Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У грудні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю - квартирою за адресою: [ADDRESS] , з боку [PERSON] шляхом його виселення з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем з жовтня 2017 року до початку 2024 року перебували у фактичних шлюбних відносинах та весь цей час мешкали у належній позивачу на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані позивач та її син [PERSON] , відповідач у даній квартирі не зареєстрований. Оскільки відповідач поводив себе агресивно та зухвало відносно позивача та її сина, позивач на початку 2024 року припинила стосунки з відповідачем та попросила звільнити її квартиру. Спочатку відповідач погодився залишити квартиру, але далі продовжував там проживати, при цьому оселився в окремій кімнаті, а позивач з дорослим сином змушені жити в одній кімнаті. На теперішній час відповідач продовжує проживати разом позивачем та її сином у одній квартирі, у зв`язку з чим вона не має можливості вільно користуватися своєю власністю. Крім того, зазначила, що відповідач постійно провокує скандали, живе за рахунок позивача та її сина, вільно користується холодильником, забираючи продукти позивача та її сина. На прохання сина покинути квартиру відповідач не реагує. З цього приводу позивач неодноразово зверталася до поліції та 14 серпня 2024 року відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства). Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою покинути належне їй житло, оскільки не має ніякого права у ньому проживати, але відповідач не реагує, а навпаки погрожує зробити так, що вона сама з сином виселиться з власної квартири. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Допитаний у судовому засіданні 26 березня 2025 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що позивач є його матір`ю. З відповідачем він також знайомий. Відповідач є знайомим його матері, який попросився пожити з ними. Мати це дозволила та пустила відповідача пожити разом з ними у квартирі [ADDRESS] , навіть незважаючи на те, що він був проти цього. Згодом відповідач почав зухвало себе поводити, брав у матері гроші без її відома, користується всім їх майном, їсть їх продукти. Мати сказала відповідачу, що не бажає більше з ним проживати, однак [PERSON] виселятись з квартири відмовляється, за спожиті комунальні послуги не сплачує, не працює. Він змінював замки у квартирі, однак відповідач чекав слушної нагоди та вторгався у квартиру. Він також був свідком того, як відповідач штовхав позивача. Допитана в судовому засіданні 08 липня 2025 року в якості свідка позивач [PERSON] суду повідомила, що вони з відповідачем знайомі з дитинства. Раніше відповідач проживав по [ADDRESS] . У листопаді 2017 року відповідач виписався з опікового відділення лікарні з сильним опіком, прийшов до позивача та попросився пожити у неї, на що вона погодилась. Вони з відповідачем перебували у стосунках. Спочатку все було добре, однак згодом відносини між ними зіпсувались, відповідач почав їй брехати. Відповідач почав просити у неї, щоб вона переписала на нього свою квартиру. Відповідач вважає себе у квартирі головним, перешкоджає їй у користуванні квартирою, може навіть бити її та погрожувати. Відповідач зареєстрованим у даній квартирі ніколи не був. Відповідач проживає у квартирі в окремій великій кімнаті один, у зв`язку з чим вони з сином вимушені ділити одну маленьку кімнату на двох. На теперішній час у позивача погіршився стан здоров`я та вона не виключає, що саме відповідач міг щось їй підмішати в їжу або напої. Вислухавши позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 лютого 2006 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради згідно з рішенням № 3532 від 20 листопада 2003 року (а.с. 12), на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., що також підтверджується витягом про реєстрацію права на нерухоме майно № 9895407 від 21 лютого 2006 року, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 13). Звертаючись до суду з даним позовом про усунення перешкод\~у користуванні\~власністю шляхом\~виселення з\~квартири, [PERSON] посилалась на те, що вона не може повноцінно користуватись та розпоряджатись квартирою [ADDRESS] , оскільки відповідач [PERSON] вчиняє з нею сварки, вчиняє відносно неї домашнє насильство, без дозволу бере гроші позивача та продукти харчування, користується всім майном в квартирі, за спожиті комунальні послуги не сплачує, ігнорує вимоги позивача виселитись з належної їй на праві власності квартири. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У довідці № 9516 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданій 02 грудня 2024 року Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, зазначено, що відповідно до даних, зазначених в Електронній картотеці, за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] (уповноважений власник, зареєстрована з 15 лютого 2008 року), [PERSON] (син, зареєстрований з 15 лютого 2008 року) (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у належній позивачу на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] не зареєстрований, що підтверджується вищевказаною довідкою № 9516 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02 грудня 2024 року, відповідною відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому на ім`я [PERSON] (а.с. 10), а також підтвердили допитані під час розгляду справи в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . При цьому, суд оцінює критично та не приймає до уваги відповідь Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 02.3-24/2755 від 30 грудня 2024 року, що надійшла на адресу суду 13 січня 2025 року (а.с. 24), в якій зазначено про реєстрацію [PERSON] у квартирі [ADDRESS] у період з 29 жовтня 2017 року по 23 вересня 2019 року, оскільки зазначена у вказаній відповіді інформація не відповідає дійсності та спростовується іншими наявними у справі доказами, а саме довідкою № 9516 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02 грудня 2024 року, виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, з якої вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрованими значаться лише [PERSON] \~та [PERSON] , та копією паспорта серії [NUMBER] , виданому на ім`я [PERSON] , з відміткою про те, що [PERSON] у період з 29 жовтня 1987 року по 23 вересня 2019 року був зареєстрований в будинку [ADDRESS] . З пояснень позивача та показань допитаного під час розгляду справи в якості свідка [PERSON] судом встановлено, що на теперішній час у квартирі [ADDRESS] фактично проживають позивач [PERSON] , її син [PERSON] та відповідач [PERSON] . Права власника\~квартири визначені\~ст.\~383\~ЦК України,\~яка передбачає\~право власника\~використовувати житло\~для власного\~проживання,\~проживання членів\~сім`ї,\~інших осіб\~і розпоряджатися\~своїм житлом\~на власний\~розсуд.\~Обмеження чи\~втручання у\~права власника\~можливо лише\~з підстав,\~передбачених законом.\~\~ У статті ст. 116 Житлового кодексу України закріплено, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. З приводу дій відповідача [PERSON] позивач 07 серпня 2024 року зверталась до Відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, за результатами якого було надано відповідь № 43.6/2841 від 16 серпня 2024 року, в якій зазначено, що під час проведення перевірки встановлено, що з жовтня 2017 року по теперішній час [PERSON] , перебуваючи за місцем мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] , вчиняє насильство в сім`ї економічного характеру відносно [PERSON] та [PERSON] . 14 серпня 2024 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 18). Допитані в судовому засіданні в якості свідків позивач [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] перешкоджає у користуванні квартирою [ADDRESS] ,\~бере у\~позивача гроші без її відома, користується всім майном та продуктами харчування без дозволу, комунальні послуги не сплачує, вчиняє відносно позивача домашнє насильство, між ними постійно виникають конфлікти та сварки, вимоги позивача виселитись з квартири ігнорує. При цьому, відповідач не є співвласником даної квартири, у вказаній квартирі не зареєстрований та не є членом сім`ї власника квартири. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю квартирою [ADDRESS] та систематично порушує правила співжиття. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що необхідно усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю квартирою [ADDRESS] шляхом\~виселення [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з вказаної\~квартири без надання іншого жилого приміщення, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 116 Житлового кодексу України та

Outcome: approved