Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Позивач Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Тернопільській області звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 59\~885,00 гривень. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідно до листа Обласної МСЕК №1 від 10.06.2024 №360 довідка серії 12 AAB № 434863 від 21.10.2021, видана [PERSON] про встановлення третьої групи інвалідності до 01.10.2023, вважається неправомірною та відмінена. Відповідно, виплату пенсії припинено та нараховано переплату пенсії за період з 01.10.2021 по 31.05.2024 в сумі 59885,00 грн. Листом Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області №1900-0503-8/33579 від 08.07.2024 відповідача повідомлено про переплату пенсії та необхідність її повернення на рахунок Головного управління. Станом на день подання позовної заяви переплата не повернута. Посилаючись на наведене та те, що переплата пенсії виникла внаслідок подання відповідачем недостовірних даних, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2024 року задоволено. Скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2024 року. Призначеного розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач подав відзив на позов. Вказав, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Лист Обласної МСЕК №1 від 10.06.2024 за №360, який сам по собі, є лише документом інформаційного характеру, та в контексті Закону № 1058-IV і Порядку № 6-4, не може бути законною підставою для припинення реалізації права особи на отримання пенсії, а відповідно і не може бути належним, допустимим та достатнім доказом наявності переплати пенсії. Вказує, що статус особи з інвалідністю [PERSON] не було скасовано. Довідка до акту огляду МСЕК є похідним документом і відомості в вищевказаному листі про те, що вона вважається неправомірною та відмінена, жодним чином не спростовує відомості, які містяться в акті огляду МСЕК, згідно до якого відповідачу встановлено групу інвалідності. Крім того, 21 листопада 2023 року [PERSON] видано довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №718136 про те, що він має третю групу інвалідності з дитинства, що встановлена на підставі акту огляду МСЕК №1169/4, яка дійсна до 10 листопада 2025 року. Таким чином, лист Обласної МСЕК №1 від 10 червня 2024 року, на який посилається позивач, не містить жодної інформації про скасування статусу [PERSON] як особи з інвалідністю, що свідчить про відсутність в діях відповідача недобросовісної поведінки та відсутність факту надання відповідачем недостовірних відомостей. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 30 травня 2025 року, яку занесено до протоколу удового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 21 жовтня 2021 року [PERSON] видано виписку МСЕК з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №434863, згідно з якою відповідачу повторно встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності з дитинства. Вказана інвалідність встановлено до 01 жовтня 2023 року. З листа Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи обласна МСЕК №1 за №360 від 10 червня 2024 року вбачається, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 366 КК України, а саме складення та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, колишнім директором ПП «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини Медікус №2» [PERSON] 06 травня 2024 року йому оголошена підозра. Останній у форму 088/о «Направлення на МСЕК» вписував відомих в Тернополі лікарів з вищими кваліфікаційними категоріями, підробляв їх підписи із медичними діагнозами, направляв на МСЕК. Є експертний висновок Департаменту охорони здоров`я ОВА на виконання листа слідчого відділу Тернопільського РУП від 05 січня 2024 року «Про проведення експертної оцінки якості оформлення медичної документації з ЛКК ПП «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини Медікус №2». Висновок експертної комісії: 1) направлення на медико-соціальну експертну комісію (форми 008/о на 28 осіб на 39 арк.) надані Головним Управління Національної поліції в Тернопільській області, не підлягають оцінці, оскільки містять ознаки фальсифікації; 2) дії ЛКК ПП «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини Медікус №2» в частині направлення на МСЕК є неправомірними. 31 травня 2024 року отримано лист слідчого відділу ГУНП в Тернопільській області. Відтак, обласною МСЕК прийнято рішення, відповідно до Постанови КМУ від 03 грудня 2009 року №1317 пункт 12, вважати неправомірними та відмінити довідки на ряд осіб, в тому числі на [PERSON] , довідка серії 12 ААВ №434863. Як вбачається з довідки про переплату пенсії від 05 липня 2024 року, виданої позивачем, встановлено переплату пенсії, яку одержував [PERSON] , за період з 01 жовтня 2021 року по 31 травня 2024 року в розмірі 59\~885,00 грн. Виплату пенсії по інвалідності припинено згідно листа обласної МСЕК від 10 червня 2024 року у зв`язку з неправомірною довідкою МСЕК. Згідно довідки МСЕК до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №718136 від 21.11.2023 року відповідачу Телев`яку. повторно встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності з дитинства. Вказана інвалідність встановлено до 01 жовтня 2025 року. До матеріалів справи також долучено індивідуальні програми реабілітації інваліда [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав позивачу недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії по інвалідності. Водночас, та обставина, що довідка до акта огляду МСЕК, на підставі якої позивачу здійснювалось нарахування пенсії, визнана неправомірною та відмінена у зв`язку із правопорушеннями, допущеними посадовою особою медичного закладу, не свідчить про наявність в діях відповідача недобросовісності, яка полягала у наданні недостовірних відомостей для призначення пенсії по інвалідності. Також, позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року, «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 59\~885,00 грн, які є пенсійною виплатою, призначеною останньому позивачем, а тому, відповідно до вимог статті 1215 ЦК України, зазначена сума поверненню не підлягає. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed