Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

25.02.2025 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить : - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2). Позов обґрунтовано тим, що позивач з 24 квітня 2021 року між сторонами було укладено у шлюб, у якому народилася спільна дитина дитини [PERSON] , [INFO] . На даний час відносини між ними погіршилися, внаслідок чого вона вимушена переїхати та жити окремо та самостійно забезпечувати свої потреби та потреби дітей. 18.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] (а.с.25-27), відповідно до якого він зазначає, що не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання їх дочки [PERSON] , але не в частках а в твердій грошовій сумі та згоден сплачувати щомісячно 6000 гривень. При цьому вказує, що продовжує спілкуватися дочкою, приймає участь у її житті, відводить і забирає з дитячого садочка, донька часто залишається у нього, спілкується з його батьками. Не заперечує, щоб донька проживала із з ним та знаходилася на його утриманні, якщо це важко для позивачки. Також вказує, що зараз не працює, на його утриманні знаходяться батьки-пенсіонери: [PERSON] , 1945 року народження, та [PERSON] , 1948 року народження, - які мають похилий вік, ряд хронічних захворювань та потребують його матеріальної допомоги. Ухвалою судді від 06 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання (а.с.19-20). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, пояснив, що позивач не згодна на отримання аліментів у твердій сумі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково, просили стягнути аліменти у твердій сумі в розмірі 6000 гривень. Додатково відповідач пояснив, що до січня 2025 року працював за контрактом та мав стабільний заробіток. Його дружина мала банківську картку і користувалася цими коштами. Після закінчення строку дії контракту він активно шукає нову роботу, зараз існує за рахунок заощаджень. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, отримавши з додатково відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 24 квітня 2021 року та копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 28 вересня 2021 року (а.с.3,4). Згідно із копією заочного рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 грудня 2014 року (справа №714/10936/14-ц) та копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 01 квітня 2015 року (а.с.10,11) у позивачки є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу. Згідно із витягами з реєстру територіальної громади позивач та їх спільна з відповідачем дока зареєстрована за адресою місця проживання відповідача: [ADDRESS] . Разом із з цим у судовому засіданні представник позивача повідомив та відповідачем визнається та обставина, що позивач виїхала з дітьми з України за кордон, і малолітня донька сторін знаходиться на утриманні матері. Згідно з відповіддю №1508376 від 24.06.2025 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (а.с.66-67), відповідач отримував доходи протягом 2024 року, у тому числі як самозайнята особа В ТОВ «СІКЛУМ» (ЄДРПОУ 31902643), а також доходи від цінних паперів в АТ «Універсал банк» (ЄДРПОУ 21133352). Його сукупний дохід за 2024 рік становив 2404934,14 грн. та за перший квартал 2025 року 280957,03 грн.. Після січня 2025 року інші доходи, окрім доходів, виплачених АТ «Універсал банк» (в березні 2025 року 2666,66 грн. в квітні 2025 року - 1092,61 грн.) станом на дату отримання довідки не значаться. Суд звертає увагу, що долучені до відзиву квитанції АТ «КБ «Приватбанк» про платежі, здійснені відповідачем [PERSON] , зокрема у березні 2025 року, або не дають можливості встановити їх призначення, або підтверджують витрати на розваги (Ostrivparavoziv, Smurflyandiya, HappyLand), а отже, не можуть бути доказом того, що відповідач у повній мірі виконує свої обов`язки по утриманню дочки: бере участь у витратах на її харчування, одяг, лікування, оплату комунальних послуг, тощо. Відповідно до ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України в редакції закону, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд звертає увагу, що в силу вимог ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, присудження аліментів за рішенням суду у твердій сумі можливо лише за згодою та за заявою стягувача, тобто позивача у справі. Проте, згідно із поясненнями представника позивачки, вона не згодна отримувати аліменти у твердій сумі. Суд враховує, що в силу вимог ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Таким чином, визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та за його власною заявою, зробленою у відзиві і підтвердженою у судовому засідання, за своїм матеріальним станом він може сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн., що відповідно до відкритих публічних даних на момент ухвалення рішення є співмірним розміру частини середньої заробітної плати працівника для даної місцевості Бориспільського району Київської області. Отже такий розмір аліментів, про який просить позивач, фактично відповідає матеріальному стану відповідача на даний час. Щодо наявності у відповідача батьків непрацездатного віку, то суд звертає увагу, що будь-яких належних і допустимих доказів того, що батьки потребують матеріальної допомоги відповідача, зокрема відомості про їх доходи, а також, що вони отримують таку допомогу від сина, відповідачем не надано. Також суд враховує, що, у разі працевлаштування відповідача, що може вплинути на розмір аліментів, які будуть стягуватися у розмірі частини його заробітку (доходу), контроль за їх цільовим витрачання може здійснюватися органом опіки та піклування за заявою платника аліментів, та в силу вимог ч.2 ст.186 Сімейного кодексу України, у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. За змістом ст.191\~Сімейного кодексу\~України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1\~статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. за вимогою про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved