Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Представник позивач адвокат Каращук Юрій Ігорович, який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 11.04.2024 року о 14 год. 20 хв. у м. Жашків Черкаської області по вулиці Захисників України, 67 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] з причепом д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачці, [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Унаслідок ДТП належному позивачці транспортному засобу «Volkswagen Passat», завдано механічні пошкодження, а позивачці - матеріальних збитків. Учасниками ДТП було складеного європротокол, за яким [PERSON] , що керував т.з. «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] з причепом д.н.з. [NUMBER] визнав свою вину. При складанні вказано повідомлення сторони керувалися п.33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що у разі настання ДТП за участю лише зазначених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про ДТП. Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями - учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використання системи «Електронний Європротокол. Таким чином, Європротокол - це спрощена форма оформлення ДТП його учасниками без виклику патрульної поліції, при цьому заповнений бланк Європротоколу є документальним підтвердженням факту ДТП. Однією із виключних підстав для складання Європротроколу є саме наявність згоди водіїв учасників ДТП щодо обставин її скоєння. На час ДТП, цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу ««Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , було застраховано ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР- 218353843 від 11 грудня 2023 року. Позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом вих. № 240000980265-1про прийняте рішення від 12 червня 2024 року страховик повідомив, що не визнає майнові вимоги заявника в даному випадку та відмовляє у виплату страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не настала в заявлених обставинах події, так як його дії під час керування транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] не стали причиною виникнення ДТП, що підтверджується висновком № 000696/01 експертного дослідження обставин та механізму ДТП за участю автомобілів ««Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] та «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] вважає відмову відповідача незаконною. Складанням європротоколу сторони ДТП дійшли згоди щодо всіх його обставин, не викликали поліцію для складання матеріалів про адміністративне правопорушення, та самостійно за обопільною згодою дійшли висновку, що в даній ситуації винним є водій автомобіля ««Opel Vectra» [PERSON] . Також останній у своїх поясненнях повідомив інформацію, що він рухався автомобілем з траси Київ - Одеса у напрямку м. Жашків в центр міста, не помітив перед собою автомобіль Volkswagen, який повертав праворуч, йому не вдалося загальмувати та він протаранив даний транспортний засіб. А тому на думку позивача, відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні ДТП та завданні матеріальної шкоди, зобов?язаний відшкодувати їй завдані збитки. Як на єдиний доказ при відмові від виплати страхового відшкодуванні відповідач посилається на висновок № 000696/01 від 19.04.2024 року експертного дослідження обставин та механізму ДТП, згідно якого не встановлено вину [PERSON] у вчиненні даної ДТП. Однак даний висновок є неналежним та не допустимим доказом, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи. Як встановлено, висновок експерта був складений на підставі звернення № 676-3 від 15 квітня 2024 року директора Департаменту безпеки ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Топінка О.В. з проханням виконати інженерно-транспортне дослідження обставин даної ДТП, а також страховиком було надано матеріали страхової справи, а саме: європротокол, пояснення водіїв стосовно обставин ДТП, фотографії автомобіля з місця ДТП, дефектну відомість. Тобто безпосередній огляд експертом пошкодженого в ДТП автомобіля не проводився. Викладені у висновку експерта висновки зроблені на припущеннях, експерт не здійснював виїзд на місце ДТП, не оглядав транспортні засоби після пошкодження, не складав схеми ДТП, не здійснював відтворення ДТП, не враховував у своїх дослідженнях швидкості руху автомобілів, відстані, та інші важливі фактори, які безпосередньо впливають на результати дослідження. До того ж, вказаний висновок суперечить поясненням [PERSON] , який визнав себе винним у наслідок ДТП, у зв?язку з чим склав та підписав європротокол. Відмова страхової компанії не ґрунтується на жодній із передбачених Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав, не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП і її фактичні обставини, не враховує беззастережно визнання [PERSON] своєї вини, тож на думку позивача саме ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має відшкодувати шкоду спричинену ДТП в межах ліміту. Згідно звіту № 24/0437 про визначення вартості матеріального збитку власнику КТЗ «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat» складає 149 481, 70 грн. Згідно звіту № 24/0437 вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,7000) становить 68 453,85 грн. Згідно пояснювальної записки до звіту № 24/0437, в звіті № 24/0437 від 31.07.2024 визначений матеріальний збиток, який дорівнює 68453,8 грн, в тому числі ПДВ - 5787,70 грн. Тобто вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ складає 68 453,85 грн - 5787,20 грн = 62666,15 грн. Розмір належного страхового відшкодування становить 62666,15 грн, який мав би виплатити відповідач, оскільки він не перевищує ліміту відповідальності страховика у випадку складання сторонами європротоколу. У зв?язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 62666,15 грн, судові витрати, а саме витрати на проведення експертизи у розмірі 4200,00 грн, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 31.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 25.04.2025 року до суду надійшов відзив у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та врахувати франшизу в розмірі 3200 грн. В обґрунтування відзиву вказав, що обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування є наявність вини страхувальника. Настання страхового випадку за договором обов`язкового страхування можливо у разі встановлення вини страхувальника у вчиненні ДТП належними та допустимими доказами, а не суб`єктивним прийняттям страхувальника щодо вини чи відсутності вини у ДТП. Окрім цього, визнання події страховим випадком входить до виключної компетенції страховика, а не страхувальника, оскільки у відповідності до ст. 36 Закону, страховик керується нормами закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Визнання вини страхувальником у вчиненні ДТП, при складанні повідомлення про дорожньо-транспортну подію (Європротокол) не може бути підставою для визнання ДТП, що сталося 11.04.2024, страховим випадком, так як встановлення вини страхувальника, у вчиненні ДТП можливе у передбаченому національним законодавством порядку. Більш цього, на бланку повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відсутня графа ; «вина особи» чи щось подібне, оскільки при складанні повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, учасники ДТП реалізовують надані їм права, у відповідності до положення закону (ст. 33) та діють у полі договірних відносин, а не деліктних. Для встановлення чи вбачається невідповідність вимогам ПДР України в діях страхувальника і чи знаходяться вони (такі дії) страхувальника у прямому причинно - наслідковому зв`язку з даною ДТП, ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» звернулося до судового експерта ТОВ «Українські незалежні судові експертизи». За результатом дослідження обставин страви, судовим експертом у висновку № 000696/01 від 19.04.2024 було зазначено наступне : 1. У досліджуваній дорожній ситуації водій автомобіля «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] повинен був керуватися вимогами п.п.2.3,12.4 Правил дорожнього руху України, а коли виникла небезпека для руху, вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України; 2. У досліджуваній дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] повинен був керуватися вимогами п.п. 10.1, 10.3,10.4 Правил дорожнього руху України, а коли виникла небезпека для руху, вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України; 3. У досліджуваній дорожній ситуації у діях водія «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] невідповідностей вимогам п.п.2.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП, не вбачається. У досліджувані дорожній ситуації у діях водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1,10.3,10.4 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинно - наслідковому зв`язку з виникненням ДТП. Отже цивільно - правова відповідальність страхувальника не настала, оскільки в його діях не вбачається невідповідностей положення ПДР України - а тому не настав і страховий випадок, в силу якого ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» мало б обов`язок здійснити страхове відшкодування. Тому не має жодних підстав визнати ДТП, що сталося 11.04.2024 року, страховим випадком. Відповідач вважає, що висновок експерта складений для пред`явлення у цивільній (судові) справі та експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, а тому висновок експерта є належним та допустимим доказом, оскільки відповідає вимогам ЦПК України щодо висновку експерта та правовим висновкам ВС. 29.04.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Каращука Ю.І. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він просив позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказав, що відповідач помилково вважає, що дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 11.04.2024 року за участю належного позивачці автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «OPEL VECTRA» д.н.з. [NUMBER] з причепом д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] не є страховим випадком. Внаслідок ДТП завдано шкоди майну позивачки, учасниками ДТП є забезпечені транспортні засоби, зокрема водій [PERSON] , який визнав свою вину у вчиненні даної ДТП, його відповідальність була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», тож у відповідача виник обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком. Позиція відповідача є абсурдною, незаконною та суперечить нормам ст. 33,2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання». [PERSON] визнав свою вину відносно події ДТП що сталась 11.04.2024 року, про що складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), а тому відповідно до закону у водіїв цих транспортних засобів є згода щодо всіх обставин її скоєння ДТП. Учасники ДТП [PERSON] та [PERSON] дійшли спільної згоди щодо всіх її обставин, [PERSON] визнав вину у вчиненні ДТП, за результатами чого складеного Європротокол і виклик правоохоронних органів з метою оформлення ДТП не відбувався. Європротокол наданий страховику та є підставою для виплати страхового відшкодування потерпілому. Якщо не враховувати Європротокол, викладені в ньому відомості та факти, виникає тоді питання взагалі необхідності існування такого інституту як способу врегулювання відносин між учасниками ДТП. Відповідач вважає наданий ним висновок № 000696/01 від 19.04.2024 року експертного дослідження обставин та механізму ДТП належним доказом з огляду на те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Однак позивач посилається на наступні факти як на підстави недійсності даного висновку. Безпосередній огляд експертом пошкодженого в ДТП автомобіля не проводився, дослідження проведено з матеріалів, наданих відповідачем. Експерт не виїжджав особисто на місце ДТП, не оглядав транспортні засоби після пошкодження, не складав схеми ДТП, не здійснював відтворення обставин ДТП, не враховував у своїх дослідженнях швидкості руху автомобілів, їх зближення, та інші важливі фактори, які безпосередньо впливають на результати дослідження. Експертиза проведена експертом з порушенням вимог пунктів 2.2. та 3.5 інструкції, відповідно до яких експертиза за фотознімками може бути проведена у виняткових випадках, коли об?єкт дослідження не може бути представлений експертові, у той час, як позивач мав можливість представити пошкоджений автомобіль експертові для проведення дослідження, але, ані страхова компанія, ані експерт не звертались до позивача з такою вимогою, так як і не було звернення до іншого учасника ДТП та власника автомобіля. Також вказаний висновок суперечить позиції [PERSON] , який після ДТП визнав себе винним в його спричиненні, про що зазначив у Європротоколі. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП 11.04.2024 року, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб позивачки, встановлена у спільному повідомленні про ДТП, де [PERSON] вказав, що вину він визнає повністю. Водії засвідчили вказаний документ своїми підписами. Повідомлення до страхової компанії (європротокол) про дорожньо-транспортну пригоду складений належним чином і є доказом вини особи,що скоїла ДТП - [PERSON] , тому шкода підлягає відшкодуванню страховиком, відповідачем по справі. Тому, відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування не ґрунтується на жодній із підстав, передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП і фактичні обставини. При оформленні Європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим та станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідно до п. 4 ч. 1 постанови Правління Національного Банку України № 108 від 30 травня 2022 року «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про ДТП без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України, складають 80 000 грн на потерпілого. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ складає 62 666,15 грн. (розрахунки наведені в позовній заяві) та підлягає стягненню з відповідача, оскільки не перевищує ліміт відповідальності страховика у випадку складання сторонами європротоколу. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні представник позивача адвокат Каращук Юрій Ігорович, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. У судове засідання представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» не з`явився, при цьому у відзиву просили розглядати справу без участі представника. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] не з`явився, при цьому до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1, п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 частини 1 статті 980 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 1 ст. 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної особи або юридичної особи бути страхувальником відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 22.1. ст. 22 цього Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Абзацами 1, 2 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Виходячи з цих правових норм відшкодування шкоди, завданої особою, цивільну відповідальність якої застраховано, в межах суми страхового відшкодування має здійснювати страховик цієї особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Така позиція узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. В пункті 32.1. статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що відповідно до цього Закону страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. У відповідності до п.33.2.ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Підпунктом 4 пункту 1 постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 108 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка набрала чинності 01 липня 2022 року, затверджено за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000 гривень на потерпілого. Пункт 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Згідно п. 37.2. ст. 37 цього Закону рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону. Даний правовий висновок був врахований Верховним Судом в своїй постанові від 29 жовтня 2018 року у справі № 466/6537/16-ц, в якій зазначено, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги висновок страхового експерта про порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскільки це суперечить поясненням самого відповідача, який складав та підписував «Європротокол», і в якому останній визнав себе винним у настанні ДТП. Тому відмова страхової компанії у здійсненні страхового відшкодування не ґрунтується на жодній із передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав, не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП та її фактичні обставини, що є підставою для задоволення позову. З врахуванням наведених вище норм процесуального та матеріального права, правових висновків Верховного Суду, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , зареєстрованим Територіальним сервісним центром 3249 від 13.07.2022 року. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ««Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР- 218353843 від 11 грудня 2023 року. 11.04.2024 року о 14 год. 20 хв. у м. Жашків Черкаської області по вулиці Захисників України, 67 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] з причепом д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Унаслідок ДТП належному [PERSON] транспортному засобу «Volkswagen Passat», завдано механічні пошкодження, а позивачці - матеріальних збитків. В результаті такого зіткнення транспортний засіб [PERSON] зазнав значних механічних пошкоджень, а саме було пошкоджено, диск колеса заднього правого -подряпини, крило заднє праве, двері задні праві - деформація 50 %, молдінг двері задньої правої, ручка двері задньої правої, накладка ручки двері задньої правої, двері передні праві - деформація 50 %, молдінг двері передньої правої, крило переднє праве, кришка дзеркала заднього виду правого, показник правого в дзеркалі повороту. Водій [PERSON] визнав свою вину відносно події дорожньо-транспортної пригоди, що зафіксовано у спільно складеному повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду («Європротоколі») від 11.04.2024 року. Таким чином, зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія [PERSON] внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України. [PERSON] звернулася до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про страхове відшкодування. Проте листом ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 12.06.2024 року № 240000980265-1 [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до звіту № 24/0437 про визначення вартості матеріальних збитку завданих власнику КТЗ «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріальних збитків становить 68 453,85 грн ( а.с.28-60). Згідно до пояснювальної записки до звіту № 24/0437, у звіті № 24/0437 від 31.07.2024 року визначений матеріальний збиток, який дорівнює 68453,85 грн в тому числі ПДВ -5787,70 грн. (а.с.61). Згідно висновку експерта №000696/01 за результатами автотехнічного та транспортно-трасологічного експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди за матеріалами страхової справи № 24000098026 про ДТП, яка відбулася 11.04.2024 року на вул. Захисників України (біля АЗС) в м. Жашків Черкаської області за участі автомобіля Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] та «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] від 19.04.2024 року, у досліджуваній дорожній ситуації водій автомобіля «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] повинен був керуватися вимогами п.п.2.3,12.4 Правил дорожнього руху України, а коли виникла небезпека для руху, вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України; 2. У досліджуваній дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] повинен був керуватися вимогами п.п. 10.1, 10.3,10.4 Правил дорожнього руху України, а коли виникла небезпека для руху, вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України; 3. У досліджуваній дорожній ситуації у діях водія «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] невідповідностей вимогам п.п.2.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП, не вбачається. У досліджувані дорожній ситуації у діях водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1,10.3,10.4 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинно - наслідковому зв`язку з виникненням ДТП. Суд не бере до уваги зазначений висновок експерта, оскільки він оформлений без експертного дослідження на місці ДТП, не оглянуто транспортні засоби після пошкодження, не здійснювалося відтворення ДТП, не складено план схему, дослідження проведено на підставі матеріалів наданих відповідачем, і він суперечить змісту «Європротоколу» від 11.04.2024 року, в якому водій [PERSON] визнав себе винним у настанні ДТП. Відтак, рішення відповідача про відмову у здійсненні страхового відшкодування потерпілій [PERSON] , яке прийнято без врахування змісту «Європротоколу» від 11.04.2024 року, не ґрунтується на жодній із підстав, передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на те, що відповідно до звіту № 24/0437 про визначення вартості матеріальних збитку завданих власнику КТЗ «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріальних збитків становить 68 453,85 грн, в тому числі ПДВ -5787,70 грн. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-21833843 зазначено розмір франшизи 3200 грн. Згідно п.77 ч. 1 ЗУ «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством. Відповідно до ч. 4 ст. 94 ЗУ «Про страхування» у разі зазначення в договорі страхування безумовної франшизи страховик вираховує розмір франшизи при здійсненні страхової виплати за кожним страховим випадком. Згідно п.12.1, 12.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме зменшення суми страхового відшкодування з урахуванням суми франшизи та стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 59 466,16 (62666,15-3200 =59466,16) У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). 16.05.2024 р. між [PERSON] та адвокатом Каращуком Ю.І. укладено договір про надання (правничої) допомоги. Відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів № @2PL281123 від 15.01.2025 року, адвокат Каращук Ю.І. отримав від [PERSON] 20 000 грн. за надання адвокатський послуг. Суд зазначає, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь яких заперечень щодо їх розміру не надав. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 00 коп. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до суду позовної заяви позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позивачем при подачі позовної заяви судовий збір не сплачено про, що складено акт Жашківським районним судом Черкаської області від 24.03.2024 року про виявлення відсутності платіжного доручення про сплату судового збору, а також не сплачено судовий збір до розгляду справи по суті, а тому суд приходить по висновку, про стягнення судового збору в розмірі 1211 грн. 20 грн. на користь держави з позивача. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. у розмірі мінімальної ставки судового збору.

Outcome: partial