Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобинський м`ясокомбінат" звернулося з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про захист ділової репутації. Позовна заява мотивована тим, що в соцмедійному застосунку ТікТок у мережі Інтернет в акаунтах (каналах) [INFO] та [INFO] , доступ до яких є вільним для необмеженого кола осіб, щодо позивача була поширена недостовірна та така, що шкодить діловій репутації позивача інформація. Зокрема у відео: -від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO] » за посиланням [INFO] : «- Чи чули ви про ситуацію з компанією Глобино, яку підозрюють у постачанні російської ковбасної оболонки під виглядом європейської? Ні? Тоді слухайте! СБУ провели обшуки на Глобинському м`ясокомбінаті. Під час розслідування з 'ясувалося, що ковбасна оболонка, яка імпортується, насправді може бути російського походження. У митних документах вказано іншу країну виробника, але слідство припускає, що це неправда. Як ви думаєте, чи повинні споживачі знати, що компанія співпрацює з рф?»; -від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] : «- Компанія Глобино, що виробляє сосиски, співпрацює з рф. Чи купували їх продукцію і чи будите надалі купувати? Ні надалі не буду. Якщо чесно, то я не знала, що вони співпрацюють з росією. Ми купуємо лише українське. 1 закликаю людей купували українське, ще раз українське. А Глобино не треба купувати. Я не купую м 'ясну продукцію. Я веган. Ну, тепер буду знати. Ще більш ретельно буду відноситись до їх продукції. Та і, мінус їх тепер. Мені пощастило, я не їм їх сосиски. Глобино співпрацює з рф? Не буду купувати більше. У нас є свої. Я не знала. І купувала, так. Але після цієї інформації не думаю»; -від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] : «-Компанія Глобино співпрацює з рф. Нещодавно СБУ провели обшуки і відкрили кримінальне провадження. Зараз перевіримо, чи є м`ясна продукція компанії Глобино у супермаркеті Сільпо. Пішли. Саме ковбасна оболонка має російське походження. Скажіть чесно, ви купили б це, знаючи що частина коштів піде у бізнес країни- агресора?»; -від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] : -«- СБУ підозрює Глобино у співпраці з російською компанією. Слідство проводиться за підозрою у співпраці з країною-агресором. Саме такі заголовки прогриміли нещодавно в ЗМІ. Проте, сосиски компанії Глобино досі продають на заправках і супермаркетах. Саме оболонку для сосисок Глобино закупав у компанії в рф. Більше того, вважають, що оболонка, продавалась через пов 'язані між собою компанії, які підробляли документи, щоб замаскувати справжнє походження продукції. Чи будете заїжджати на WOG за хот-догами від Глобино?»; -від [INFO] з хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] : -«- Не купуйте російське! Глобино досі закупляє упаковку для сосисок в рф. Продукція цієї компанії є в українських супермаркетах та заправках. І доки воїни виборюють перемогу, бізнеси і надалі собі дозволяють з країною-агресором. Давайте не купувати продукцію компаній, які ведуть не чесну діяльність. Наприклад, на WOG, де у хот-догах сосиски Глобино. Вони коментарі та відповіді на питання щодо цього не дають. Можливо, у Вас є запитання. Тож, пишіть в коментарях»; -від [INFO] з назвою «[INFO]» за посиланням [INFO] : -«- Мережа супермаркетів Сільпо одна з найвеликих, наймасивніших, крутих, всі блогери її рекламують. Всі блогери її просувають. Та чи знають ці блогери, які просувають, та саме Сільпо, що в них на полицях продукція, сировина якої береться з краіни-агресора, з росії? Не зважаючи на те, що вже три роки війни, уточнюю. Тому підемо спитаємо в адміністратора чи вона знає і як багато цієї продукції на полицях. Навіть ходити далеко не потрібно. Ми тільки зайшли в Сільпо і продукція Глобино одразу стоїть на полицях. Шукаємо сосиски. Найсмачніші, найкласні сосиски від Глобино, бачите, а оболонка робиться в країні-агресора. Ось так от. І їх купляють дуже багато. Тобто, всі, хто купляє ці сосиски, але не від знання, тому що їх продвигав супермаркет Сільпо, люди, таким чином, спонсорують війну. Проговоривши з адміністратором Сільпо, він сказав, що, нажаль, не володіє цією інформацією, тому що не було офіційного листа. Адже вся інформація від Глобино просто засекречена»; - від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO] » за посиланням [INFO] : «- Перевірка на вірність та як торгова марка «Глобино» її не пройшла. Адже досі використовує оболонку для своїх сосисок, яка виробляється в країні-агресора. Та дуже гарно прикриває це неіснуючими фірмами та документацією, що правоохоронні органи не змогли до неї доколупатися. А ми й надалі купляєм, споживаємо та фінансуємо»; - від [INFO] з назвою та хештегами « [INFO] » за посиланням [INFO] : «- Мені погрожує Глобино. Компанія Глобино залякує журналістів і лідерів думок як в лихих дев`яностих. Не даремно мама розповідала мені ці історії та тепер я в них живу. Глобино наїхало на наш канал комерційна правда і зробила це дуже якісно. Зараз я Вам покажу скріп. За що, за те, що ми просто розповсюджуємо інформацію з офіційних джерел, з якою може ознайомитись кожен з вас у вільному доступі. З листопада до середини січня вийшла купа статей про ймовірну співпрацю Глобино з російською федерацією. І що робила ця компанія? Правильно, мовчала. А тепер, нарешті, випустила свою офіційну відповідь та пообіцяла надати всі докази журналістам, а натомість просто погрожують судом. Якщо все чисто, якщо немає співпраці з рф, то де докази, де документи? Оприлюдніть їх. Вийдіть в світ. Та всім все стане ясно, у нас свобода слова чи російські дев`яності, коли журналістам погрожують. Хоча і тут ви працюєте російськими методами. Україна-це європейська, правова держава, і тут не має місць цькуванню та страшилкам. Хіба не так?» - від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] : «- Інформація на мільйон. Або як майже мільйон Глобино витратило на відбілювання своєї репутації. Тому ж чого ці гроші не пішли на допомогу, а в кишеню редакцій та пабліків?» Зазначає, що вказана у відео інформація є недостовірною, негативною і такою, що порушує ділову репутацію ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та групи компаній «Глобино», до якої входить позивач, який є володільцем однойменної торгової марки. Вказана інформація була поширена відповідачами, зокрема [PERSON] , який створив та веде акаунт [INFO] , а також є автором недостовірної інформації; [PERSON] , яка створила та веде акаунт [INFO], а також є автором недостовірної інформації та безпосередньо знімається у відео; [PERSON] , яка є автором недостовірної інформації та безпосередньо знімається у відео. У свою чергу [PERSON] під час переписки з представником позивача повідомила, що автором відео та особою, яка створила та веде акаунт (канал) [INFO], є [PERSON] та надіслала підготовлений ним сценарій для відео. Вказує, що відповідна недостовірна інформація опублікована в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунтах (каналах) [INFO] та [INFO] , доступ до яких є вільним для необмеженого кола осіб. Зокрема, на акаунт (канал) [INFO] підписано більше 3 тисяч осіб, а на [INFO] - більше 4 тисяч осіб. У першого відео більше 600 000 переглядів, у другого - більше 100 000 переглядів, у третьому - більше 300 000 переглядів, у четвертого - більше 10 000 переглядів, у п`ятого - більше 6 000 переглядів, у шостого - більше 21 000 переглядів, у сьомого - більше 22 000 переглядів, у восьмого - більше 13 000 переглядів, у дев`ятого відео - більше 2 000 переглядів. У даному випадку інформація, поширена відповідачами, містила дані, що пов`язані безпосередньо з ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», який є володільцем однойменної торгової марки «Глобино» та входить до групи компаній «Глобино», і така інформація легко пов`язується з його особою. Інформація, що міститься у відео, зокрема компанія Глобино, Глобинський м`ясокомбінат, Глобино, ТМ Глобино, - однозначно пов`язує її з особою позивача. Вважає, що інформація висловлена відповідачами в мережі Інтернет є саме у формі констатації фактів. Таким чином, ці висловлювання не є оціночними судженнями, які не підлягають верифікації, тобто відповідності дійсним фактам. У даному випадку, перевірка достовірності викладеної інформації цілком можлива. Відповідна інформація є негативною по відношенню до ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», оскільки в ній стверджується про порушення ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» норм чинного законодавства та національних інтересів. Позивач також зауважує, що інформація подається відповідачами у край зневажливому тоні. Ці висловлювання містять основні думки та тези, в яких, як про доконаний факт, інформуються споживачі, вказується про існування певних фактів, що позивач співпрацює з рф, закуповує російську продукцію під виглядом європейської, використовуючи підроблені документи та фіктивні компанії; що позивач фінансує країну-агресора, а ті споживачі, які купують його продукцію, так само фінансують країну-агресора; що СБУ провело обшуки у позивача, щодо нього відкрито кримінальне провадження, оскільки в його діях вбачають склад кримінального правопорушення; що позивач не дотримується національних інтересів у воєнний час; що позивач веде незаконну діяльність та є спонсором війни. У зв`язку з чим у відео прямо закликають бойкотувати та не купувати продукцію компанії Глобино. Крім того, у відео стверджується, що позивач залякує журналістів, хоча насправді позивач намагався у позасудовому порядку врегулювати ситуацію. Також у відео стверджується, що позивач витрачає кошти на відбілювання репутації. Звертає увагу, що наведена у відео інформація документально не підтверджується. При цьому у відео свідомо спотворюються факти щодо кримінального провадження № 2202400000000081. Так, кримінальне провадження розслідується щодо посадових осіб ТОВ «ДВС- ЛУГАВТО», ТОВ «УПК ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ДТС», а не позивача.Ухвалою слідчого судді надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, з можливістю вилучення їх завірених належним чином копій, а не дозвіл на проведення обшуку та вилучення оригіналів документів. В ухвалі зазначено, що у позивача можуть бути в наявності певні документи.Ухвала стосується лише договорів, укладених ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» з ТО «Торговий дім «ДТС» та ТОВ «УПК ГРУП», та повного пакету документів на їх виконання, відомостей про використання у виробництві продукції товарів, поставлених ТОВ «Торговий дім «ДТС» та ТОВ «УПК ГРУП» за період з 24.02.2022 по 23.10.2024. ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» повідомило правоохоронців про те, що він не закуповував та не використовував продукцію виробництва Латвії, щодо якої у СБУ є сумніви щодо її походження, а саме ковбасну оболонку «Amiflex Т-3 Print», що підтверджується документально. ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» не закуповує та не використовує продукцію, яка має або може мати походження з рф, а також ковбасні оболонки виробництва Латвії. Зазначає, що аналогічні ухвали про надання тимчасового доступу постановлені щодо інших 12 компаній, однак відео стосуються виключно ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», що вказує на їх замовний характер: https://reyestr.court.gov.ua/Review/123300416; https://reyestr.court.gov.ua/Review/123300417; https://reyestr.court.gov.ua/Review/123300418; https://revestr.court.gov.ua/Review/123300419; https://reyestr.court.gov.ua/Review/123599454; https://reyestr.couit.gov.ua/Review/123224169; https://reyestr.court.gov.ua/Review/123224170; https.//reyestr.court.gov.ua/Review/123224168; https://reyestr.court.gov.ua/Review/123421988; https://reyestr.court.gov.ua/Review/123421991; https://reyestr.court.gov.ua/Review/123421990; https://reyestr.court.gov.ua/Review/123421989. Вищезазначені ухвали оприлюднені в ЄДРСР, тобто є публічно доступними. Однак, відомості про юридичних осіб, які закуповували продукцію, неперсоніфіковані, тобто з їх змісту неможливо встановити, кого саме вони стосуються, у тому числі ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат». Це вказує, що відповідачі отримали інформацію з невідомих та неперевірених джерел, а у подальшому поширили інформацію з обмеженим доступом, яку отримали незаконно, у поза процесуальний спосіб. Враховуючи, що відповідачі поширили інформацію виключно щодо позивача, який є одним з суб`єктів та одним з м`ясокомбінатів, що закуповували продукцію, то очевидно, що відповідачі діяли вибірково та цілеспрямовано на шкоду позивачу. Станом на сьогодні відсутнє кримінальне провадження щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», у тому числі за ст.111-2 КК України (пособництво державі-агресору), а також вирок суду, аналогічно щодо посадових осіб товариства, а також будь-якої іншої юридичної особи, яка входить до групи компаній «Глобино». За відсутності на момент поширення інформації відповідних судових рішень, у тому числі вироку, що встановлюють порушення ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» чинного законодавства України, про які йде мова в поширених відповідачами відео, - поширена інформація є недостовірною. Наразі щодо позивача діє принцип невинуватості. Всупереч голослівних тверджень відповідачів, ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та будь-яка інша юридична особа, яка входить до групи компаній «Глобино», ніколи не були у переліку «Міжнародні спонсори війни», яке вело НАЗК, а також у Державному реєстрі санкцій, яке веде РНБО. Отже, поширена інформація є не лише негативною щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», але й такою, що не відповідає дійсності та є недостовірною. Позивач є юридичною особою з позитивною діловою репутацією і поширення неправдивої інформації щодо неправомірних дій з боку відповідачів завдає шкоди особистим немайновим правам позивача, псує його ділову репутацію, впливає на відносини з контрагентами та споживачами, оскільки характеризує як особу, що зневажливо ставиться до закону, до своїх обов`язків та може допустити вчинення незаконних дій у своїй діяльності. Зокрема, у відео йде пряма дискредитація позивача перед його контрагентами, такими як Епіцентр, Сільпо та WOG, які прямо зазначаються у відео та на території яких відбувається зйомка відео та розповсюдження недостовірної інформації серед споживачів. Поширення відомостей, що не відповідають дійсності і порушують особисті немайнові права позивача, такі як право на повагу ділової репутації, є порушенням його інформаційного імунітету, гарантованого Конституцією України кожному. З огляду на те, що будь-яке пов`язування господарської діяльності позивача з рф викликає різку негативну соціальну оцінку та негативний імідж ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та групи компаній «Глобино» серед населення України, та дає хибне уявлення про господарську діяльність позивача як господарюючого суб`єкта в умовах військового стану в Україні, оскільки рф асоціюється в Україні виключно як країна-агресор після повномасштабного вторгнення рф на територію України. Зауважує, що в останньому відео від [INFO] фактично визнається негативи вплив всіх цих відео на репутацію позивача, що вбачається з тези, що «майже мільйон Глобино витратило на відбілювання своєї репутації». Тобто, відповідачі розуміють негатив наслідки від своєї протиправної діяльності, але все одно продовжують її. Як вище зазначалось, у відео відповідачі прямо закликають бойкотувати та не купувати продукцію компанії Глобино, що є проявом зловживання правом на інформацію. Вважає, що розміщення на інтернет ресурсі відповідачами відео мали на меті поширення відповідачем та доведення у такий спосіб до відома необмеженої кількості осіб недостовірної інформації, спрямованої на формування негативної суспільної думки про позивача. Поширена відповідачами інформація є недостовірною, має негативний характер та дискредитує позивача, а також підриває не лише ділову репутацію позивача, а й довіру серед численних споживачів та суспільства в цілому. Наведена у відео інформація не відповідає дійсності, не підтверджена будь-якими доказами, місить висловлювання негативного характеру щодо позивача, а відтак її поширення призвело до порушення особистих немайнових прав позивача, зокрема, права на недоторканність ділової репутації, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Враховуючи викладене, позивач просить суд: 1) Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, поширену в мережі інтернет [PERSON] в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті [INFO], такого змісту: -«Чи чули ви про ситуацію з компанією Глобино, яку підозрюють у постачанні російської ковбасної оболонки під виглядом європейської? Ні? Тоді слухайте! СБУ провели обшуки на Глобинському м 'ясокомбінаті». Під час розслідування з 'ясувалося, що ковбасна оболонка, яка імпортується, насправді може бути російського походження. У митних документах вказано іншу країну виробника, але слідство припускає, що це неправда. Як ви думаєте, чи повинні споживачі знати, що компанія співпрацює з рф?»; -«Компанія Глобино, що виробляє сосиски, співпрацює з рф»; -«Компанія Глобино співпрацює з рф. Нещодавно СБУ провели обшуки і відкрили кримінальне провадження. [...] Саме ковбасна оболонка має російське походження. Скажіть чесно, ви купили б це, знаючи що частина коштів піде у бізнес країни-агресора? »; -«СБУ підозрює Глобино у співпраці з російською компанією. Слідство проводиться за підозрою у співпраці з країною-агресором. [...] Саме оболонку для сосисок Глобино закупає у компанії в рф. Більше того, вважають, що оболонка, продавалась через пов 'язані між собою компанії, які підробляли документи, щоб замаскувати справжнє походження продукції»; -«Не купуйте російське! Глобино досі закупляє упаковку для сосисок в рф. Продукція цієї компанії є в українських супермаркетах та заправках. І доки воїни виборюють перемогу, бізнеси і надалі собі дозволяють з країною-агресором. Давайте не купувати продукцію компаній, які ведуть не чесну діяльність. Наприклад, на WOG, де у хот-догах сосиски Глобино»; -«майже мільйон Глобино витратило на відбілювання своєї репутації. Тому ж чого ці гроші не пішли на допомогу, а в кишеню редакцій та пабліків?»; 2) Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, поширену в мережі інтернет [PERSON] в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті [INFO], такого змісту: - «Чи чули ви про ситуацію з компанією Глобино, яку підозрюють у постачанні російської ковбасної оболонки під виглядом європейської? Ні? Тоді слухайте! СБУ провели обшуки на Глобинському м 'ясокомбінаті». Під час розслідування з 'ясувалося, що ковбасна оболонка, яка імпортується, насправді може бути російського походження. У митних документах вказано іншу країну виробника, але слідство припускає, що це неправда. Як ви думаєте, чи повинні споживачі знати, що компанія співпрацює з рф?» -«Компанія Глобино, що виробляє сосиски, співпрацює з рф»; -«Компанія Глобино співпрацює з рф. Нещодавно СБУ провели обшуки і відкрили кримінальне провадження. [...] Саме ковбасна оболонка має російське походження. Скажіть чесно, ви купили б це, знаючи що частина коштів піде у бізнес країни-агресора?»; -«СБУ підозрює Глобино у співпраці з російською компанією. Слідство проводиться за підозрою у співпраці з країною-агресором. [...] Саме оболонку для сосисок Глобино закупає у компанії в рф. Більше того, вважають, що оболонка, продавалась через пов 'язані між собою компанії, які підробляли документи, щоб замаскувати справжнє походження продукції»; -«Не купуйте російське! Глобино досі закупляє упаковку для сосисок в рф. Продукція цієї компанії є в українських супермаркетах та заправках. І доки воїни виборюють перемогу, бізнеси і надалі собі дозволяють з країною-агресором. Давайте не купувати продукцію компаній, які ведуть не чесну діяльність. Наприклад, на WOG, де у хот-догах сосиски Глобино»; 3) Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, поширену [PERSON] в соцмедійному застосунку [INFO] у мережі Інтернет в акаунті [INFO] та [INFO] ,такого змісту: -«Та чи знають ці блогери, які просувають, та саме Сільпо, що в них па полицях продукція, сировина якої береться з країни-агресора, з росії? [...] Найсмачніші, найкласні сосиски від Глобино, бачете, а оболонка робиться в країні-агресора. [...] Тобто, всі, хто купляє ці сосиски, але не від знання, тому що їх продвигає супермаркет Сільпо, люди, таким чином., спонсорують війну»; -«Перевірка на вірність та як торгова марка «Глобино» її не пройшла. Адже досі використовує оболонку для своїх сосисок, яка виробляється в країні-агресора. Та дуже гарно прикриває це неіснуючими фірмами та документацією, що правоохоронні органи не змогли до неї докулупатися»; -«Мені погрожує Глобино . Компанія Глобино залякує журналістів і лідерів думок як в лихих дев 'яностих. [...] Хоча і тут ви працюйте російськими методами»; -«майже мільйон Глобино витратило на відбілювання своєї репутації. Тому ж чого ці гроші не пішли на допомогу, а в кишеню редакцій та пабліків?»; 4) Зобов`язати [PERSON] невідкладно, але не пізніше ніж на п`ятий день з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», розміщену в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет за посиланням: [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , шляхом розміщення в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті [INFO] у відповідних розділах, вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «Спростування недостовірної інформації щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та групи компаній «Глобино»; 5) Зобов`язати [PERSON] невідкладно, але не пізніше ніжна п`ятий день з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», розміщену в соцмедійному застосунку TikTok умережі Інтернет за посиланнями: [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , шляхом розміщення в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті [INFO] , у відповідних розділах, вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «Спростування недостовірної інформації щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та групи компаній «Глобино»; 6) Зобов`язати [PERSON] невідкладно, але не пізніше на п`ятий день з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», розміщену в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет за посиланням: [INFO] , [INFO] . [INFO] , [INFO] , шляхом розміщення в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті [INFO] та [INFO] у відповідних розділах, вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «Спростування недостовірної інформації щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та групи компаній «Глобино». Вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Голосіївського районного суду міста від 19.02.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію вказаної ухвали разом з позовною заявою було отримано відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Кореспонденція, надіслана [PERSON] за адресою її реєстрації, повернулася до суду 25.03.2025 з відміткою «за закінченням строку зберігання», а 25.04.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подала. У березні 2025 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву. Вказує на те, що позивачем не надано жодних доказів того, що [PERSON] є власником акаунтів [INFO] та [INFO] . Крім того, позивачем не надано доказів, розміщення відповідачами спірної інформації у ТікТок та Фейсбук про спростування якої він просить, оскільки надані позивачем посилання неіснуючі, а з наданих матеріальних доказів неможливо встановити їх приналежність, розташування та інше. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження приналежності [PERSON] до авторства інформації, яка зі слів позивача була опублікована. Позивачем приєднано копію листування, з якого неможливо становити ні учасників листування, ні його контекст. Також вказує, що відповідно до змісту позовної заяви та описаної позивачем інформації вона є оціночними судженнями, а не твердженням. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У свою чергу ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» подало відповідь на відзив [PERSON] , в якому зазначає, що дійсно після відкриття провадження у даній справі за дивним збігом обставин всі відео у ТікТок та Фейсбук щодо позивача були видалені з акаунта [INFO] та [INFO] . Однак у своєму відзиві відповідач [PERSON] не заперечує, що саме він є власником акаунтів та автором відео, замість цього наголошує, що позивачем не надано доказів на підтвердження цього. Відповідач [PERSON] не заперечує свій зв`язок з іншими відповідачами, а навпаки просить відмовити у задоволенні позовних вимог не лише до себе, а й до інших співвідповідачів. Вказує на те, що відповідач [PERSON] жодним чином не пояснює, чому [PERSON] у переписці з представником позивача зазначала його акаунт як власника агенції та автора сценарію, а також як особу, яка разом з оператором мала брати участь під час зйомки відео за участі [PERSON] . Відповідач [PERSON] також не заперечує, що він є автором сценарію, копія якого додана до позовної заяви. Відповідач лише зазначає, що з переписки неможливо встановити ні учасників, не його контекст, однак у переписці чітко зазначено учасників - [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що позивач просить спростувати інформацію, розміщену не лише у ТікТок, але й у Фейсбук. Дійсно, у Фейсбук є однойменна сторінка «Комерційна правда», яка дублює частину відео з ТікТок, однак позивач у своїй позовній заяві взагалі не згадував акаунт Фейсбук . Така обізнаність відповідача додатково доводить його відношення до акаунтів у ТікТок та Фейсбук . А також розповсюдження ним недостовірної інформації щодо позивача. Також недоречним є посилання відповідача [PERSON] на законодавчі визначення «домен», «власник сайту», оскільки у позивача відсутні позовні вимоги до ТікТок, а лише наявні до відповідачів. Також зазначає, що наразі в Україні відсутнє спеціальне правове регулювання щодо соцмедійних застосунків, таких як Тік Ток, Фейсбук та Інстаграм, в тому числі законодавче визначення «сторінка», «акаунт», «обліковий запис», «контент», «блогер» тощо. Однак це не звільняє від відповідальності осіб, які використовують соцмедійні застосунки для заподіяння шкоди честі, гідності та порушенні ділової репутації фізичних та юридичних осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом приходить до наступних висновків. У статті 34 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб (стаття 68 Конституції України). За змістом частини 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення свобод (зокрема, свободи дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та інш.), передбачених статтею 10 Конвенції, пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 905/902/20). Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині (частина 1 статті 91 ЦК України). У частині 1 статті 94 ЦК України визначено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Ділова репутація належить до особистого немайнового блага, яке охороняється цивільним законодавством (частина 1 статті 201 ЦК України). Згідно із статтею 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. У статті 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 7 Закону України «Про інформацію»). За змістом частини 1 статті 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, яка порушує право на ділову репутацію юридичної особи. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Поширенням інформації вважається опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (частина 1). Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина 2). Європейський суд з прав людини зазначав, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Тобто, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати (постанова Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/10429/18). При вирішенні питання про визнання поширеної інформації недостовірною, має бути визначено характер такої інформації та з`ясовано, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. У свою чергу, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом (постанова Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 910/19082/16). Позивач повинен довести факт поширення недостовірної інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, з огляду на положення процесуального закону суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. У своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, то правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі "Лінгенс проти Австрії" від 08.07.1986). Щоб розрізнити твердження щодо фактів та оціночні судження, необхідно враховувати обставини справи та загальний тон висловлювань (рішення ЄСПЛ у справі "Бразільє проти Франції" від 11.04.2006), оскільки судження з питань, які становлять суспільний інтерес, можуть на цій підставі становити оціночні судження, а не твердження щодо фактів (рішення ЄСПЛ "Патурель проти Франції" від 22.12.2005, "ТОВ "Інститут економічних реформ" проти України" від 02.06.2016). Однак, навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення ЄСПЛ у справі "Де Хаес і Гійселс проти Бельгії" від 24.02.1997). Отже, за змістом наведених положень чинного законодавства та усталеної практики ЄСПЛ, судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки, і пов`язане із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Виходячи з викладеного, при вирішенні спору, предметом якого є захист ділової репутації шляхом спростування відомостей, що були поширені у тому числі за допомогою мережі "Інтернет" з метою задоволення суспільного інтересу, ключовим є чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями в інформації, що викладалася у спірній публікації. У той час, як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2021 у справі № 918/132/20). Відповідно до позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. У постанові Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 758/2931/19 зазначено, що предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Як передбачено в статті 10 Конвенції, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена. Верховний Суд дійшов висновку, що об`єктивне вирішення розглядуваної справи, зокрема оцінка спірних висловлювань та поведінки сторін неможлива без урахування суспільно-політичного контексту відносин між Україною та росією. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2022 в справі № 635/6172/17 звертала увагу, що: - Україна залишається об`єктом збройної агресії з боку росії, яку остання здійснює, серед іншого, і через підтримку та забезпечення масштабних терористичних атак (абзац перший затвердженого постановою від 27.01.2015 № 129-VIII Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН), Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання рф державою-агресором (далі - Звернення)); - із 20.02.2014 тривають силові дії російської федерації (перша фаза збройної агресії), які є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «c», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974 (абзац сімнадцятий пункту 1 схваленої постановою від 21 квітня 2015 року № 337-VIII Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків» (далі - Заява)). Беручи до уваги Статут ООН і Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14.12.1974, Верховна Рада України визнала росію державою-агресором (абзац шостий Звернення); - у квітні 2014 року розпочалася друга фаза збройної агресії росії проти України, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення так званих «донецької народної республіки» (07.04.2014) та «луганської народної республіки» (27.04.2014) (абзац п`ятий пункту 1 Заяви); - 27.08.2014 третя фаза збройної агресії рф розпочалася масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил рф (абзац чотирнадцятий пункту 1 Заяви); - наслідком збройної агресії рф проти України стала нелегітимна воєнна окупація і подальша незаконна анексія території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя - невід`ємної складової державної території України, воєнна окупація значної частини території України у Донецькій та Луганській областях (абзац перший пункту 3 Заяви). росія своїми протиправними діями заподіяла також нематеріальну шкоду Україні, порушуючи права громадян України, у тому числі право на життя, в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі, у Донецькій та Луганській областях. Жертвами збройної агресії рф стало мирне населення, зокрема жінки та діти (абзаци четвертий і п`ятий пункту 3 Заяви). - 24.02.2022 розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії рф проти України - повномасштабне вторгнення агресора на Українську суверенну територію; - 02.03.2022 збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від рф негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей; - 14.04.2022 Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами рф та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої згідно з Постановою Верховної Ради України № 2188-IX); - 27.04.2022 Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішиv внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни. Вочевидь агресія росії проти України має й інформаційну складову, яка зокрема супроводжується формуванням і просуванням інформаційних смислів; розповсюдженням фейків, дезінформації; намаганням поширення у громадській думці цінностей, настанов і наративів країни-агресора. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що поширення інформації про позивача, що включає у себе оспорювану інформацію, здійснено в соцмедійному застосунку ТікТок у мережі Інтернет в акаунтах (каналах) [INFO] та [INFO] , авторами є [PERSON] , [PERSON] . При цьому, з наданих позивачем доказів встановлено, що відповідач [PERSON] , знімалась у відео як акторка згідно із сценарієм, що підтверджено нею у переписці з юристом компанії відповідача. Поряд з цим, відповідно до наданої [PERSON] переписки з представником агенції встановлено, що автором сценарію зазначено відповідача [PERSON] . У свою чергу відповідач [PERSON] у поданому до суду відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовує свого співавторства вказаного контенту, натомість наполягає, що позивачем не надано доказів того, що він є власником акаунтів [INFO] та [INFO] . При цьому, суд звертає увагу, що відповідач [PERSON] , отримавши ухвалу про відкриття провадження у даній справі, свою позицію щодо участі в поширенні спірної інформації суду не висловила, відзиву на позовну заяву не подала. Під час розгяду справи судом встановлено, що при переході за посиланням адрес розміщення публікацій, сторінок з публікаціями не існує. Натомість, з наданих позивачем доказів встановлено, що у мережі Інтернет, зокрема на сторінці у ТікТок - [INFO] , [INFO] було опубліковано інформацію, в якій, зокрема, вказано, що «СБУ провела обшуки на Глобинському м`ясокомбінаті. Під час розслідування з`ясувалося, що ковбасна оболонка, яка імпортується, насправді може бути російського походження. У митних документах вказано іншу країну виробника, але слідство припускає, що це неправда. Як ви думаєте, чи повинні споживачі знати, що компанія співпрацює з рф?». Автором вказаної інформації була [PERSON] . Судом також встановлено, що інформація щодо проведення СБУ обшуків у низки компаній, в тому числі ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» була у вільному доступі та опубліковувалася в мережі Інтернет різними джерелами. Крім того, з указаної публікації вбачається, що відповідач [PERSON] фактично проаналізувала інформацію, яка була розміщена в інших джерелах масової інформації. У відео від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO] » за посиланням [INFO] , автор знову ж висказує загальнодоступну інформацію щодо обшуків та зокрема зазначає, що СБУ підозрює Глобино у співпраці з російською компанією. Слідство проводиться за підозрою у співпраці з країною-агресором, при цьому, посилаючись на заголовки у ЗМІ. Висловлювання такого роду інформації є оціночним судженням та поширенням уже існуючої інформації наявної в засобах масової інформації. Щодо інформації, поширеної у відео від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] , то вона стосується висвітленню переписки з представником позивача та жодним чином не зачіпає немайнових прав ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат. Також у відео від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] «Інформація на мільйон. Або як майже мільйон Глобино витратило на відбілювання своєї репутації. Тому ж чого ці гроші не пішли на допомогу, а в кишеню редакцій та пабліків?», інформація вирвана з контексту, тому не можливо встановити були це оціночні судження чи ствердження. Суд зазначає, що хоча опублікована інформація й містить елементи провокативного характеру, однак її не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями. Таким чином, суд вважає, що поширена відповідачами інформація у ТікТок [INFO], [INFO] та [INFO], [INFO] не порушує особисте немайнове право позивача як юридичної особи, тому така інформація не підлягає спростуванню та визнанню її недостовірною. Поряд з цим, [INFO] на каналі [INFO] було опубліковано відео з назвою та хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] , автором інформації була відповідач [PERSON] , такого змісту: «- Компанія Глобино, що виробляє сосиски, співпрацює з рф. Чи купували їх продукцію і чи будите надалі купувати? Ні надалі не буду. Якщо чесно, то я не знала, що вони співпрацюють з росією. Ми купуємо лише українське. І закликаю людей купували українське, ще раз українське. А Глобино не треба купувати. Я не купую м 'ясну продукцію. Я веган. Ну, тепер буду знати. Ще більш ретельно буду відноситись до їх продукції. Та і, мінус їх тепер. Мені пощастило, я не їм їх сосиски. Глобино співпрацює з рф? Не буду купувати більше. У нас є свої. Я не знала. І купувала, так. Але після цієї інформації не думаю». Проаналізувавши вказану публікацію можна зробити висновок, що автором висловлено твердження, що компанія «Глобино», що виробляє сосиски, співпрацює з рф та зокрема закликано людей не купувати продукцію позивача. Вказане відео було переглянуте 532 користувачами соціальної мережі. Також у відео від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO] » за посиланням [INFO] , автор, знову ж таки [PERSON] , висвілює загальнодоступну інформацію щодо обшуків в компанії «Глобино», серед іншого висловлюючи твердження, що ковбасна оболонка компанії має російське походження. У відео від [INFO] з хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] , автором [PERSON] зокрема наголошено, що «Глобино» досі закупляє упаковку для сосисок в рф та закликано глядачів не купувати продукцію компаній, які ведуть нечесну діяльність, наприклад, на WOG, де у хот-догах є сосиски Глобино. У відео від [INFO] з назвою «[INFO]» за посиланням [INFO] , вже іншим автором - відповідачкою [PERSON] , зазначено: « Найсмачніші , найкласні сосиски від «Глобино», бачите, а оболонка робиться в країні-агресора», що також не може вважатись оціночним судженням чи висловленням критики щодо ведення позивачем господарської діяльності, а навпаки є висловленням твердження та подано інформацію як беззаперечний факт. У відео від [INFO] з назвою та хештегами «[INFO]» за посиланням [INFO] , автор - [PERSON] , стверджує, що торгова марка «Глобино» досі використовує оболонку для своїх сосисок, яка виробляється в країні-агресора. Таким чином судом встановлено, що частково інформація викладена відповідачами в мережі Інтернет, зокрема соцмедійному застосунку ТікТок, є підставою для захисту права на недоторканність ділової репутації позивача, оскільки мала вигляд тверджень щодо господарської діяльності позивача, зокрема співпраці з російською федерацією. Крім того суд встановив, що зазначена інформація була доведена до відома необмеженого кола осіб, які є користувачами мережі Інтернет, зокрема соцмедійного застосунку ТікТок та слідкують за сторінкою [INFO] та [INFO] , що підтверджує факт поширення інформації, яка оспорюється в справі. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст. 62 Конституції України). Аналогічні норми передбачені ст. 2 КК України та ст. 17 КПК України. Позивачем до позовної заяви додано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2024 у справі № 761/40398/24, відповідно до якої компанію позивача зобов`язано надати слідчим доступ до речей та документів, у зв`язку з тим, що компанію, яка здійснює імпорт поліамідної ковбасної оболонки, в тому числі для виготовлення ковбасних виробів позивачем, підозрюють у співпраці та в допомозі державі агресору- російській федерації. При цьому, повідомивши оспорювану інформацію в контексті тверджень, відповідачі заявили про вчинення позивачем суспільно небезпечних діянь проти держави Україна, як вже про встановлений та доведений факт. Таким чином, оспорювана недостовірна інформація формує у суспільстві негативне сприйняття компанії позивача, як особи, яка співпрацює з ворогом українського народу - державою-агресором та всупереч інтересам України, чим завдається шкода особистим немайновим правам позивача. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову про визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог п.п. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме позовної заяви немайнового характеру, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн). У даному випадку позов був оплачений позивачем за шість немайнових вимог однак за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн), що загалом склало 18 168,00 грн. Отже, позивач повинен був при зверненні до суду із позовом про захист ділової репутації сплатити судовий збір у розмірі 7 267,20 грн (6 х 1 211,20 грн), однак до державного бюджету було перераховано судовий збір у більшому розмірі - 18 168,00 грн. Водночас відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З огляду на наведене, питання повернення надмірно сплаченого судового збору судом не вирішується, оскільки на момент судового розгляду відповідне клопотання позивача відсутнє. Зважаючи на задоволення позовних вимог частково, судовий збір підлягає стягненню з кожного із відповідачів на користь позивача у розмірі по 2 422,40 грн.

Outcome: partial