Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

адвокат Мицянка А.М. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно листа Дубриницької сільської ради від 03 вересня 2024 року за вихідним номером 387 встановлено, що відповідно до матеріалів технічної інвентаризації, виготовленої РКП «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради та які передані Дубриницькій сільській раді на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] інформація про реєстрацію права власності відсутня. Відповідно до листа Дубриницької сільської ради від 27 березня 2025 року вихідний номер 76, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] , згідно погосподарської книги № 2 на 2006-2010 роки, номер об`єкту погосподарського обліку 00098. Згідно довідки, виданої Дубриницькою сільською радою від 27 березня 2025 року за вихідним номером 75 встановлено, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , та його дружина [PERSON] , [INFO] . Таким чином [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка. 07 грудня 2015 року секретар виконкому Новоселицької сільської ради Воробйова Я.В. посвідчила заповіт, який зареєстрований в реєстрі а № 38, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , на випадок смерті все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, в тому числі житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . 19 липня 2024 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Маріаша В.І. на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконкому Новоселицької сільської ради Воробйовою Я.В. 07 грудня 2015 року за реєстровим номером 38, та рішення суду по справі № 304/546/24 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, у провадженні приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І. знаходиться спадкова справа № 22/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] 02 квітня 2025 року приватний нотаріус Маріаш І.В. видав лист 25/02-14, відповідно до якого [PERSON] неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] , який вона успадкувала за своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , прийнявши спадщину після його смерті, але не оформивши своїх спадкових прав, так як відсутні документи, що посвідчують право власності [PERSON] чи її чоловіка [PERSON] на вказане нерухоме майно та відсутні відомості про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вищенаведеного позивач як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] , звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І., але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки втрачені оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, які б підтверджували право власності на дане спадкове майно. Оскільки внаслідок цього у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2025 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника [PERSON] адвоката Мицянки Анатолія Михайловича до Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Мицянка А.М. не з`явилися, однак останній подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити, при цьому не вирішувати питання розподілу процесуальних витрат. Представник Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явилася, в електронній формі через систему «Електронний суд» подала заяву про проведення розгляду справи без її участі, проти задоволення позовних вимоги не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 08 листопада 2007 року, актовий запис № 04. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (актовий запис № 04 від 08 листопада 2007 року), був головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] , згідно погосподарської книги № 2 на 2006-2010 роки та номер об`єкта погосподарського обліку № 00098, про що свідчить довідка № 76, видана 27 березня 2025 року старостою села Новоселиця Д.Кобринович.\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з довідки № 75, виданої 27 березня 2025 року старостою села Новоселиця Д.Кобринович, згідно погосподарської книги № 2 на 2006-2010 роки та номер об`єкта погосподарського обліку № 00098 за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] (актовий запис № 04 від 08 листопада 2007 року), були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , та його дружина [PERSON] ,\~ [INFO] .\~\~ Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, у зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] , право на спадкування за таким одержали спадкоємці за законом. Згідно з до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, враховуючи те, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом за спадкодавцем [PERSON] , постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилася від спадщини, відтак вона вважається такою, що прийняла спадщину одноосібно. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 80699435 від 02 квітня 2025 року, наданого приватним нотаріусом Маріашем В.І., спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена. Крім цього суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26 січня 2024 року. Частиною третьою статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно рухоме і нерухоме, яке буде їй належати, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, та все те, що буде їй належати, в тому числі житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] , про що свідчить заповіт від 07 грудня 2015 року, посвідчений секретарем виконкому Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області Воробйовою Я.В. 07 грудня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 38 (а. с. 8). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, у зв`язку з наявністю заповіту спадкодавця [PERSON] , право на спадкування за такою одержала особа, визначена покійною у заповіті, а саме позивач [PERSON] . Згідно довідки № 97, виданої 11 липня 2024 року старостою села Новоселиця Д.Кобринович, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (актовий запис № 1 від 20 січня 2017 року), була зареєстрована та проживала сама за адресою: [ADDRESS] .\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2024 року у цивільній справі № 304/546/24, що набрало законної сили 10 червня 2024 року, визначено [PERSON] за покійною [PERSON] , яка померла [INFO] , додатковий двомісячний строк для прийняття спадщини з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, 19 липня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І. із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 22/2024 щодо померлої [INFO] [PERSON] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І. від 02 квітня 2025 року № 25/02-14 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з належними до нього господарськоми будівлями та спорудами, який вона успадкувала за своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , прийнявши спадщину після його смерті, але не оформивши своїх спадкових справ, через відсутність документів, що посвідчують право спадкодавців на вказане нерухоме майно та відсутність відомостей про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як видно з інформаційної довідки № 387, виданої Дубриницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області 03 вересня 2024 року, відповідно до матеріалів технічної інвентаризації, виготовленої РКП «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради, та які передані Дубриницькій сільській раді, на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] інформація про реєстрацію права власності відсутня.\~\~\~ Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, з врахуванням вищевикладеного, а також беручи до уваги, що у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції ID: 9424-5060-9151-1761 від 05 травня 2025 року позивачем [PERSON] сплачено 5 143,96 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, представник позивача [PERSON] адвокат Мицянка А.М., з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved