Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , в якому просив визнати\~\~права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, яке складається з квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову\~\~зазначив, що сторони перебували в шлюбі з 06.10.2012 року заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 30.09.2021 у справі N? 202/4084/21, шлюб було розірвано. За час шлюбу, 14.03.2016 ними за спільні кошти була придбана спірна квартира .Договір купівлі-продажу був укладений між відповідачкою та [PERSON] . Договір було зареєстровано приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондаренком Ростіславом Олександровичем у реєстрі за N? 368. Житло купували за 23 000 доларів США, що на момент укладення Договору становило 609 500,00 грн. На підтвердження передачі грошей, продавець квартири надав [PERSON] розписку про отримання грошових коштів у вказаній сумі (копія додається). Згідно п. 5 Договору, вартість квартири зазначена тільки 135 927,00 грн., на що він не звернув увагу при оформленні договору. Оформленням правочину займалась дружина, тому що він працював, а дружина на той час не працювала , перебуваючи в декретній відпустці. Нотаріально квартира була оформлена на відповідачку. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано і позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку спірної квартири. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 14.06.2023 року відкрите провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 08.12.2023 року витребувано нотаріальну справу у приватного нотаріуса Бондаренко Р.О. щодо оформлення правочину купівлі-продажу спірної квартири. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 08.04.2024 року уточнені анкетні дані відповідача у зв`язку із зміною прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 08.04.2024 року задоволено клопотання про витребування доказів та витребувано із Державного нот ареального архіву в Дніпропетровській області копію нотаріальної справи, що стосуються нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 23.07.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в справі на підставі п.2. ч.1 ст.251 ЦПК України. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 06.12.2024 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду. Відповідачем надано відзив на позовну заяву. Відповідач проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що хоча спірна квартира була придбана в період шлюбу, вона була придбана за її особисті кошти, про що зазначено в договорі купівлі продажу. При оформленні договору позивач надав нотаріально посвідчену заяву, в якій підтвердив , що гроші , які витрачаються на придбання квартири є її особистою власністю і спірна квартира є об`єктом права її особистої власності. Окрім того, він звернувся з позовом через 7 років після оформлення квартири, а тому пропустив строк позовної давності. Тому просила відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представники сторін підтримали вимоги та заперечення сторін, викладені в заявах по суті спору. Вислухавши представників сторін, дослідивши заяви по суті спору та наявні в справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини. На підставі копії свідоцтва про шлюб судом встановлено, що сторони одружились 06.10.2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів від 06.10.2012 року зроблено актовий запис за № 40 виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Суд ознайомився із копією нотаріальних документів що стосуються укладення правочину купівлі продажу квартири, які надані Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області. Так, відповідно до копії договору купівлі продажу квартири від 14.03.2016 року між відповідачкою та [PERSON] . Договір було укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , відповідно до якого [PERSON] прийняла у власність зазначену квартиру. Договір купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондаренком Ростиславом Олександровичем та зареєстрований у реєстрі за N? 368. В матеріалах , наданих Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області міститься звіт про оцінку квартири на 04.03.2016 року відповідно до якої ринкова вартість квартири на 04.03.2016 року становить 135927.00 грн. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко від 14.03.2016 року становлено, що [PERSON] повідомив нотаріуса про те, що перебуває із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі дає згоду на придбання нею квартиру . При цьому повідомляє нотаріуса, що гроші ,які витрачаються на придбання квартири є особистою приватною власністю дружини [PERSON] і придбана квартира буде об`єктом права її особистої приватної власності ,та не буде спільною сумісною власністю подружжя. Приватний нотаріус засвідчив підпис [PERSON] в цій заяві та зазначив, що ним перевірена особу ,яка підписала заява та його дієздатність і факт реєстрації шлюбу Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] після одруження 23.06.2023 року взяла прізвище чоловіка [PERSON] . Відповідно до звіту про оцінку майна ТОВ «ЦЕНТР ОЦІНКИ «ВАЙТ ГРУП» ринкова вартість квартири на день звернення з позовом для цілей оподаткування становить 715126 грн. Відповідно до\~ст. 368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте за спільні кошти членів сімї їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором Відповідно до\~ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Згідно з\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК\~Україною зазначено, що розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Але,відповідно\~до ст.\~57\~СК України до особистої приватної власністю дружини, чоловіка відноситься майно , набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто . На підставі досліджених доказів, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] дійсно була придбана відповідачкою в період перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але ж під час оформлення договору купівлі - продажу квартири він надав нотаріусу нотаріально посвідчену заяву про те, що квартира придбана за особисті кошти його дружини [PERSON] і він визнає цю квартиру об`єктом особистої власності його дружини. А тому суд вважає доведеним, що зазначена квартира хоча і була придбана в період шлюбу , але не стала об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Суд не приймає аргументи позивача про те , що він був введений в оману при підписанні цієї заяви та договору купівлі-продажу, що квартира була придбана за сумісні кошти подружжя, тому що це спростовується його особистою нотаріально посвідченою заявою. Суд також не приймає як доказ , надану позивачем копію розписки від імені [PERSON] про отримання коштів за спірну квартиру на підтвердження аргументів позивача що квартира була продана не за 136000 грн а за 609500 грн., тому що підпис [PERSON] не посвідчений нотаріально і суд не може переконатись в його дійсності. Разом з тим, суд звертає увагу на те що ціна продажу квартири, яка зазначена в договорі купівлі продажу відповідає її ринковій вартості , визначеній в звіті про оцінку квартири на 04.03.2016 року відповідно до якої ринкова вартість квартири на 04.03.2016 року становить 135927.00 грн \~ Відповідно до положень ст.81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях . Подані сторонами докази мають відповідати критеріям належності, допустимості , достовірності та достатності ( ст.77-80 ЦПК України) Судом досліджені всі докази, надані позивачем і суд прийшов до висновку , що буд-яких інших переконливих доказів , які б давали підстави суду визнати спірну квартиру сумісною власністю подружжя позивачем не надано, а тому позов задоволенню не підлягає . Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з того, що доведеними судовими витратами по справі є лише витрати пов`язані із сплатою судового збору, який, виходячи із вартості частини будинку на час звернення з позовом , становить 3576,30 грн., та сплачений позивачем при зверненні до суду. Сторони та представники сторін в заявах по суті справи та до завершення судового розгляду не подавали заяв про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді й, відповідно, не надали документів, які ці витрати підтверджують, або заяв про намір подати такі докази про понесені судові витрати. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати розподіляються пропорційно задоволеним вимогам, а тому судові витрати по сплаті судового збору повинні бути покладені на позивача.

Outcome: dismissed