Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, та просить стягнути: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 472,24 грн.; - інфляційну складову боргу у розмірі 56,20 грн., три відсотки річних у розмірі 13,08 грн. - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 15 239,28 грн.; - інфляційну складову боргу у розмірі 1 813,47 грн., три відсотки річних у розмірі 422,11 грн. - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 23 962,59 грн.; - інфляційну складову боргу у розмірі 2 587,96 грн., три відсотки річних у розмірі 663,73 грн. - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 35 926,83 грн.; - інфляційну складову боргу у розмірі 4 275,29 грн., три відсотки річних у розмірі 995,12 грн. - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 33620,75 грн.; - інфляційну складову боргу у розмірі 3 365,24 грн., три відсотки річних у розмірі 772,64 грн., пеня у розмірі 532,26 грн. - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 23 096,75 грн.; - інфляційну складову боргу у розмірі 2 383,02 грн., три відсотки річних у розмірі 538,88 грн., пеня у розмірі 380,39 грн. - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 277,79 грн.; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 1 358,73 грн.; - заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 132,30 грн.; - заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 132,30 грн. - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позову зазначено про те, 01.05.2018 року Позивач є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергіїта постачання гарячої води. На виконання вимог законодавства КП "Київтеплонерго" на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені: 1) договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті "Хрещатик"від 28.03.2018 №34 (5085). Щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ повідомляє, що відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово комунальні послуги" від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ є, у тому числі, факт отримання послуг споживачем. Відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго». Позивач вказує, що відповідачі користуються послугами, але свої зобов`язання по сплаті за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води належним чином не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2025 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07.04.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. 30.04.2025 року через «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Ластовки В.В. надійшов відзив на позовну заяву у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на таке. Зазначає, що згідно з листом СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго», особовий рахунок № [NUMBER] зареєстрований за іншим споживачем - [PERSON] . Це означає, що саме [PERSON] , а не [PERSON] , вважається боржником у правовідносинах з надання комунальних послуг, а отже саме вона, за логікою позивача, є належним відповідачем. Таким чином, оскільки КП «Київтеплоенерго» саме у своєму листі підтверджує, що боржником є інша особа, - позовні вимоги до [PERSON] пред`явлено до неналежного відповідача, що порушує ст. 48, 175 і є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з [PERSON] . Щодо відсутності статусу споживача. Позивач не довів факту користування послугами відповідачем. [PERSON] з 2012р. не проживає у квартирі та не має до неї доступу. Ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» покладає солідарну відповідальність лише на осіб, які проживають та/або зареєстровані і користуються послугами. Щодо пропуску строку позовної давності Позивач заявив вимоги за період, що починається 01.05.2018. Відповідно до ст.257, 266 до кожного щомісячного платежу застосовується окремий 3 річний строк. Усі нарахування, які були здійсненні за 3 роки до дати подання позовної заяви, а саме до 04.04.2022 року є простроченими та мають бути відхилені. Щодо факту неукладення індивідуального договору Опублікування типового договору в газеті «Хрещатик» не підтверджує приєднання відповідача (ст.638, 641 ЦКУ, ст.13 ЗУ «Про ЖКП»), адже відсутні будь які підписи Відповідача та акцепти договору. Щодо застосування ст.7 ЗУ «ПроЖКП» П.6 ч.1 ст.7 ЗУ «Про ЖКП» гарантує право споживача не оплачувати комунальні послуги (крім ТЕ) у разі невикористання понад 30 днів за умови документального підтвердження. Відповідач подає довідку ВПО від 20.04.2022, довідку ОСББ (24.04.2025) та свідчення трьох сусідів - цього достатньо для звільнення від плати за ГВП, ЦПГВ, абонентського обслуговування й внесків за лічильники. Власник зареєстрована особа Методика №?315 покладає обов`язок сплати витрат на ФСГ на власників приміщень (п.12 розділу IV) . Відповідач власником не є, а тому не може відповідати за ТЕ та витрати ФСГ - ст.11 ЗУ «Про ЖКП». Даний факт підтверджується довідкою про відсутність нерухомості від 29.04.2025 року за РНОКПП: [NUMBER] , що належить відповідачу. У сукупності наведені письмові та свідчі докази формують неперервну хронологію проживання відповідача за іншими адресами з 2012 р., що повністю спростовує доводи Позивача про користування послугами у спірній квартирі. 05.05.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначає наступне. Заявлені строки позовної давності не можуть бути застосовані судом, з огляду на п. 12 та п.19 Перехідних положень Цивільного кодексу України, де зазначено що строки давності продовжені, а в подальшому були зупинені. Відповідачі є належними оскільки зареєстровані в даній спірній квартирі за якою виникла заборгованість, а отже є споживачами послуг, надані стороною Відповідача документи не є належним підтвердженням неможливості проживання за адресою та споживання послуг. Надані розписки не можуть братись судом до уваги, оскільки не можливо встановити чи дійсно вони були складені тими особами, які їх підписували. Довідка ВПО станом на сьогоднішній день не може бути належним доказом, оскільки місто Київ є регіоном де не ведуться бойові дії, а також потребує постійного оновлення дана інформація. Крім того, Відповідачем надано інформацію щодо Відповідач отримувала посилки в Києві, а отже і могла отримувати послуги. Позов підлягає задоволенню, оскільки заявлення стороною строків позовної давності підтверджує фактичне порушення стороною Відповідача права Позивача на отримання грошових коштів за надані послуги. Крім того, прохання щодо розстрочення виконання судового рішення також підтверджує факт проведеного порушення та те що сторона Відповідача визнає суму заборгованості. Заявлення строків позовної давності є підтвердженням того, що сторона Відповідача визнає порушення зобов`язання перед Позивачем, а тому в першу чергу Відповідачу слід визначитись з позицією визнання заборгованості чи повного його не визнання. 12.05.2025 через «Електронний суд» від представника [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника [PERSON] - адвоката Ластовки В.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони Відповідача, у задоволенні позову просили відмовити повністю. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором. Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 472,24 грн. та централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 у розмірі 15 239,28 грн., за адресою: [ADDRESS] . За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а отже є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго». Відповідачі користуються послугами, але не виконують зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Свої зобов`язання відповідачі виконують неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість, та доказів зворотному з боку відповідачів суду надано не було. Щодо заявленого [PERSON] у відзиві на позовну заяву про виключення її з числа Відповідачів, суд вважає, що заявлене задоволенню не підлягає, оскільки остання є зареєстрованою у спірній квартирі, доказів протилежного суду не надано. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідачів, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги за період з 01.07.2015 по 31.01.2025 за послуги з централізованого опалення та з постачання гарячої води; з 01.11.2021 по 31.01.2025 за послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води; з 01.05.2018 по 31.01.2025 за послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; 01.11.2021 по 31.01.2025 за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та гарячої води; з 01.03.2020 по 31.01.2025 за обслуговування вузлів комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Наведені розрахунки стороною відповідачів в ході розгляду справи не було спростовано. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно із ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно із п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 4 ст 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги-регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Стороною позивача надано суду достатні докази, які вказують на наявність у відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі та з централізованого постачання гарячої води. Окремо варто відзначити, що стороною відповідачів доводи та розрахунок позивача не спростовано, не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань по сплаті за послуги. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідачів доводи позову не спростовано, а тому суд вважає, що із відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, абонентське обслуговування, а також за спожиті послуги з 01.05.2018 по 31.10.2021, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, абонентське обслуговування у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідачів на користь КП «Київтеплоенерго» підлягає до солідарного стягнення заборгованість по оплаті наданих послуг у загальному розмірі 154 018,95 грн. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 3028 грн., а с аме з кожної по 1 514 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved