Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 8 098,88 грн., яка складається з основної суми заборгованості за здійснення контрольно-пропускного режиму (компенсацію послуги охорони) у розмірі 5 044,18 грн., збитків від інфляції у розмірі 2 524,30 грн. та 3% річних у сумі 530,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , споживає житлово-комунальні послуги, при цьому не в повному обсязі виконувала зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача з урахуванням штрафних санкцій. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, ТОВ «Столичний Комфорт» була експлуатуючою організацією, яка здійснювала обслуговування будинку [ADDRESS] , відповідно до Договору на утримання та технічне експлуатаційне обслуговування житлових будинків та актом приймання передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Положеннями статті 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", визначено, що у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України та ч. 3 ст. 11 ЦК України, зобов`язання можуть виникати як з договорів, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить довідка з реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.03.2025. Відповідно до ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом також встановлено, що між сторонами укладено договір №16Д/Б138/О від 09.03.2021 на компенсацію витрат на послуги охорони. Відповідно до умов договору для забезпечення потреб відповідача в охороні громадського порядку, контролю за прибудинковою територією та для забезпечення дотримання внутрішньобудинкового режиму доступу у приміщенні будинку 16-Д вул. Дніпровська набережна та з метою збереження обладнання та майна будинку позивач укладає на замовлення відповідача: договір із спеціалізованою охоронною компанією та оплачує послуги такої компанії, а відповідач зобов`язується компенсувати позивачу вартість послуг обумовлених у договорі з охоронною компанією. Між ТОВ «Столичний комфорт» та ТОВ «ГАРДІАН 9000» був укладений Договір № 2/08 про надання послуг від 15.08.2022, за умовами якого, виконавець (ТОВ «ГАРДІАН 9000») обов`язується надати замовнику послуги з контрольно-пропускної роботи на об`єктах, а змовник - прийняти та оплатити ці послуги. Перелік об`єктів, зазначається в окремих Додатках до цього Договору, які є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 1. Додатку № 1 до Договору № 2/08 про надання послуг від 15.08.2022 ТОВ «Столичний комфорт» та ТОВ «ГАРДІАН 9000» домовились, що виконавець надає послуги на наступному об`єкті: Житловий комплекс «СЕВЕН»: зокрема і по вул. Дніпровська набережна, 16-Д. Також, Між ТОВ «Столичний комфорт» та ТОВ «ВАРТОВІ 9000» був укладений Договір №01/04/24-C-O про надання послуг від 01.04.2024, за умовами якого, виконавець (ТОВ ВАРТОВІ 9000») зобов`язується надати замовнику (ТОВ «Столичний комфорт) послуги з контрольно-пропускної роботи на об`єктах, а замовник - прийняти та оплатити ці послуги. Перелік об`єктів, зазначається в окремих Додатках до цього Договору, які є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 1. Додатку № 1 до Договору № 01/04/24-С-0 про надання послуг від 01.04.2024 ТОВ «Столичний комфорт» та ТОВ «ВАРТОВІ 9000» домовились, що виконавець надає послуги на наступному об`єкті: Житловий комплекс «СЕВЕН»: зокрема і по [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту позову та не спростовано стороною відповідача, відповідач отримував надані позивачем житлово-комунальні послуги та відповідно зобов`язаний був сплачувати кошти за користування ними. Разом з тим, як встановлено, відповідачем не в повному обсязі вносилось плата за спожиті житлово-комунальні послуги, з огляду на те, що заборгованість відповідача перед позивачем за фактично спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 березня 2021 року по 31 серпня 2024 року становить 5 044,18 грн. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже він, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь збитки від інфляції у розмірі - 2 524,30 грн., а також 3% річних у розмірі - 530,40 грн. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копії договору про надання правової допомоги, ордеру на надання правничої допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт наданих послуг на суму 7 000 грн. та детальний опис за надані правові послуги. Як вбачається із матеріалів справи, позивач довів належними доказами, що поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн., у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved