Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», третя особа Кропивницька філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просить стягнути з ТОВ «Газорозподільні мережі України на його користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 гривень та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 лютого 2024 року близько 04 години 30 хвилин мала місце дорожньо-транспортна пригод під час якої [PERSON] керуючи автомобілем марки «УАЗ АС-U 39095П6ЗНГ» реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив виїзд на праве узбіччя з подальшим наїздом на дерево. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичного закладу. За фактом вказаного ДТП були внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст.286 КК України. 30 липня 2024 року постановою прокурора провадження було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. [PERSON] було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні, тобто порушення вимог Правил дорожнього руху водієм [PERSON] знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - заподіянням тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] , що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 30.07.2024 року. Відповідно до матеріалів кримінального провадження №12024120000000266 від 25 лютого 2024 року станом на дату ДТП [PERSON] працював на посаді водія Маловисківського УЕГТ Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та останній 25.02.2024 року здійснював виїзд на виклик «104» за адресою [ADDRESS] (пожежа). Відтак, шкоду потерпілому він заподіяв у зв`язку та під час виконання своїх трудових обов`язків. Тобто, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується роботодавцем, а не безпосередньо винним водієм. \~ \~ \~ \~Оскільки [PERSON] перебував у трудових відносинах з Кропивницькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» під час дорожньо-транспортної пригоди 25 лютого 2024 року, внаслідок якої отримав тілесні ушкодження [PERSON] , та виконував трудові обов`язки, тому за шкоду, завдану працівником, несе відповідальність роботодавець - ТОВ «Газорозподільні мережі України» в силу положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України. Відтак, моральна шкода завдана цивільному позивачеві відшкодовується роботавцем - ТОВ «Газорозподільні мережі України». Тому просить позов задовольнити. 25.03.2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив у якому позовні вимоги не визнав, оскільки позивач взагалі не мав перебувати 25 лютого 2024 в автомобілі УАЗ р/н [NUMBER] . Крім цього, 25 лютого 2024 року позивач перебуваючи на робочому місці під час безпосереднього виконання своїх посадових обов`язків знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що є грубим порушенням трудової дисципліни, посадової інструкції, Правил безпеки систем газопостачання та ін. Позивач взагалі не мав ні морального права ні законних підстав виїжджати на аварійний виклик, ставити під загрозу життя та здоров`я оточуючих людей і як наслідок 25.02.2024 перебувати в автомобілі УАЗ р/н [NUMBER] . В зв`язку з чим просили суд відмовити в задоволені позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. 04.03.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій сторона позивача вказує, що аргументи зазначені у відзиві є необґрунтованими, а також посилаючись на аргументи вказані у позові просить задовольнити позовну заяву повністю. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи оповіщений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Суд вважає за можливе розглянути дану справу, зі згоди сторін, у відсутності представника третьої особи. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав. За загальним правилом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових обов`язків). Судом встановлено, що 25 лютого 2024 року близько 04 години 30 хвилин мала місце дорожньо-транспортна пригод під час якої [PERSON] , працюючи у відповідача, керуючи службовим автомобілем марки «УАЗ АС-U 39095П6ЗНГ» реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись по вул. Соборності м. Новомиргород, Новоукраїнського району Кіровоградської області на заокругленні проїзної частини ліворуч щодо напрямку його руху, здійснив виїзд на праве узбіччя з подальшим наїздом на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «УАЗ АС-U 39095П6ЗНГ» реєстраційний номер [NUMBER] , працівник відповідача - [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичного закладу. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 25 лютого 2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024120000000266 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 30 липня 2024 року постановою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Кіровоградської прокуратури кримінальне провадження №12024120000000266 від 25 лютого 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України щодо [PERSON] стосовно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру, зв`язку з смертю останнього, закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. [PERSON] було визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024120000000266 від 25 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно із висновком судово-медичної експертизи №429 від 19.06.2024 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, множинних двойних переломів ребер, напруженого гемопневмотораксу зліва, уламкових переломів обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, перелому правої плечової кістки зі зміщенням, множенних саден голови, тулуба, кінцівок, травматичного шоку 2 ступеня. Тілесні ушкодженя у вигляд: саден утворились від дії тупого (-их) предмету (-ів), індивідуальні властивості якого (яких) в медичній документації не описано; могли утворитись в строк, вказаний в постанові та у сукупності відносяться до категорії Тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпеченими для життя, згідно п.2.1.3 л) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. В розглянутій дорожній обстановці невідповідність дій водія автомобіля «УАЗ АС-U 39095П6ЗНГ» [PERSON] вказаним вище вимогам п. 2.3 (б) і (д) та 12.1 ПДР перебуває в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження від 30 липня 2024 року. Відповідно до матеріалів кримінального провадження №12024120000000266 від 25 лютого 2024 року станом на дату ДТП [PERSON] працював на посаді водія Маловисківського УЕГТ Кроповницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та останній 25.02.2024 здійснював виїзд на виклик «104» за адресою м. Новомиргород, вул. Мічуріна, 53 (пожежа). Виклик був зафіксований Диспечером газового господарства аварійно-диспетечерської служби Новомиргородської дільниці. Відтак, шкоду потерпілому він заподіяв у зв`язку та під час виконання своїх трудових обов`язків. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується роботодавцем, а не безпосередньо винним водієм. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського віддання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Вказана позиція підтверджена Верховниим Судом у Постанові від 27 жовтня 2021 року у справі № 177/472/16. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювана. Така ж позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідальність юридичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з даною організацією в трудових відносинах і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, тимчасовим, сезонним, за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Виходячи з наведених норм права та судової практики, оскільки [PERSON] перебував у трудових відносинах з Кропивницькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» під час дорожньо-транспортної пригоди 25 лютого 2024 року, внаслідок якої отримав тілесні ушкодження [PERSON] , та виконував трудові обов`язки, тому за шкоду, завдану працівником, несе відповідальність роботодавець - ТОВ «Газорозподільні мережі України» в силу положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд повинен врахувати те, що: потерпілий, зазнав фізичних та душевних страждань у зв`язку із втратою здоров`я. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відтак, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначеності моральної шкоди, має враховуватися характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (Верховний Суд у Постанові від 05 грудня 2022 року у справі №214/7462/20). Як визначено Верховним Судом у Постанові від 05 грудня 2022 року у справі №214/7462/20, при визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні беззаперечно встановлено та не заперечувалося сторонами у ході судового розгляду у справі цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «УАЗ АС-ІІ 39095ВП6 ЗНГ» реєстраційний номер [NUMBER] на дату ДТП була застрахована у АТ «СК «КРАЇНА» відповідно до полісу №АР6826661. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні визнали факт отримання потерпілим від АТ «СК «КРАЇНА» відповідно до полісу №АР6826661 суми коштів у розмірі 2283 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. При цьому, суд враховує, що моральна шкода, завдана потерпілому полягає у втраті спокою, дискомфорті, стресі, через одержані тілесні ушкодження, стан пригнічення внаслідок понесеного оперативного втручання, погіршення загального стану його здоров`я, останній вимушений був пройти тривале і болюче лікування, переніс оперативне втручання, а наслідки отриманих травм він відчуває і досі. Внаслідок отриманих травм потерпілий змушений прикладати досить багато зусиль з метою відновлення свого психологічного стану. Разом з тим, судом при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача береться до уваги той факт, що відповідно до робочої інструкції, до обов`язків позивача, як працівника відповідача - слюсаря з аварійно- відбудовних робіт входило зокрема - виконання аварійно-відбудовних робіт, пов`язаних з усуненням аварійних ситуацій відповідно кваліфікаційному розряду, наявність практичного досвіду по усуненню закупорки і витоку газу на діючих газопроводах, ГБУ, запірній арматурі, ремонту і регулюванні арматури, обладнання ГРП, ГРШ, КВПІА котлів та газових приладів. 25 лютого 2024 позивач перебуваючи на робочому місці під час безпосереднього виконання своїх посадових обов`язків знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 973, Актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння) аварії, що стався (сталося/сталася) 25 лютого 2024 року о 04 годині 49 хвилин від 2 квітня 2024 та є грубим порушенням трудової дисципліни, посадової інструкції, Правил безпеки систем газопостачання та ін. З урахуванням вищевикладених безсумнівно встановлених у ході судового розгляду обставин, суд вважає за необхідне частково задовольняючи позовні вимоги позивача, з урахуванням, в тому числі, поведінки [PERSON] під час виконання ним своїх службових обов`язків 24-25 лютого 2024 року, характеру отриманих травм в процесі дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце близько 04 години 30 хвилин 25 лютого 2024 року, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, з урахуванням вимог розумності та справедливості - 35000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, що на думку суду є достатнім та спів мірним. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у визначеному у Законі України «Про судовий збір» розмірі.

Outcome: partial