Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Представниця [PERSON] адвокатка Ємець С.М. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між сторонами, мотивуючи вимоги тим, що їхня сім`я розпалася через взаємні непорозуміння та різні погляди на життя. З 31.01.2025 сторони проживають окремо один від одного та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] . Збереження сім`ї позивачка вважає неможливим та на примирення не згодна. У судове засідання позивачка не з`явилася, проте її представниця подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за відсутності позивачки, яка позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу, а судові витрати просить покласти на неї (а.п.26). Відповідач не з`явився до суду також, проте відповідно до адресованої суду письмової заяви не заперечував проти задоволення позову, а справу просив розглянути за його відсутності (а.п.24). Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 21.06.2016 Прилуцьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що було складено відповідний актовий запис за №157 (а.п.15). З копії свідоцтва про народження (а.п.16) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ч.3, 4 ст.56 СК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти цього, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивачка у своїй заяві не просила відновити своє дошлюбне прізвище, то суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі\~ст.104,105,112-113\~СК України,\~

Outcome: approved