Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У квітні 2025 [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову вказано, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років відносини між позивачем та позивачем поступово погіршувалися, шлюбні відносини вони не підтримують. Кожен з них має протилежні погляди та цінності, що стосуються шлюбу та сім`ї. Немає бажання у подальшому підтримувати сімейні відносини. 24.04.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 27.05.2025. 27.05.2025 позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного рішення, судовий збір залишає за собою. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 10.06.2015 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 651, що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з наявної у справі копії свідоцтва про народження останнього, серія [NUMBER] . При вирішенні справи, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява подана до суду у квітні 2025, в заяві від 27.05.2025 позивач позов підтримала, будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved