Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Левицький Дмитро Романович, звернулись до суду з позовом Львівської міської ради за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ? Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області у якому просять визнати в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] після смерті [PERSON] , право власності на 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером: 4610136600:07:007:0061, що розташована за адресою [ADDRESS] згідно з Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №044030 від 10.07.2006 р., визнати в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] право власності на 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером: 4610136600:07:007:0061, що розташована за адресою [ADDRESS] згідно з Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №044030 від 10.07.2006 р. В обґрунтування заявлених вимог покликаються на те, що [INFO] померла [PERSON] . За життя померла склала заповіт, яким заповіла [PERSON] належну їй частку будинку [ADDRESS] . [PERSON] прийняла у спадщину - 1/2 будинку [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності, інша частка вказаного будинку в розмірі 1/2 належала [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, за життя померла склала заповіт, яким заповіла [PERSON] належну їй частку житлового будинку [ADDRESS] та належну їй частку земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] відмовилась у нотаріуса від прийняття спадщини та вказану частку житлового будинку успадкував по закону [PERSON] . Державний нотаріус Першої львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф. повідомив [PERSON] , що не може видати свідоцтво про право власності на спадщину на частку земельної ділянки у зв`язку з неоформленими документами після смерті [PERSON] , яка померла у 2010 р. Позивачі зазначають, що земельна ділянка в розмірі 1/3, що розташована за адресою [ADDRESS] і яка належала [PERSON] фактично не має власника і саме [PERSON] належним чином нею користується. Відповідно до заповіту померлої [PERSON] , остання заповіла їй належну частку будинку [ADDRESS] та належну їй частку земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини та відповідно до закону повинен був прийняти [PERSON] , як син померлої. Частка земельної ділянки в розмірі 1/3, що розташована за адресою [ADDRESS] і яка належала [PERSON] не була належним чином оформлена, як спадщина з невідомих причин. Відтак, вказана частка земельної ділянки фактично не має власника і саме [PERSON] є належним чином нею користується весь цей час та вважає себе її власником. Позивачі стверджують, що після смерті [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка за адресою [ADDRESS] повністю є у їх користуванні. Інших родичів чи третіх осіб, які б заявили свої права на частку земельної ділянки, яка належала [PERSON] та [PERSON] немає. Інших спадкоємців також не було. Оскільки [PERSON] не розпорядилась в своєму заповіті щодо належної їй частки земельної ділянки та ніхто інший не претендував на цю частку і те, що [PERSON] розпорядилась в своєму заповіті щодо належної їй частик земельної ділянки, однак такі не були належним чином успадковані. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.10.2024 відкрито провадження у справі та прийнято рішення про здійснення її розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.01.2025 зобов`язано приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дулик М.Б. подати до Галицького районного суду міста Львова, в термін до 20 лютого 2025 року, належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 22.01.2025 зобов`язано уповноважених осіб Першої львівської державної нотаріальної контори подати до Галицького районного суду міста Львова, в термін до 20 лютого 2025 року, належним чином засвідчені матеріали спадкової справи № 72/2013, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . 06.02.2025 від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дулик М.Б. надійшла інформація про те, що запитувана спадкова справа згідно з Алфавітною книгою обліку спадкових справ не значиться як заведена. 07.02.2025 від Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшла належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 72/2013, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачі та їх представник, кожен окремо, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Також, представник позивача просив, у випадку задоволення заявлених вимог, судові витрати залишити за позивачами. Представник відповідача [PERSON] в ході провадження у справі заявлені позивачем вимоги не заперечила та віднесла вирішення спору на розсуд суду, просила судовий збір залишити за позивачами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кропельницька Н.І. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до переконання, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції [PERSON] є єдиним спадкодавцем до спадкового майна спадкодавця [PERSON] , що підтверджується довідкою Першої львівської державної нотаріальної контори вих. № 423/02-14 від 04.06.2025. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 12.03.2012, житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно володіють на праві приватної спільної часткової власності в таких частинах: [PERSON] 1/2 та [PERSON] 1/2, загальна площа будинку 247, 1 кв.м., гаражі під літ. «В» та «Г», сарай під літ. «Б». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. [PERSON] належну їй частину житлового будинку [ADDRESS] та належну їй частку земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] заповіла правнучці - [PERSON] , [INFO] , на яку поклала обов`язок надати її синові - [PERSON] , право довічного користування і проживання в житловому будинку [ADDRESS] , який входять до складу спадкового майна, що підтверджується заповітом від 25.08.2009 р. посвідченого Сулимою Н.Б., нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом та не претендує на оформлення своїх спадкових прав, що підтверджується відповідною заявою [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №21183258 від 25.08.2009, заповіт номер у спадковому реєстрі 47807934, серія та номер бланка ВМК 500835, номер в реєстрі нотаріальних дій 6-2325, посвідчений 25.08.2009, заповідач [PERSON] , [NUMBER] , [INFO] . Відповідно до витягу про державну реєстрації прав, житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 12.03.2012, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 12.03.2012 р. №592-Ж-Г, форма власності - приватна спільна часткова, частка - 1/2. Відповідно до довідки про коло спадкоємців Першої львівської державної нотаріальної контори вих. №422/02-14 від 04.06.2025, [PERSON] є єдиним спадкоємцем до спадкового майна спадкодавця - [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 72/2013 вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем майна гр. [PERSON] , 1924 р.н., яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16102101 від 14.01.2014, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , власник: [PERSON] , підстава виникнення права власності, свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 5-9, виданий 14.01.2014 Першою львівською державною нотаріальною конторою, форма власності - приватна, вид власності - спільна часткова, розмір частки - 1/2. [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер: 4610136600:07:007:0061, площею 0,0595га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і на підставі ухвали 18 сесії 4 скликання №3093 Львівської міської ради від 26.01.2006, співвласниками земельної ділянки є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 044030, який зберігається в Львівському міському управлінні земельних ресурсів та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:06:438:01579 кн.01-1. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (мас речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що неналежне оформлення часток земельної ділянки, кадастровий номер: 4610136600:07:007:0061, як спадщини, перешкоджає позивачам в оформленні спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON] , а також перешкоджає позивачам у здійсненні ними права власності на спадкове майно, що порушує права [PERSON] та [PERSON] та є підставою для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивачів неможливо. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, під час розгляду справи, судом не встановлено порушень прав третіх осіб у разі задоволення позову. Суд враховує те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини для застосування відповідної процедури, оскільки у інший спосіб, в межах чинного законодавства, позивачі захистити свої права не можуть. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень проти задоволення позову відповідачем чи іншими особами, суд дійшов висновку, що такий підлягає задоволенню, оскільки на підставі рішення суду про визнання права власності позивач отримає змогу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тобто реалізувати та захистити свої права. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року). Розподіл судових витрат слід провести відповідно до ст.141 ЦПК України. Водночас вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи принцип диспозитивності процесу, суд приходить до висновку, що такі слід залишити за позивачами, представник якої заявив відповідне клопотання у судовому засіданні.

Outcome: approved