Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Андрусенко І.Я. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 28 травня 1977 року у Велеснівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що протягом тривалого періоду, позивач не проживає з відповідачкою однією сім`єю, у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові один до одного, спільного господарства не ведуть. За таких умов позивач вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати. Примирятись з відповідачкою позивач не бажає. Розірвати шлюб в органах ДРАЦСу сторони не можуть, оскільки відповідачка не згодна на розірвання шлюбу. На підставі наведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також вказаною ухвалою у Бучацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витребувані інформація та документи. 11.06.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідачки поданий відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що відповідачка надає згоду на розірвання шлюбу, однак відповідачка заперечує, щодо стягнення з неї судових витрат на сплату судового збору, оскільки ніколи не заперечувала проти розірвання шлюбу та відповідно не винна у виникненні спору, а тому просить судові витрати покласти на позивача. Разом з тим, представник відповідачки зазначив, що відповідачка станом на момент подачі позову понесла витрати на консультування, підготовчих дій з погодження правової стратегії та підготовка відзиву разом на суму 2000 грн та ще підлягає понесенню вартість представництва в судовому засіданні в сумі 4500 грн. Також представник зазначив, що оскільки правовий супровід справи ще не завершено, докази понесення судових витрат на надання професійної правничої допомоги будуть подані не пізніше 5 днів після ухвалення судового рішення. 13.06.2025 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Андрусенка І.Я. надійшла заява, в якій останній надає відповідь на відзив та звернення позивача до відповідачки із проханням подати спільну заяву про розірвання шлюбу до органів ДРАЦСу. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що із запереченнями відповідачки позивач не погоджується, оскільки позивач не може отримати згоду від відповідачки на розірвання шлюбу з підстав того, що йому невідома фактична адреса її проживання та контактні дані, у зв`язку з чим у позивача відсутня можливість вирішити питання розірвання шлюбу у позасудовий спосіб. З метою вирішення питання у позасудовому порядку, представник позивача направив на адресу відповідачки заяву-прохання надати згоду на розірвання шлюбу та прохання подати спільну заяву про розірвання шлюбу до органів ДРАЦСу. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, сторона позивача вважає їх не співмірними із складністю справи, а тому просить відмовити у їх задоволенні. 01.07.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідачки надійшла заява у відповідь на заяву щодо подачі спільної заяви про розірвання шлюбу, згідно з якою представник зазначив, що відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу, однак у зв`язку із проживанням за межами України вона наразі не має можливості приїхати в Україну для подачі спільної заяви. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання. Ії представник адвокат Яковлєв А.В., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АІ №1916427 від 06.06.2025, будучи присутнім в судовому засіданні підтримав позицію відповідачки, яка викладена у відзиві на позовну заяву та поданій заяві. Разом з тим, в судовому засіданні представник зазначив, що відповідачка до початку війни виїхала за межі України, а прибути в Україну для розірвання шлюбу з позивачем вона б не змогла. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено такі обставини. Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання ухвали від 30 травня 2025 року на адресу суду надіслана копія актового запису про шлюб №5, який складений 28.05.1977 виконавчим комітетом Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області відносно [PERSON] та [PERSON] . Відмітка про розірвання шлюбу між вказаними особами відсутня. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав. У силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з позовної заяви, між подружжям погіршилися відносини, сторони не проживають разом, позивач не має намірів відновлювати стосунки. На підставі викладених у позовній заяві обставин, що стали причиною для розірвання шлюбу, які відповідачка [PERSON] у поданому відзиві на позовну заяву визнала, встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Разом з тим, судом встановлено, що позивач при подачі позовної заяви до суду добросовісно використав свої процесуальні права, оскільки відповідачка тривалий час перебуває за межами України, та підтвердила, що прибути в Україну для подачі спільної заяви про розірвання шлюбу до органів ДРАЦСу не може, що унеможливлює вирішення шлюбу в позасудовому порядку. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачка не в змозі прибути в Україну для спільної подачі заяви про розірвання шлюбу до органів ДРАЦСу, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved