Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

ТОВ «Фінансова\~компанія «ЕЙС» звернулося\~до суду\~з позовною\~заявою до [PERSON] \~про стягнення заборгованості\~за кредитним договором. Позовна заява\~мотивована тим,\~що 06.04.2024\~року між\~ТОВ «Макс кредит»\~та відповідачем\~було укладено кредитний договір у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. За умовами договору надано кредит в розмірі 7800,00 грн. та позичальник зобов`язався сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 780,00 грн. 25.11.2024 року між первісним кредитором та позивачем було укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідач\~належним чином\~не виконала\~свого зобов`язання\~щодо повернення\~коштів,\~то виникла\~заборгованість у\~розмірі 38056,98\~грн.,\~яка складається\~з:\~8580,00\~грн.\~ заборгованості\~по кредиту;\~29476,98\~грн.\~ заборгованості\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом.\~Позивач не\~здійснював нарахування\~за кредитним\~договором та\~на його\~рахунки не\~надходило жодного\~платежу на\~погашення заборгованості\~відповідача за\~кредитним договором.\~Таким чином,\~всупереч умов\~кредитного договору,\~відповідач не\~виконала свого зобов`язання, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 29.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у\~визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала. Судова кореспонденція направлялась судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від 23\~лютого 2006\~року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено,\~що 06.04.2024\~року між ТОВ «Макс\~кредит» та\~ [PERSON] \~був укладений\~договір кредитної\~лінії №\~00-9709490\~у формі електронного документу\~з використанням\~електронного підпису,\~за умовами\~якого відповідачу\~було надано\~кредит в\~розмірі 7800,00\~грн. строком на\~360 календарних днів (до\~01.04.2025\~року) зі сплатою\~стандартної процентної\~ставки в\~розмірі 2,47% в день (а.с. 11-15, 23). Підписавши цей\~договір,\~позичальник підтвердив,\~що йому\~була в\~чіткій та\~зрозумілій формі\~надано актуальну та\~достовірну інформацію,\~передбачену статтею\~9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»,\~а також\~інформацію про\~фінансову послугу\~та Кредитодавця\~у визначеному\~законодавством обсязі,\~достатньому для\~прийняття Позичальником\~свідомого рішення\~про отримання\~такої послуги\~або про\~відмову від\~її отримання\~та ознайомлений\~з Правилами\~надання коштів\~та банківських\~металів у\~кредит ТОВ\~«МАКС КРЕДИТ»,\~повністю їх\~розуміє,\~погоджується з\~ними і\~зобов`язується неухильно\~дотримуватись Правил,\~повний текст\~яких розміщений\~на сайті\~за посиланням:\~https://treba.credit/finansovi-poslugy/ (п. 7.3 договору). Як вбачається з умов цього договору, він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За змістом п. 1.1. договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 3.2. договору, розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення Кредиту (крім випадку, фактичного повернення Кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення Кредиту). Згідно з\~п. 3.3 договору, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом та оплачуються згідно умов пункту 1.3 цього договору. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 780,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, ввизначених пунктом 3.4 цього договору (п. 1.6. договору). Згідно з п. 2.8. договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 06.04.2024 року сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 7800,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної карти) [NUMBER] . Також наявний паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови надання кредиту з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше (а.с. 21- 22). Факт перерахуваня\~відповідачу кредитних\~коштів підтверджується\~листом ТОВ\~«Платежі онлайн» про зарахування коштів на картку (а.с. 24-27). З витребуваних судом доказів встановлено, що платіжна карта [NUMBER] була емітована [PERSON] та 06.04.2024 року на цей рахунок надійшли грошові кошти в розмірі 7800,00 грн., відправником яких є «Макс кредит» (а.с. 65-69). Також з\~матеріалів справи\~вбачається,\~що 25.11.2024\~року між\~ТОВ «Фінансова компанія\~«ЕЙС» та\~ТОВ «Макс кредит»\~укладено договір\~факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 34-36). Згідно з\~п.\~2.4. договору, відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги. 03.12.2024 року фактором було сплачено в повному обсязі суму фінансування, що підтверджується платіжною інструкцією №17 від 03.12.2024 року (а.с. 41). Відповідно до\~реєстру боржників до договору\~факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024\~року ТОВ «Фінансова компанія\~«ЕЙС» набуло\~права вимоги\~до відповідача\~за кредитним договором\~№00-9709490\~ на суму 38056,98\~грн.,\~з яких: 8580,00\~грн.\~ заборгованості\~по кредиту;\~29476,98\~грн.\~ заборгованості\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом (а.с.\~42-43,\~32-33). Також сума\~боргу підтверджується\~розрахунком заборгованості,\~наданим позивачем (а.с. 31). Всупереч умовам\~договору позики\~відповідач не\~виконала свого\~зобов`язання,\~заборгованість не\~погасила.\~З моменту\~отримання права\~вимоги до\~відповідача позивачем\~нарахування жодних\~штрафних санкцій\~не здійснювалось.\~Таким чином,\~заборгованість відповідача\~по кредитному\~договору № 00-9709490\~ становить 38056,98 грн. Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже,\~до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право кредитора за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується дослідженими доказами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи,\~що відповідач\~належним чином\~не виконала\~обов`язку\~за договором,\~що підтверджується\~розрахунком заборгованості,\~не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачана користь позивача. Щодо вимоги\~позивача про\~відшкодування витрат\~на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~копію свідоцтва\~про право\~на заняття\~адвокатською діяльністю\~(а.с. 49), копію договору\~про надання\~правничої допомоги\~№07/04/25-02\~від 07.04.2025\~року (а.с.\~44-45),\~копію додаткової\~угоди №33\~до договору\~(а.с.\~46-47),\~копію акту прийому-передачі\~наданих послуг (а.с. 48) та копію довіреності (а.с. 50). Згідно з п. 3.3. договору про надання правничої допомоги, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до цього договору. Відповідно до\~акту прийому-передачі наданих послуг адвокатом Тараненко А.І. було надано наступні послуги: -складання позовної заяви до боржника [PERSON] витрачено 2 години вартістю 5000,00 грн.; -вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] витрачено 2 години вартістю 1000,00 грн.; -підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів боржнику витрачено 1 години вартістю 500,00 грн.; -підготовка та подача клопотання про витребування доказів витрачено 1 години вартістю 500,00 грн. (а.с. 48). Загальна сума складає 7000,00 грн. У п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved