~визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між КС «Самопоміч» та [PERSON] договору про споживчий кредит, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зважаючи на те, що відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~відзиву на\~позовну заяву\~не надав\~та не\~представив суду\~жодних доказів\~на спростування\~вимог позивача, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved