Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (на далі ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договори в загальній сумі 119781,50 грн та судових витрат по справі. В обґрунтування позову посилалися на наступне. 06 червня 2023 року між ТОВ «Маніфою» (далі - первісний кредитор ) та [PERSON] (далі - відповідач або позичальник) було укладено договір позики № 5683440, підписаний електронним підписом відповідача відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 9000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. У подальшому між ТОВ «Маніфою» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №18-10/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право грошової вимоги до боржника за кредитними договорами №5683440 від 06.06.2023. 10.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101125862 відповідно до якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти у сумі 17000,00 грн, і яким визначено строк повернення кредиту 105 днів. У подальшому 14.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №8746173 відповідно до якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти у сумі 12000,00 грн, і яким визначено строк повернення кредиту 105 днів. У порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів належним чином не виконав. 27.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023/1, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників, у тому числі, за кредитним договором №8746173 від 14.06.2023, боржником за яким є [PERSON] . Позивач набув право вимоги по цим кредитним договорам на підставі укладених договорів факторингу, по яким ТОВ «Мілоан» та ТОВ «МАНІФОЮ» відступило їм право вимоги по зазначеним кредитним договорам на підставі договору факторингу та переданого їм реєстру боржників. Позивач також зазначає, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо первісні кредитори станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. ІІ. Процедура та позиції сторін. 09.08.2024 заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області позов задоволено (а.с. 80-81). Ухвалою суду від 18.09.2024 суддею [PERSON]. скасовано заочне рішення та призначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 115-116). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Дубовік О. М., оскільки суддю [PERSON] звільнено у відставку. Ухвалою суду від 01.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 126). 11.06.2025 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі (а.с. 138). У судове засідання сторони не з`явились. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с. 6). У визначений ухвалою суду строк для подання відзиву, відповідач відзив на позовну заяву на адресу суду не надав; ухвала про відкриття провадження направлялась відповідачу до електронного кабінету та поштовим відправленням, про що свідчить довідка про доставку електронного документу та рекомендовані повідомлення із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 127, 131-132, 135-136). Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. У заяві про перегляд заоного рішення відповідачем наведено підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача, які судом взято до уваги у сукупності із наявними доказами, які маються у матеріалах справи. Позивачем отримано копію ухвали суду від 01.04.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до його електронного кабінету (а.с. 128), в якій позивачу судом роз`яснено вимоги ст.ст. 12, 83, 175, 177 ЦПК України, проте позивачем не надано жодних документів, клопотань, заяв, доказів на обгрунтування заперечень щодо задоволення позовних вимог відповідача. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, 10.07.2025 на підставі ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту відкладено до 15.07.2025. ІІІ. Фактичні обставини справи, які встановлені судом. Щодо договору № 5683440 06.06.2023 між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) d72929 укладено Договір позики №5683440, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 9000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 7-11). Згідно п.п. 2.5. даного договору - позика надається позичальнику в день підписання Сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті (а.с. 8). 18.10.2023 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 18-10/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою»" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] (а.с. 17-19). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5683440 від 06.06.2023, наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 18.10.2023 року по 31.03.2024 відповідач має заборгованість у сумі 29223,00 грн, з яких: 9000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20223,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 22). Щодо договору №101125862 20.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №101125862, шляхом подачі останнім заявки на сайті https://miloan.ua/ та подальшим отриманням та введенням ним одноразового ідентифікатора у вигляді [NUMBER] (а.с. 40-45). Відповідно до п. 1.1 кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно пункту 1.2 Договору [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 17000,00 грн, строком на 105 днів з 10.05.2023 з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23.08.2023 (пункти 1.3, 1.4 кредитного договору). За змістом пунктів 6.1, 7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту. Пунктом 2.1. Договору вказано, що кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] (а.с. 41). Щодо договору №8746173 У подальшому 14.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №8746173, шляхом подачі останнім заявки на сайті https://miloan.ua/ та подальшим отриманням та введенням ним одноразового ідентифікатора у вигляді [NUMBER] (а.с. 27-32). Відповідно до п. 1.1 кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно пункту 1.2 Договору [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 12000,00 грн, строком на 105 днів з 14.06.2023 з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.09.2023 (пункти 1.3, 1.4 кредитного договору). За змістом пунктів 6.1, 7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту. Пунктом 2.1. Договору вказано, що кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] (а.с. 41). 27.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023/1, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до відповідача за кредитними договорами, а саме за договором №101125862 в сумі 43861,70 грн та договором №8746173 в сумі 46696,80 грн, що підтверджується змістом самого договору та Витягами з додатку до даного Договору (а.с. 38, 48). IV. Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновок. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно частини 1 статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика", ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з положенням статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Виходячи із наведених вище положень ЦК України за своїм змістом кредитний договір є реальним і є укладеним з моменту отримання грошових коштів позичальником. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2ст. 78ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 статті 80ЦПК України вказано, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статей12,81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, що передбачено в ст. 517 ЦК України, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. За умовами укладених кредитних договорів кредитні кошти повинні були бути перераховані на банківську картку позичальника. Разом з тим, на підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» не надано жодного первинного документу, який би засвідчив факт здійснення переказу грошових коштів [PERSON] в розмірах, що передбачені кредитними договорами, що відповідач ці кошти отримав та користувався ними. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Суд звертає увагу, що представник позивача при подачі позову, одразу в позовній заяві просив проводити судові засідання у відсутності представника, в судові засідання не з`являвся, при ухваленні заочного рішення просив його ухвалити на підставі наявних у справі доказів, тобто на власний розсуд використав надані йому процесуальні повноваження, в тому числі щодо доведення заявлених позовних вимог. Також позивачу було роз`яснено право, що у разі неможливості самостійно надавати докази, він вправі подати клопотання про витребування доказів судом, проте жодних клопотань не подано, так які і не надано додаткових доказів. До позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» долучені лише розрахунки заборгованості, складені представником, в яких зазначена лише сума заборгованості за тілом кредиту та за відсотками (а.с. 22, 39, 49), які за своїм змістом не є доказами отримання кредитних коштів позичальником. Крім того, надані документи не містять розрахунку нарахування відсотків, які заявлені до стягнення, розмір відсотків вказаний однією сумою, не вказано, за який період нараховані відсотки, за якою відсотковою ставкою, що в свою чергу унеможливлює для суду перевірити правильність їх нарахування та відповідність заявленої суми до стягнення умовам укладеного договору. Фактично розмір відсотків наведений на дату передання права вимоги однією сумою. Будь-яких інших доказів щодо підтвердження наявності заборгованості та її розміру за укладеними кредитними договорами позивачем суду не надано. Отже, дослідивши докази, які надані позивачем на обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов переконання, що позивачем не доведений факт отримання кредитних коштів [PERSON] , їх розмір та користування ними, на підтвердження розміру відсотків не долучений їх розрахунок із зазначенням періоду, за який вони нараховані, із зазначенням відсоткової ставки. Разом із тим суд вважає за необхідне вказати, що відповідач в заяві про перегляд заочного рішення посилався на те, що він не підписував жодних договорів, жодної ідентифікації не проходив, проте під час подання заяви про перегляд заочного рішення вказав номер мобільного телефону [NUMBER] та РНОКПП [NUMBER] , що є аналогічними, які зазначені у кредитних договорах (а.с. 99). Отже, на підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, що номер мобільного телефону, який вказаний в кредитних договорах, належать відповідачу, також вказаний у договорах РНОКПП [NUMBER] , а також адреса проживання належить відповідачу, що підтверджується відомостями з ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області (а.с. 76). Відповідачем надано заперечення щодо заявлених позовних вимог із посиланням також на те, що відсутні підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора. На підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, останнім подано копії витягів з договорів факторингу №18-10/2023, №27102023/1, копії актів прийому-передачі реєстрів боржників за договорами факторингу. Але з наданих документів неможливо встановити, що позивачу за договором факторингу перейшло право вимоги саме в тих розмірах, які він заявляє. Якщо звернути увагу на надані договори факторингу, то в кожному з них визначено поняття «одинична ціна». Одинична ціна придбання фактором у клієнта права грошової вимоги однієї із заборгованостей по конкретному боржнику, яка визначається у відсотковому співвідношенні від заборгованості боржника. Позивачем не надано доказів визначення одиничної ціни придбання позивачем, як фактором у первісних кредиторів права грошової вимоги заборгованості відповідача, так як і не надано доказів сплати цієї ціни, що ставить під сумнів перехід права вимоги за кредитними договорами відповідача саме до позивача, а не іншої фінансової установи. Отже, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) первісному кредитору, у суду в принципі немає законних підстав вважати такий договір договором факторингу. Відтак, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не доведено факту переходу права вимоги від первісного кредитора, які є підставою заявлених вимог. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю у зв`язку з тим, що позивач не надав докази на обґрунтування заявлених вимог. Позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов спірних кредитних договорів, а саме договору позики №5683440 від 06.06.2023 договору про споживчий кредит №8746173 від 14.06.2023 та договору №101125862 від 10.05.2023 первинні кредитори перерахували на картковий рахунок позичальника [PERSON] кредитні кошти (або таке надання/зарахування відбулось іншим чином). Також не надано підтверджуючих документів, щодо відступлення права грошової вимоги від первісного кредитора, зщо є невід`ємною частиною укладення договору факторингу. Разом з тим, судом в ухвалі про відкриття провадження у справі позивачу було роз`яснено позицію ст. 12 ЦПК України щодо наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій стороною. В той же час позивачем не було надано суду доказів (щодо отримання кредитних коштів відповідачем) як і не було заявлено відповідних клопотань про витребування таких доказів у осіб, які ними володіють/знаходяться у розпорядженні (банківських установ щодо перерахування/зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, оскільки така інформація містить банківську таємницю). Суд першої інстанції при ухваленні рішення керувався в тому числі і висновками апеляційної інстанції у справі № 295/10439/24. З огляду на викладене, вимоги позивача не підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат по справі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed