Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернулася до суду із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та визначення часток. В обґрунтування позову зазначає, що їй, її чоловікові [PERSON] , їхнім синам, [PERSON] , [PERSON] на підставі рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 березня 2004 року належить квартира під [ADDRESS] . Квартира була за ними зареєстрована на праві спільної сумісної власності. [INFO] син, [PERSON] помер. На час своєї смерті син проживав окремо. В середині листопада 2024 року на домашню адресу їй та чоловікові надійшли податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області, в яких ставилось питання про сплату податку на нерухомість по даній квартирі. Вона та її чоловік [PERSON] звернулися до податкового інспектора з метою врегулювання цього питання. В спілкуванні вони повідомили інспектора, що їх син [PERSON] помер. При цьому, інспектор задала питання чи оформлена спадщина після сина. Саме із спілкування з інспектором податкової їй стало зрозуміло, що [PERSON] також являється співвласником квартири. На цю обставину інспектор ГУ ДПС у Кіровоградській області звернула її увагу 28 листопада 2024 року. На початку січня 2025 року вона звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 з метою отримати свідоцтво про право на спадщину. Після вивчення документів їй було видане письмове роз`яснення за вих. № 73/01-16 від 27 січня 2025 року, в якому було вказано, що нею пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також вказано, що частка спадкодавця не визначена, квартира знаходиться в спільній сумісній власності, а тому питання щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та визначення часток потрібно вирішувати в судовому порядку. Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 05 червня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 16 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача\~адвокат Звіздун А.М. надав заяву про розгляд справи без їх участі, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали заяви, в яких підтвердили, що квартира під [ADDRESS] належала, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на засадах рівності часток, тобто по 1/4 частині кожному, позовні вимоги визнали повністю, розгляд справи просили здійснити без їх участі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку приходить до висновку щодо задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що\~\~ [INFO] помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданим 27 квітня 2023 року відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1076. Позивач [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] і є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС м. Москви 18.01.1984 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 1/4 частки квартири під номером [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 березня 2004 року, зареєстрованого 16.01.2006 року ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації». Адреса останнього місця реєстрації [PERSON] значиться [ADDRESS] . Позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Для оформлення спадщини, позивач 27 січня 2025 року звернулася з відповідною заявою до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2. Однак, письмовим роз`ясненням № 73/01-16 від 27 січня 2025 року в.о. завідувача Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 О.В. Тимко відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина з посиланням на те, що нею не подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк та не визначена частка спадкодавця у спільній сумісній власності. На виконання ухвали Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 червня 2025 року, Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2, за вих. № 710/01-09 від 26.06.2025 року, надана відповідь згідно якої спадкова справа після смерті\~ [PERSON] не заводилась. Відповідач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом позов визнав. Встановлений законодавством 6-ти місячний строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з причини необізнаності щодо належності спадкодавцю нерухомого майна та оцінюється судом як, істотні непереборні труднощі для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Зважаючи на зазначене, строк для прийняття спадщини у шість місяців, який розпочався з 27.04.2023 року і закінчився - 26.10.2025 року, було пропущено позивачем з поважних причин, що підтверджується копіями податкових повідомлень-рішень та платіжних інструкцій про сплату податку на нерухоме майно. Суд також вважає, що визначення часток у праві спільної сумісної власності сприятиме позивачу в реалізації її права на спадкування. Згідно ст.ст.1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. За ч.1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, згідно ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, тому часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] . Тому, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач не проживала постійно із спадкодавцем, тому повинна була прийняти спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про її прийняття або відмовитися від спадщини шляхом подачі заяви про відмову від її прийняття у шестимісячний строк. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує їй право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положення цієї статті базуються на нормах\~Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Статтею 1216 ЦК України\~встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~ст. 1226 ЦК України\~передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Положеннями\~ст. 370 ЦК України\~передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Крім того, як зазначено в пункті 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із\~ст. 368 ЦК\~спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту\~ст. 357 ЦК України\~вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що зі змісту\~ст. 357 ЦК\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2». Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позивачем доведено об`єктивні, істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини, які носять поважний характер, через що остання вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, а також, що визначення часток у праві спільної сумісної власності, дасть можливість позивачу реалізувати своє право на спадкування, а тому вимоги слід задовольнити. Судові витрати по справі вважати по фактично понесеними стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved