Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

В березні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрпошта», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якої позивач із урахуванням закриття провадження в частині позовних вимоги, остаточно просив суд: стягнути із АТ «Укрпошта» на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 16 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.03.2024 позивач та його брат - [PERSON] (особа з інвалідністю на візку 2-ої групи довічно) склали листа депутатові Київської міської ради [PERSON] , який, разом із додатками цього ж дня надіслали за адресою його громадської приймальні, розташованої у буд. [ADDRESS] . При цьому, вказаного листа № 0304011541053, скерували через відділення поштового зв`язку за місцем їх проживання «Київ-03040» АТ «Укрпошта» рекомендованим і пріоритетним листом із повідомленням про вручення поштового відправлення, за що сплачено, згідно фіскального чеку - 90 гривень. Приблизно 19.03.2024, даного листа було повернуто без вручення його адресатові з відділення поштового зв`язку (далі-ВПЗ) № 04111. Після цього, 23.03.2024, позивачу довелося дуже далеко їхати до цього ВПЗ «Київ-04111», розташованому у буд. [ADDRESS] , для з`ясування причини невручення згаданого листа адресатові. У позовній заяві зазначено, що 27.03.2024, позивач надіслав звернення-заяву гендиректорові АТ «Укрпошта» Смілянському І.Ю. з проханням відшкодувати витрати за відправку листа депутатові, оскільки довелося самостійно доставляти його адресату. «Укрпошта» відмовила та у відповіді від 22.04.2024 за вих. № 1853-Л-2024040210260-В вказано, що його відправлення [PERSON], за яким не звернулися, було повернуто за закінченням терміну зберігання. Позивачу, за таких обставин, довелося звертатися зі зверненням-скаргою до віце-прем`єр-міністра України, - в.о. Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури України Шкуракову В. Позивачем зазначено, що наприкінці липня 2024 року, було отримано листа з АТ «Укрпошта» від 23.07.2024 № 1.10.004-19592-24, зі його змісту вбачається, що відповідачем опрацьованого звернення до Міністерства від 08.07.2024 і повідомлено, що рекомендований лист на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ) від 04.03.2024 № 0304011541053 надійшов до відділення № 111 у м. Києві 05.03.2024. У зв`язку з некомплектом штату листонош у відділенні № 111 та відповідно великим навантаженням на працівників вказаного відділення, лист не був виданий у доставку для здійснення вручення адресату. Оскільки рекомендований лист № 0304011541053 не був вручений адресату за закінченням строку зберігання його повернуто відправнику. З метою упередження виникнення подібних випадків у подальшому, дана ситуація опрацьована у колективі відділення зв`язку № 111, працівників попереджено про недопущення повторних порушень у подальшій роботі. Далі відповідач інформує, що згідно зі статтею 32 закону України «Про поштовий зв`язок» та пунктом 114 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених ПКМУ від 10.10.2023 № 1071, оператори поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв`язку несуть матеріальну відповідальність перед користувачами. Для вирішення питання щодо виплати відшкодування за рекомендований лист № 0304011541053, відправник може звернутись із заявою до Укрпошти з посиланням на № звернення (Л-7747/0-24 від 09.07.2024) та наданням заяви встановленого зразка, додавши обов`язково копію квитанції (чеку) про прийняття відправлення. Від імені Укрпошти приносимо вибачення, сподіваємося на взаєморозуміння. Позовна заява обґрунтована тим, що з метою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди через ненадання послуги, позивач пересилав низку документів, у тому числі, ксерокопії листів, картки реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку й оригіналу власноручно заповненої заяви від 03.08.2024 про відшкодування, формалізований бланк якої мені надіслано відповідачем як додаток до свого листа від 23.07.2024. Натомість, наприкінці вересня минулого року, позивач отримав листа відповідача від 09.09.2024 № 1853-Л-2024081310150-B де подякували за звернення і повідомили, що згідно ст. 8 ЗУ «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення, якщо перше вирішено по суті. Позивач вважає, що працівники відповідача порушили його права як споживача поштових послуг. При цьому, своїми неправомірними та протиправними діями впродовж року, завдавали позивачу невиправданих емоційних хвилювань і матеріальних збитків, викликали у мене появу стану хронічної нервовості, відчуття несправедливості, тривалої невизначеності та розчарування й інші негативні переживання, наразі він змарнілий, виснажений і знесилений. Позовна заява мотивована тим, що упродовж тривалого часу, під час захисту своїх порушених прав і законних інтересів через дії та бездіяльність відповідача він, неодноразово мав значне погіршення стану здоров`я, - піднімався артеріальний тиск і боліла голова до запаморочення, звісно, при цьому тривожився, нервував і хвилювався, унаслідок занепокоєння та стресу, вимушений був приймати, крім десятків основних ліків, ще заспокійливі засоби з метою відновлення стану здоров`я. Дії відповідача були такими, які не сприяли у допомозі споживачеві поштових послуг, а навпаки, його дії були такими, які перешкоджали реалізувати свої права й інтереси. Відтак, у позивач змінився сталий і звичайний уклад життя, довелося витрачати значну частину свого часу, зусиль і коштів, інших ресурсів на здійснення низки юридичних кроків, спрямованих на захист своїх прав та інтересів - складати змістовні й об`ємні звернення-скарги та заяви, витрачати гроші на їхнє надсилання рекомендованими листами, купувати поштові конверти формату А4, марки та папір, заправляти фарбою картридж, доставляти звернення безпосередньо й особисто по місту тощо. Враховуючи вищевикладене, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 16 000,00 грн., яка, на його думку, є справедливою, розумною, виваженою та співмірною. Крім того, позивачу завдано матеріальної шкоди у сумі 90,00 грн.. У зв`язку з зазначеним, позивач, посилаючись на вимоги ст. 22 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2025 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.04.2025 до суду надійшов відзив у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що відповідачем було відшкодовану позивачу кошти за пересилання поштового відправлення №0304011541053 у розмірі 90,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02.04.2025 за №3129316 (а.с. 48), а тому, предмет спору у цій частині відсутній. Також, у відзиві зазначено, що застосування принципу презумпції моральної шкоди прямо не встановлено чинним законодавством, а том позивач відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України повинен довести факт спричинення йому відповідачем моральної шкоди, щоб суд вирішив питання про відшкодування на його користь. Відповідачем вказано, що позивач не долучив до позовної заяви документів, які б підтверджували вимоги щодо завдання йому моральної шкоди через дії (бездіяльність) відповідача. Одночасно з відзивом представником відповідача подано до суду клопотання про залишення позовної заяви [PERSON] без руху. В судовому засіданні 16.04.2025 судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.06.2025 задоволено клопотання представника відповідача, а провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрошта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 90.00 грн. - закрито. В судовому засідання позивач позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовної зави у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За змістом ч. 2-4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що 04.03.2024 позивач та його брат - [PERSON] склали листа депутатові Київської міської ради [PERSON] В., листа, разом із додатками, цього ж дня надіслали за адресом його громадської приймальні, розташованої у буд. [ADDRESS] . При цьому, вказаний лист № 0304011541053, скерували через відділення поштового зв`язку за місцем їх проживання «Київ-03040» АТ «Укрпошта» рекомендованим і пріоритетним листом із повідомленням про вручення поштового відправлення, за що сплачено, згідно фіскального чеку - 90 гривень. (а.с. 15-16). Рекомендований лист № 0304011541053 від 04.03.2024 адресату [PERSON] ( [ADDRESS] ) у зв`язку з некомплектом штату листонош у відділенні № 111, за закінченням строку зберігання було повернуто відправнику (позивачу). 27.03.2024, позивач надіслав звернення-заяву гендиректорові АТ «Укрпошта» Смілянському І.Ю. з проханням відшкодувати витрати за відправку листа депутатові, оскільки довелося самостійно доставляти його адресату. Відповідно до відповіді АТ «Укрпошта» від 22.04.2024 за вих. № 1853-Л-2024040210260-В вказано, що згідно обліковими даними Укрпошти: - рекомендований лист №0304011541053 від 04.03.2024 направлений [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , надійшов до відділення поштового зв`язку 04211 03.03.2024 відправлення, за яким не звернулися, було повернуте закінчення терміну зберігання. Також, вказано, що працівники поштового зв`язку не мають важелів впливу адресатові щодо одержання ними поштових відправлення, що надходять на їх адресу (а.с. 19) . З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертатися зі зверненням-скаргою № ком-8583/0/2024 до віце-прем`єр-міністра України, - в.о. Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури України Шкуракову В. Згідно листа АТ «Укрпошта» від 23.07.2024 № 1.10.004-19592-24,який був надісланий позивачу, що відповідачем опрацьованого звернення до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 08.07.2024 і повідомлено, що за повідомленням відділення №111 м. Київ, рекомендований лист № 0304011541053 від 04.03.2024 адресат [PERSON] ([ADDRESS]) надійшов до відділення № 111 у м. Києві 05.03.2024. У зв`язку з некомплектом штату листонош у відділенні № 111 та відповідно великим навантаженням на працівників указаного відділення, лист не був виданий у доставку для здійснення вручення адресату. Оскільки рекомендований лист № 0304011541053 не був вручений адресату, за закінченням строку зберігання його повернуто відправнику. З метою упередження виникнення подібних випадків у подальшому, дана ситуація опрацьована у колективі відділення зв`язку № 111, працівників попереджено про недопущення повторних порушень у подальшій роботі. Далі відповідач інформує, що згідно зі статтею 32 Закону України «Про поштовий зв`язок» та пунктом 114 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених ПКМУ від 10.10.2023 № 1071, оператори поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв`язку несуть матеріальну відповідальність перед користувачами. Для вирішення питання щодо виплати відшкодування за рекомендований лист № 0304011541053, відправник може звернутись із заявою до Укрпошти з посиланням на № звернення (Л-7747/0-24 від 09.07.2024) та наданням заяви встановленого зразка, додавши обов`язково копію квитанції (чеку) про прийняття відправлення. Від імені Укрпошти приносимо вибачення, сподіваємося на взаєморозуміння (а.с. 23-24). Так, позивач через ненадання послуги, пересилав низку документів, у тому числі, ксерокопії листів, картки реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку й оригіналу власноручно заповненої заяви від 03.08.2024 про відшкодування, формалізований бланк якої йому надіслано відповідачем як додаток до свого листа від 23.07.2024 надіслав звернення до відповідача (а.с. 25-27). Згідно листа від 09.09.2024 № 1853-Л-2024081310150-B де подякували за звернення і повідомили, що згідно ст. 8 ЗУ «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення, якщо перше вирішено по суті. Зазначено, що у надісланій позивачу відповіді від 22.04.2024 №1853-Л-2024040210260-В питання розглянуте у повному обсязі (а.с. 28). Таким чином, в розуміння Закону України «Про поштовий зв`язок» 04.03.2024 року між позивачем [PERSON] та відповідачем було укладено договір про надання послуг поштового зв`язку, за умовами якого відповідач зобов`язався доставити (вручити) адресату - рекомендований лист № 0304011541053 від 04.03.2024 адресат [PERSON] ( [ADDRESS] ). Так, відповідачем було відшкодовану позивачу кошти за пересилання поштового відправлення №0304011541053 у розмірі 90,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02.04.2025 за №3129316 (а.с. 48). Відповідно до статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами. Всупереч вимог пункту 89 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (надалі Павила), у зв`язку з некомплектом штату листонош у відділенні № 111 та відповідно великим навантаженням на працівників указаного відділення, лист не був виданий у доставку для здійснення вручення адресату. Оскільки рекомендований лист № 0304011541053 не був вручений адресату, за закінченням строку зберігання його повернуто відправнику, що підтверджується письмовими відповіді АТ «Укрпошта». Встановивши, що вказані послуги поштового зв`язку було оплачено позивачем, суд виходили із того, що між сторонами виникли договірні правовідносини щодо надання послуг поштового зв`язку. На підтвердження проведеної оплати за отриману послугу поштового зв`язку позивачем суду надано фіскальний чек від 04.03.2024 (а.с. 16). Відповідно до пункту 114 Правил оператор поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв`язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв`язку згідно із законом.. Згідно п. 104 Правил у разі повернення внутрішніх реєстрованих поштових відправлень, крім рекомендованих, з відправника або адресата (одержувача) стягується плата згідно із встановленими тарифами оператором поштового зв`язку. За повернення з-за кордону або досилання міжнародної посилки з відправника оператором поштового зв`язку стягується додаткова плата за її пересилання згідно з положеннями актів Всесвітнього поштового союзу. У разі неможливості вручення адресату (одержувачу) поштового відправлення, поштового переказу таке відправлення, переказ повертаються відправнику, крім випадків, якщо відправник під час оформлення поштового відправлення, поштового переказу визначив інший порядок розпорядження поштовим відправленням, поштовим переказом. Невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - такими, що не виплачені. Невручені поштові відправлення, невиплачені поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення строку, встановленого оператором поштового зв`язку, але не менше одного місяця. Протягом зазначеного строку відправник/адресат (одержувач) може звернутися до оператора поштового зв`язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. Згідно з п.73 Правил інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку. Поштові перекази, адресовані юридичним особам та фізичним особам на особисті рахунки, перераховуються на відповідні рахунки у відповідних установах надавача платіжних послуг. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про поштовий зв`язок» за невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори поштового зв`язку несуть перед користувачами таку відповідальність: - за повну втрату реєстрованих поштових відправлень без оголошеної цінності - відшкодування вартості послуги поштового зв`язку та штраф у розмірі 100 відсотків вартості такої послуги; - за часткову втрату (пошкодження) реєстрованого поштового відправлення без оголошеної цінності - відшкодування вартості послуги поштового зв`язку пропорційно до маси втраченої або пошкодженої частини вкладення шляхом ділення розміру ціни (тарифу) за пересилання на чисту масу вкладення та штраф у розмірі 100 відсотків вартості послуги поштового зв`язку; - за повну втрату реєстрованого поштового відправлення з оголошеною цінністю - відшкодування збитків у розмірі суми оголошеної цінності поштового відправлення, вартості послуги поштового зв`язку та штраф у розмірі 50 відсотків вартості такої послуги; - за часткову втрату (пошкодження) реєстрованого поштового відправлення з оголошеною цінністю - повернення (відшкодування) вартості вкладення або його пошкодженої частини згідно з описом, вартості послуги поштового зв`язку та штраф у розмірі 50 відсотків вартості такої послуги. У разі відсутності опису застосовується норма абзацу третього цієї частини; - за невиплату грошей за поштовим переказом, порушення строків пересилання поштового переказу - відповідно до закону; - за несвоєчасну доставку реєстрованих поштових відправлень усіх видів - штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуги поштового зв`язку; - у разі порушення встановлених строків пересилання поштових відправлень повітряним транспортом - відшкодування у розмірі різниці плати за пересилання повітряним транспортом та плати за пересилання наземним транспортом та штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуги поштового зв`язку. Закон України «Про поштовий зв`язок» та Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 не містять умови, за яких перевізником має бути відшкодовано моральну шкоду користувачу послуги поштового зв`язку, проте при зверненні до суду із позовом [PERSON] посилався на норми Цивільного кодексу України, які регулюються порядок відшкодування моральної шкоди та положення Закону України «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній нас час виникнення спірних правовідносин) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Таким чином, судом встановлено, що саме з вини відповідача АТ «Укрпошта» позивачу було надано неякісні послуги поштового зв`язку, а саме рекомендований лист № 0304011541053 від 04.03.2024 адресату [PERSON] ([ADDRESS]) у відділенні № 111 не був виданий у доставку для здійснення вручення адресату, а оскільки рекомендований лист № 0304011541053 не був вручений адресату, за закінченням строку зберігання його повернуто відправнику, що підтверджується письмовими відповідями АТ «Укрпошта». Факт надання неякісної послуги поштового зв`язку також підтверджується тим, що відповідачем було відшкодовану позивачу кошти за пересилання поштового відправлення №0304011541053 у розмірі 90,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02.04.2025 за №3129316 (а.с. 48). У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 532/310/17 викладено висновок, що встановивши, що саме з вини Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта» позивачу було надано неякісні послуги поштового зв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди, розмір якої визначено виходячи із засад розумності та справедливості. Відповідно до частини третьої статті 12, частини п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не доведено одночасної наявності чотирьох умов, які б слугували підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди, зокрема, неправомірності дій відповідача, наявності шкоди, вини заподіювача шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц вказала, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Як уже було встановлено судом, саме з вини відповідача АТ «Укрпошта» позивачу було надано неякісні послуги поштового зв`язку, а саме рекомендований лист № 0304011541053 від 04.03.2024 адресату [PERSON] ([ADDRESS]) у відділенні № 111 лист не був виданий у доставку для здійснення вручення адресату, а оскільки рекомендований лист № 0304011541053 не був вручений адресату, за закінченням строку зберігання його повернуто відправнику, що підтверджується письмовою відповіддю АТ «Укрпошта». Суд вважає доведеним факт завдання відповідачем позивачу моральної надання неякісної послуги поштового зв`язку, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з наданням неякісних послуг поштового зв`язку, діями пов`язаними із поверненням коштів за оплату послуги поштового зв`язку, у порушенні його життєвих планів, звичайного способу життя та необхідності докладати додаткових зусиль для його організації. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, а також враховує стан його здоров`я, вимушені зміни в життєвих стосунках, тому

Outcome: partial