Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Представник ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК», звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року у розмірі 36007,75 грн та судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. [PERSON] 11 лютого 2013 року уклав з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК» кредитний договір №45934/30/к5 та отримав споживчий кредит в сумі 17000,00 грн строком на 24 місяці, з 11 лютого 2013 року по 11 лютого 2015 року зі сплатою 24,0 процентів річних. За умовами п. 1.1., 5.2.1 зазначеного вище кредитного договору, [PERSON] , як позичальник, був зобов`язаний своєчасно сплачувати нараховані проценти, а також інші платежі у визначених договором розмірах і термінах (строках), повернути кредит та виконувати інші зобов`язання, визначені договором, у повному обсязі. Крім того, положення п. 5.2.4 кредитного договору встановлюють обов`язок [PERSON] , як позичальника, письмово повідомити кредитодавця АБ «ЕКСПРЕС-БАНК» про зміну ним місця роботи, звільнення та про будь-який випадок, що призведе до припинення зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а п. 5.2.5, зобов`язує отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати тільки на картковий рахунок, відкритий у кредитодавця, протягом всього строку дії договору. В порушення умов кредитного договору про причини припинення зарахування коштів на поточний рахунок відповідач письмово не повідомив, строки погашення заборгованості порушувались ним неодноразово; з моменту останнього платежу який відбувся 03 липня 2013 року (платіж у розмірі 708,40 грн), суми кредиту [PERSON] більше не погашав. Нараховані відсотки за користування кредитом сплачені ним в загальній сумі 3214,92 грн, останнє погашення відбулося 03 липня 2013 року у розмірі 253,36 грн. Банк звертався до [PERSON] з повідомленням про порушення строку сплати кредитної заборгованості, однак до теперішнього часу відповідач заборгованість перед АБ «ЕКСПРЕС-БАНК» не погасив. Посилаючись на ст. 509, 525 - 527, 530 ЦК України, з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог, відповідач просив стягнути з [PERSON] суму боргу станом на 02 жовтня 2017 року у розмірі 58237,83 грн, яка складається з наступного: 13458,00 грн - заборгованість по кредиту; 22565,05 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3611,13 грн - пеня за порушення строків погашення кредиту; 5195,19 грн - пеня за порушення строків погашення відсотків; 11708,46 грн - інфляційні збитки згідно п. 2 ст. 625 ЦК України; 1700,00 грн - штраф у розмірі 10% - п. 6.4 (за порушення 5.2.5. кредитного договору) та судовий збір (т. 1 а. с. 83). 07 листопада 2017 року через канцелярію суду за вхідним № 3172/17-вх представник позивача [PERSON] надала зустрічну позовну заяву до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК» про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 11 лютого 2013 року [PERSON] уклав з ПАТ «АБ «ЕКСПРЕС-БАНК» кредитний договір №45934/30/к5 та отримав споживчий кредит у сумі 17000 грн строком на 24 місяці з 11 лютого 2013 року по 11 лютого 2015 року зі сплатою 24 % річних. За договором відповідач надав кредитні кошти позивачу на споживчі цілі, а тому з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, щодо дії Закону України «Про захист прав споживачів», укладений між сторонами кредитний договір є договором споживчого кредиту. Відповідачем у повному обсязі не виконано приписи розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року, а саме, у кредитному договорі не зазначено детального розпису загальної вартості кредиту, а також немає умов, які п. 3.2, 3.4 розділу 3 Правил, визнані обов`язковими. Вказана позиція підтримується в рішенні Конституційного Суду України № 15-рп 2011 від 10 листопада 2011 року. У порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону Україні «Про захист прав споживачів» відповідач не надав позичальнику, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Зазначила, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, оскільки графік погашення кредиту не видавався, і тому які суми, на які рахунки і за яким принципом зараховувалися в рахунок погашення кредиту невідомо, що є несправедливим по відношенню до споживача, оскільки дає можливість банку проводити зарахування на рахунки на розсуд банку. Зазначене є порушенням положень п. 5 ч. 1 ст. 21, ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 3.6 постанови НБУ № 168 від 10 липня 2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови «редагування та сукупну вартість кредиту», оскільки право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію було обмежено. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання такого договору недійсним. Посилаючись на приписи ст. 203, 212, 215, 216, 236 ЦК України, просила визнати недійсним кредитний договір № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року, укладений між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК (т. 1 а. с. 104 - 108). 23 серпня 2019 року через канцелярію суду за вхідним № 5893/19-вх представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] надала клопотання про застосування строку позовної давності де зазначила, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Строк дії договору кредиту - 24 місяці, тобто з 11 лютого 2013 року по 11 лютого 2015 року. Відповідно до правової позиції викладеної в п. 54 Постанови Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, проваджений 14-10 цс18, у позивача припиняється право нараховування процентів за кредитом зі сплином строку кредитування. Просила застосувати строк загальної та спеціальної позовної давності до вимог заявлених позивачем, вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України та п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", а також правову позицію, щодо припинення права позивача нараховувати проценти за кредитом зі сплином строку кредитування. Відмовити в стягненні штрафу та комісії ( т. 1 а. с. 192 -193). 08 лютого 2021 року через канцелярію суду за вхідним № 903/21-вх. представник відповідача за зустрічним позовом Слюніна Н. В. надала відзив на зустрічну позовну заяву, де зазначила що ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК», зустрічний позов не визнає, оскільки при укладенні Договору з [PERSON] повністю дотримано вимог законодавства, а саме: у Договорі зазначено повну назву та реквізити юридичної особи - кредитодавця: код ЄДРПОУ, МФО, кореспондентський рахунок, юридичну адресу та № телефону; п. 1.5 Договору встановлено, що кредит видається на споживчі цілі; у Повідомленні про умови кредитування зазначено, що кредит видається без забезпечення, тобто застави, іпотеки, поруки тощо; проте у розділі 3 встановлено, що забезпеченням за цим Договором є неустойка, а також інші види забезпечення виконання зобов`язань згідно з правочинами, які можуть бути укладені з метою виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, незалежно від того, зазначені вони в договорі чи ні; без забезпечення був розроблений кредитний продукт «ФІНАНСОВА ПІДТРИМКА», зазначений в Повідомленні про умови кредитування, де також розписані недоліки та переваги кредитування за цим кредитним продуктом; тип відсоткової ставки - фіксована, та її розмір - 38%, зазначено в п. 1.4 Договору та у Повідомленні про умови кредитування; сума кредитування зазначена в п. 1.2 Договору; орієнтовна сукупна вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема, таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення, тощо) зазначені в п. 1.7 Договору, Додатку № 1 до Договору, Таблиці щомісячних платежів та Повідомленні про умови кредитування [PERSON] , підписуючи Договір та Додаток № 1 до Договору, засвідчив, зокрема, що перед укладенням Договору він був у письмовій формі повідомлений про всі умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту; строк, на який надається кредит, визначений п. 1.3 Договору - 24 місяці, з 11 лютого 2013 року по 11 лютого 2015 року; варіанти повернення кредиту зазначено в п. 2.5 (порядок погашення кредиту) та п. 2.6 (дострокове повернення кредиту) Договору; Кредитний договір, додаток № 1 до Договору, Повідомлення про умови кредитування з Таблицею щомісячних платежів підписані позивачем за зустрічним позовом. Підписавши Повідомлення про умови кредитування, [PERSON] підтвердив свій усвідомлений вибір даної кредитної послуги, що надається Банком, у порівнянні з іншими пропозиціями банку; ознайомлення з тарифами банку, пов`язаними з наданням, супроводом та закриттям послуги; розуміння ним всіх своїх сукупних зобов`язань, пов`язаних із користуванням кредитною послугою банку. Банком виконані всі вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Позичальник повністю погодився із певними умовами кредитування, запропонованими банком, хоча мав повне право внести до Договору свої пропозиції та умови, проте не скористався таким правом, а підписав Кредитний договір, тим самим погодившись з запропонованими умовами кредитування за даним кредитним продуктом. Відповідач за зустрічним позовом вважає, що підстави для визнання Кредитного договору № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року недійсним відсутні. Просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] до АБ «Експрес-Банк» про визнання недійсним кредитного договору № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013року ( т. 2 а. с. 39 - 41). 17 березня 2021 року через канцелярію суду за вхідним № 1476/21-вх. представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] надала клопотання, де зазначила, що вимогу позивача про стягнення процентів за користування кредитом після 11 лютого 2015 року вважає необґрунтованою, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом зі сплином строку кредитування припиняється. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Не підлягають стягненню і пеня по кредиту з 02 жовтня 2016 року по 26 травня 2017 року в розмірі 3611,13 грн та пеня по відсотках з 02 жовтня 2016 року по 28 вересня 2017 року в розмірі 5195,19 грн та як термін дії договору закінчився 11 лютого 2015 року, а грошові відносини за межами строку кредитування регулюються ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційні збитки з [PERSON] можуть бути стягнуті за період з 12 лютого 2015 року по 08 грудня 2015 року в розмір 4604 грн, ураховуючи, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували зверненню з таким позовом. Також адвокат Крецул Л. М. звернула увагу суду, що кредитним договором передбачено відповідальність за порушення зобов`язання у вигляді пені та штрафів. Тобто за одне й те саме порушення передбачена подвійна відповідальність одного виду, що суперечить ст. 61 Конституції України де унормовано, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На її думку виписка з рахунку не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 58, 59 ЦПК України,який підтверджує сплату боргу, разом з тим, платіжні документи на перерахунок цих сум у матеріалах справи відсутні. Просила суд застосувати до заявлених позовних вимог строк загальної та спеціальної позовної давності ( т. 2 а. с. 54 - 56). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року зустрічний позов [PERSON] до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК» про визнання кредитного договору недійсним, прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК» до [PERSON] про стягнення боргу ( а. с. 158 - 159). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року залучено до участі у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК» до [PERSON] про стягнення боргу та за зустрічним позовом [PERSON] до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК» про визнання кредитного договору недійсним» правонаступника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК» - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК». ( а. с. 160 - 161). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ судової справи між суддями від 18 вересня 2018 року, справу передано на розгляд судді Пархоменко І. О. (т. 1 а. с. 168). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 жовтня 2018 року прийнято до провадження справу та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а. с. 169). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 серпня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні (т. 1 а. с. 196 - 197). У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним Слюніна H. B. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві. Одночасно зустрічний позов не визнала, надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві, просила відмовити у задоволенні. У подальшому, через електронну пошту суду представник Слюніна H. B. надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним, [PERSON] первісний позов не визнала, просила відмовити у задоволенні. Зустрічний позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, просила його задовольнити. У подальшому, представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] у судові засідання не з`явилась, належним чином повідомленс про дату, час місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 11 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК», із Заявою - Анкетою Позичальника про надання споживчого кредиту у розмірі 17000,00 грн строком на 24 місяці. Заява - Анкета Позичальника заповнена власноруч відповідачем і підписана ним. Дружина [PERSON] надала свою згоду на отримання чоловіком кредиту (т. 1 а. с. 5). 11 лютого 2013 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір №45934/30/к5 (кредит на споживчі цілі із нарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП), відповідно до якого [PERSON] отримав споживчий кредит в сумі 17000,00 грн, строком на 24 місяці з 11 лютого 2013 року по 11 лютого 2015 року зі сплатою 24,0 процентів річних (т. 1 а. с. 9-10). У додатку № 1 до кредитного договору № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року визначено перелік, розмір і базу розрахунку комісій (тарифів) кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту; перелік і розмір інших фінансових зобов`язань позичальника, які виникають на користь третіх осіб пов`язаних з отриманням кредиту; графік платежів по кредиту у розрізі сум погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, оплати платежів за супутні послуги на користь банку та на користь третіх осіб (т. 1 а. с. 11). Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в пункті 1.4 договору та 5% річних. Згідно з п. 6.2 кредитного договору за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов`язання за кожний день прострочення. За прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту (в тому числі, строку (терміну) дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем) в розмірі, визначеного договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов`язання за кожний день прострочення ( п. 6.3 кредитного договору). За п. 6.4 кредитного договору невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в пунктах 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5, 5.2.6, 5.2.7 договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Також судом встановлено, що пунктом 7.1. кредитного договору №45934/30/к5 передбачено, що його укладено строком на 24 місяці, строк дії до 11 лютого 2015 року. У разі наявності заборгованості позичальника за договором на 0-00 год. останнього дня дії договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів. У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором щодо надання кредиту виконав, перерахував кошти на рахунок відповідача двома траншами згідно меморіальних ордерів від 03 грудня 2013 року №3034 на суму 17 575,00 грн та №3035 на суму 1425,00 грн (т. 1 а. с. 16). У свою чергу відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по вказаному договору, здійснивши останній платіж за кредитом 03 липня 2013 року у розмірі 708,40 грн, після чого припинив вносити платежі в рахунок погашення заборгованості ( т. 1 а. с. 17 - 28). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом(ст. 525 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 5.3.10 кредитного договору передбачено право банку достроково витребувати в позичальника кредит з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору, та визначати строки (терміни) дострокового повернення кредиту, процентів та інших платежів за договором, з наступного робочого дня після настання хоча б одного із наведених нижче випадків: припинення трудових відносин з підприємством, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору; ??у разі зміни з ініціативи позичальника номеру поточного (карткового) рахунку, на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця, що є учасником зарплатного карткового проекту кредитодавця, в тому числі припинення зарахувань заробітної плати та інших виплат на поточний (картковий) рахунок від підприємства-роботодавця, відкритий у кредитодавця, понад двох календарних місяців поспіль; ??отримання відпустки в зв?язку з вагітністю та пологами, відпустки по догляду за дитиною, виходу на пенсію, призову на строкову службу до збройних сил України; ненадання позичальником додаткового забезпечення виконання своїх зобов?язань за договором та/або не замінив предмета застави згідно п.5.3.4 договору в строки (терміни), визначені кредитодавцем; ??наявність обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальникові кредит своєчасно не буде повернуто; ??інформація, що була надана позичальником для отримання кредиту, виявилась недійсною; ??фінансовий стан позичальника погіршиться таким чином, що ставить під сумнів можливість належного виконання ним своїх зобов`язань за договором; будь-яке невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов?язань за договором. 07 жовтня 2013 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ЕКСПРЕС-БАНК» звернулось до [PERSON] з листом-вимогою № 17-04/281-1094 про порушення умов кредитного договору та вимогою достроково повернути заборгованість за кредитним договором, яке було отримано адресатом 15 жовтня 2013 року (т. 1 а. с. 15). При цьому, відповідно до ст. 212, 611, 651 ЦК України щодо зобов`язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену у повідомлені дату. На цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором. [PERSON] вказані вимоги банку не виконав, впродовж 30 днів не усунув порушення, заборгованість за кредитом не погасив. 27 листопада 2013 року ЗАЛІЗНИЧНЕ ВІДДІЛЕННЯ ХАРКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ АБ «ЕКСПРЕС-БАНК» направило боржнику лист-вимогу № 25-12/03-183, щодо порушення умов кредитного договору та вимоги достроково повернути заборгованість за кредитним договором, яке було отримано боржником 30 листопада 2013 року (т. 1 а. с. 14). На адресу [PERSON] 11 грудня 2013 року банком направлено повідомлення про порушення строку (терміну) сплати кредитної заборгованості № 17-04/375-1363 в якому зазначено, що станом на 10 грудня 2013 року прострочена заборгованість за кредитом становить 13458,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими доходами - 1720,98 грн, інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору та повідомлено, що у разі непогашення вказаної заборгованості банк буде вимушений звернутися в судові органи для примусового стягнення заборгованості, яке було отримано боржником 18 грудня 2013 року (т. 1 а. с. 13). За довідкою про заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року станом на 05 листопада 2015 року становить 36007,75 грн та складається з наступного: 17000 грн - загальна сума кредиту; 3542,00 грн - загальна сума погашеної заборгованості; 13458,00 грн - залишок заборгованості по кредиту; 14650,04 грн - загальна сума нарахованих процентів; 3214,92 грн - загальна сума сплачених нарахованих процентів; 11435,12 грн - залишок заборгованості по процентам, що не сплачені; 964,55 грн - пеня (п. 6.3 кредитного договору); 536,79 грн - пеня (п. 6.2 кредитного договору); 7913,29 грн - інфляційні нарахування на суму основного боргу згідно з п. 2 ст. 625 ЦК України; 1700,00 грн - сума штрафу (п. 6.4 кредитного договору (порушення п. 5.2.5) (т. 1 а. с. 6). За рухом коштів по рахункам для обліку заборгованості по нарахованим процентам, за кредитним договором № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року загальна сума нарахованих процентів за основним зобов`язанням - 3114,51 грн, загальна сума сплачених нарахованих процентів - 3214,92 грн,загальна сума нарахованих процентів за простроченим зобов`язанням - 11535,53 грн, загальна сума сплачених прострочених процентів - 1821,39 грн, загальна сума прострочених та несплачених процентів - 11435,12 грн (т. 1 а. с. 7). За розрахунком загальної заборгованості по кредитному договору № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року станом на 05 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 35627,75 грн, яка складається з наступного: сума простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 13458,00 грн; сума прострочених процентів по кредиту у розмірі 11435,12 грн; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту (згідно з п. 6.3 кредитного договору) у розмірі 964,55 грн; сума пені за несвоєчасне повернення процентів (згідно з п. 6.2 кредитного договору) у розмірі 156,79 грн; заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції згідно з п. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 7913,29 грн; сума штрафу згідно з кредитним договором п. 6.4 (порушення п. 5.2.4 та п. 5.2.5) у розмірі 1700,00 грн; загальна сума заборгованості по кредиту, погашеного позичальником згідно з кредитним договором у розмірі 3542,00 грн; загальна сума погашених нарахованих процентів згідно з кредитним договором у розмірі 5036,31 грн (т. 1 а. с. 8). За довідкою про заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року станом на 13 березня 2017 року, що становить 57798,87 грн та складається з наступного: 17000 - загальна сума кредиту, отриманого позичальником; 3542,00 грн - загальна сума погашеної позичальником заборгованості; 13458,00 грн - залишок заборгованості по кредиту; 13458,00 грн - залишок заборгованості по кредиту; 22371,24 грн - загальна сума нарахованих процентів; 3214,92 грн - загальна сума сплачених нарахованих процентів; 19156,32 грн - залишок заборгованості по процентам, що не сплачені; 4355,63 грн - пеня за прострочення сплати заборгованості по кредиту; 5172,97 грн - пеня за прострочення сплати заборгованості по нарахованих процентах; 13955,95 грн - інфляційні нарахування на суму основного боргу згідно з п. 2 ст. 625 ЦК України; 1700,00 грн - сума штрафу згідно з кредитним договором п. 6.4 (порушення п. 5.2.5) (т. 1 а. с. 66). За довідкою про заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року станом на 02 жовтня 2017 року становить 58237,83 грн та складається з наступного: 13458,00 грн - загальна сума кредиту, отриманого позичальником; 3542,00 грн - загальна сума погашеної позичальником заборгованості; 13458,00 грн - залишок заборгованості по кредиту; 25779,97 грн - загальна сума нарахованих процентів; 3214,92 грн - загальна сума сплачених нарахованих процентів; 22565,05 грн - залишок заборгованості по процентам, що не сплачені; 3611,13 грн - пеня за прострочення сплати заборгованості по кредиту; 5195,19 грн - пеня за прострочення сплати заборгованості по нарахованих процентах; 11708,46 грн - інфляційні нарахування на суму основного боргу згідно зі п. 2 ст. 625 ЦК України; 1700,00 грн - сума штрафу (порушення п. 5.2.5) (т. 1 а. с. 84). За розрахунком загальної заборгованості по кредитному договору № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року станом на 02 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 58237,83 грн, яка складається з наступного: сума простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 13458,00 грн; сума прострочених процентів по кредиту у розмірі 22565,05 грн; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту (згідно з п. 6.3 кредитного договору) у розмірі 3611,13 грн; сума пені за несвоєчасне повернення процентів (згідно з п. 6.2 кредитного договору) у розмірі 5195,19 грн; заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції згідно зі п. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 11708,46 грн; сума штрафу згідно з кредитним договором п. 6.4 (порушення п. 5.2.4 та п. 5.2.5) у розмірі 1700,00 грн; загальна сума заборгованості по кредиту, погашеного позичальником згідно з кредитним договором у розмірі 3542,00 грн; загальна сума погашених нарахованих процентів згідно з кредитним договором у розмірі 3214,92 грн (т. 1 а. с. 85-86). За рухом коштів по рахунку для обліку заборгованості по кредиту, за кредитним договором № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року загальна сума кредиту - 17000 грн; загальна сума погашеної заборгованості - 3542,00 грн; залишок заборгованості по кредиту -13458,00 грн (т. 1 а. с. 7). За рухом коштів по рахункам для обліку заборгованості по нарахованим процентам, за кредитним договором № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року загальна сума нарахованих процентів за основним зобов`язанням - 3114,51 грн, загальна сума сплачених нарахованих процентів - 1393,53 грн, загальна сума нарахованих процентів за простроченим зобов`язанням - 22665,46 грн, загальна сума сплачених прострочених процентів - 1821,39 грн, загальна сума прострочених та несплачених процентів - 22565,05 грн (т. 1 а. с. 87-88). За змістом ч. 1 ст. 626 договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Приписами ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Частина 2 цієї ж статті ЦК України встановила, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору № 45934/30/к5 від 11 лютого 2013 року позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором, натомість відповідач ставить питання про визнання зазначеного кредитного договору недійсним, оскільки кредитодавцем у кредитному договорі не зазначено повної інформації про умови кредитування, детального розпису загальної вартості кредиту, орієнтовану сукупну вартість кредиту, а тому умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст. 203 ЦК України. За положеннями цієї статті закону зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. За правилами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Таким чином один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначив, що не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися у разі: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Одночасно ст. 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Питання щодо кредитних відносин унормовані параграфом 2 глави 71 ЦК України. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII. За ч. 5 ст. 11 Закону України № 1023-XII (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Згідно з ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача (ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору). Конституційний Суд України рішенням від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтвердив, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , підписуючи Договір та Додаток № 1 до Договору, засвідчив, що перед укладенням Договору він був у письмовій формі повідомлений про всі умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту; строк, на який надається кредит, визначений п. 1.3 Договору - 24 місяці, з 11 лютого 2013 року по 11 лютого 2015 року; варіанти повернення кредиту зазначено в п. 2.5 (порядок погашення кредиту) та п. 2.6 (дострокове повернення кредиту) Договору. Кредитний договір, додаток № 1 до Договору, Повідомлення про умови кредитування з Таблицею щомісячних платежів підписані позивачем за зустрічним позовом, а отже, підписавши повідомлення про умови кредитування, [PERSON] підтвердив свій усвідомлений вибір даної кредитної послуги, що надається Банком, у порівнянні з іншими пропозиціями банку; ознайомлення з тарифами банку, пов`язаними з наданням, супроводом та закриттям послуги; розуміння ним всіх своїх сукупних зобов`язань, пов`язаних із користуванням кредитною послугою банку. Ураховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову [PERSON] до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК» про визнання кредитного договору недійсним, оскільки позивачем за зустрічним позовом та його представником доказів на підтвердження позовних вимог не надано. Позичальник повністю погодився із певними умовами кредитування, запропонованими банком, свої пропозиції, умови та заперечення до Договору при його підписанні не вносив, відтак погодився з запропонованими правилами кредитування, а відтак у задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено. Щодо твердження представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] що виписка по рахунку не є належним доказом, суд зазначає, що спір стосується саме заборгованості за кредитом і суд разглядає виписку в сукупності з іншими наявними доказами. У свою чергу, за ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше невстановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ( ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Правилами ст. 1050 ЦК України унормовано, що позичальник який своєчасно не повернув суму позики, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирішенні спору суд ураховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц, а також у в постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року по справі № 326/1630/16, від 02 грудня 2020 року по справі № 752/15929/14-ц, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, банк надіслав йому вимогу № 17-04/281-1094 від 07 жовтня 2013 року про дострокове погашення всієї суми заборгованості за кредитом разом з нарахованими процентами та пенею. Однак, упродовж 30 днів відповідач її не виконав, заборгованість не повернув. Відтак, 07 листопада 2013 року припинився строк кредитування, у зв`язку з чим право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та неустойку припинилося та з цього часу у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свого порушеного права. У зв`язку з чим позовні вимоги банку про стягнення процентів та неустойки, нарахованих після 07 листопада 2013 року є безпідставними і не підлягають задоволенню, оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції після спливу кредитування припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Натомість під час розгляду справи відповідач заявив про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За приписами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Положеннями ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З огляду на вищенаведене, позовна давність має бути застосована до платежів, які передували трьом рокам до звернення позивача до суду з позовом про повернення заборгованості за кредитним договором. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі № 641/1750/16-ц, від 07 серпня 2019 року по справі № 213/3310/14-ц, від 10 липня 2019 року по справі № 758/8337/16-ц. Судом встановлено, що строк дії кредитного договору змінено на 07 листопада 2013 року. Банк звернувся до суду з позовом до відповідача поштою 26 листопада 2015 року. Позивач за первісним позовом просив стягнути з відповідача суму заборгованості за відсотками за період до02 жовтня 2017 року в розмірі 25779,97 грн, натомість, не врахував, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та неустойки припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. З огляду на таке, суд доходить висновку, що заборгованість за процентами повинна нараховуватися тільки в межах строку кредитування, тобто за період з 11 лютого 2013 року по 07 листопада 2013 року, яка, за наявними виписками, щодо руху коштів по рахунку ( т. 1 а. с. 7, 88), складає 1272,63 грн та підлягає стягненню з відповідача на користь банку, з урахуванням строку позовної давності, яку просила застосувати представник відповідача [PERSON] . Щодо стягнення пені за порушення строків погашення кредиту (п. 6.3 кредитного договору), пені за порушення строків погашення відсотків (п. 6.2 кредитного договору) та штрафу у розмірі 10% - п. 6.4 (за порушення 5.2.5. кредитного договору) суд ураховує таке. За п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. При вирішенні позовних вимог банку в частині стягнення неустойки суд ураховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, де визначено, що за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Оскільки, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, у свою чергу строк кредитування припинився 07 листопада 3013 року, а до суду банк звернувся тільки 26 листопада 2015 року, тобто поза межами спеціальної позовної давності. Отже підстави для задоволення позову в частині стягнення штрафу та пені відсутні. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правова позиція, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18). Такі висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18). Щодо суми інфляційних нарахувань суд зазначає наступне. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Невиконання боржником грошового зобов`язанняє триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками. Зазначеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи банк звернувся до суду з даним позовом поштою 26 листопада 2015 року, тому в період до 26 листопада 2015 року банк має право вимагати від позичальника сплату інфляційних втрат. Натомість банк, з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог ( т. 1 а. с. 86) просив стягнути з відповідача суму інфляційних втрат за період з 01 жовтня 2014 року по 31 серпня 2017 року у розмірі 11708,46 грн. Таким чином, беручи до уваги заявлений відповідачем строк позовної давності, суд вважає, що стягненню з [PERSON] на користь банку підлягає сума інфляційних втрат за період з 01 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року, що складає 7 126,86 грн. В іншій частині позовних вимого слід відмовити. При ухваленні рішення, відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Позивач за зустрічним позовом просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом судові витрати, які складаються з судового збору, витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В матеріалах справи наявне платіжне доручення № 710 від 24 листопада 2015 року на суму 1218,00 грн та платіжне доручення № 507 від 18 жовтня 2017 року на суму 382,00 грн, щодо сплати ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК» судового збору при зверненні до суду з позовом та , відповідно до Закону України «Про судовий збір» (а. с. 2, 103). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК» підлягають задоволенню частково (37,53% у відсотковому виразі), на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 37,53% від сплаченої суми, а саме: 1600,00 грн х 37,53 грн : 100 = 600,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial