Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

21.04.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс»» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №4238560 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 26 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладено договір факторингу №26/08/24, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Всупереч умовам договору, відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку із чим заборгованість за кредитним договором станом на 26.08.2024 становить 72000 грн, з яких 10000 грн\~заборгованість за кредитом та 62000 грн заборгованість за нарахованими процентами. З врахуванням наведеного, ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] на його користь вищенаведену суму заборгованості за договором №4238560 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.12.2023. Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.05.2025 справу направлено до Полонського районного суду Хмельницької області за підсудністю.\~ 13.06.2025 ухвалою судді Полонського районного суду відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідачу копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 10.04.2025 листом. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання судом направлено копії ухвали про відкриття провадження,\~однак згідно з відмітки відділення Укрпошти від 20.06.2025 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно з положеннями п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 23.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4238560, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 10000 грн на строк 360 днів, стандартна процентна ставка фіксована 2,50% в день та знижена процентна ставка 0,01% в день. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором «64531» (а.с.24-37). Згідно з п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до даних листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Вих. №946-2808 від 28.08.2024, 23.12.2023 о 06:50:11 було успішно перераховано кошти в сумі 10000 грн на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] (а.с. 50). Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://credit7.ua/pro-nas/ (а.с. 20-23). 02.07.2025 до суду надійшли витребувані докази з яких вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» випущено платіжну картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . З даних виписки по вказаному рахунку за період 23.12.2023 по 28.12.2023 вбачається, що 23.12.2023 на картку зараховано переказ на загальну суму 10000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості борг за вказаним кредитним договором складає 72000 грн, з яких 10000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 62000 - суми прострочених платежів по процентах (а.с. 50 зворот - 55). 26.08.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (фактор) був укладений Договір факторингу №26/08/24, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені ним (а.с. 38-44). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №26/08/24 від 26 серпня 2024 року ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача\~ [PERSON] \~в сумі 72000 грн, з яких: 10000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 62000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 45 зворот). Відтак, відповідно до умов зазначених у договорі факторингу Товариство за плату прийняло належні клієнтам права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно зі\~ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1054 цього Кодексу). Відповідно до ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За змістом частини першої\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Первісні кредитори виконали свої зобов`язання за вище вказаним кредитним договором та надали відповідачу кредитні кошти згідно з умовами договорів. Однак відповідач своїх зобов`язань за договорами не виконав, кредитних коштів та процентів за користування ними не повернув. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, яка нарахована відповідно до умов кредитного договору, укладеного з ним. Відповідач доводи позивача будь-якими доказами не спростував, контррозрахунку заборгованості не надав. За наведених обставин позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість: за договором №4238560 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 72000 грн. У зв`язку із задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с.9). Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.\~ Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені чи мають бути понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Так, на підставі договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024 (а.с.56-57), довіреності від 26.02.2024 на представництво інтересів Товариства у всіх судових установах уповноважено адвоката Руденка К.В (а.с. 58). Адвокатом надано клієнту юридичні послуги загальна вартість яких становить 10000 грн, що підтверджується витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №44 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 (а.с. 60) та платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 06.02.2025, де в призначенні платежу зазначено згідно договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 по акту №44 від 03.02.2025 (а.с. 60 зворот). Відтак, згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з\~відповідача на користь позивача слід стягнути вказаний розмір витрат\~на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved