Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

У квітні 2025 представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] . Після народження доньки стосунки між сторонами погіршились та врешті відповідач покинула сім`ю, залишивши дитину на виховання позивачу та його матері. З 2022 відповідачка повністю припинила навідування доньки, пояснивши, що вступила в новий шлюб, в якому немає місця для дитини від попередніх відносин. У жовтні 2022 відповідач виїхала за кордон та місце її перебування невідоме. Наразі позивач проходить військову службу та дитина проживає з матір`ю останнього - [PERSON] . Відповідач не піклується про здоров`я дитини, її фізичним та духовним розвитком, жодним чином не приймає участі у вихованні дочки, не переймається її долею. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] та стягнути аліменти на його користь на утримання дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, представник надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач, яка була повідомлена про час та спосіб розгляду справи шляхом надіслання судових повісток, до судового засідання не з`явилася, відомостей про причини неявки суду не повідомила. Представник третіх осіб Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. В зв`язку зазначеним, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.01.2017. Дитина [PERSON] мешкає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з кінця грудня 2016 по теперішній час, що вбачається з довідки № 352 від 25.12.2024, акту № 52 від 25.12.2024, акту обстеження умов проживання від 14.05.2025. [PERSON] перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] , що підтверджується довідкою № 676 від 09.12.2024 та отримує заробітну плату, що вбачається з копії відповіді ДПС № 0599-2025-0000439 від 19.03.2025. [PERSON] надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, що видно з відповідного Розпорядження Миколаївської МВА Краматорського району Донецької області № 733 від 30.09.2024. Також з вказаного розпорядження видно, що з відповідною заявою звернулася [PERSON] . [PERSON] має декларацію з сімейним лікарем лікарської амбулаторії сел. Райгородок КНП «ЦМСД» Миколаївської міської ради з народження. З 2022 по теперішній час перебувала на прийомі двічі. Супровід дитини здійснювала бабуся [PERSON] , що вбачається з довідки № 01-11/173 від 03.03.2025. З довідки № 01-14/12 від 20.01.2025 видно, що [PERSON] навчається у 2 класі Райгородоцького ЗЗСО І-ІІІ ст. Дитиною опікуються батько [PERSON] та бабуся [PERSON] , мати дитини [PERSON] успішністю доньки не цікавилась, контакту з школою не підтримує, батьківські збори не відвідує. [PERSON] та [PERSON] впродовж 2024 та в січні та лютому 2025 отримували гуманітарну допомогу від благодійної організації «Благодійного фонду «Янголи Спасіння», відповідно до довідки № 136 від 11.03.2025. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою № 0-52/465 від 29.04.2025 та копією паспорта позивача серії [NUMBER] від 22.06.2007. [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: [ADDRESS] , особа, що супроводжує [PERSON] що видно з відповідної довідки № 1445-5003666732 від 23.04.2025. З довідки № 19/31624-25-Вих від 16.04.2025 видно, що [PERSON] 01.12.2023 перетнула державний кордон України на виїзд на пункті пропуску Солотвино, інших відомостей немає. З висновку Органу опіки та піклування Миколаївської міської ВА Краматорського району Донецької області від 29.04.2025 зазначено, що враховуючи факти, підтверджені документами та надані установами щодо участі обох батьків у житті дитини можна зазначити що мати дитини [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки, проте оскільки [PERSON] тривалий час не проживає на території громади орган опіки та піклування не може встановити факт ставлення відповідача до дитини, тому просить вирішити питання по справі на розсуд суду. Суд, розглядаючи справу, виходив з наступного чинного законодавства України: Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Висновком органу опіки та піклування не встановлено факт ставлення відповідача до дитини, проте, встановлено ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, тому суд приймає його до уваги. Таким чином, у судовому засіданні письмовими доказами підтверджено факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. З огляду на вищевикладене, суд набуває висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 180, ст. 182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тож, враховуючи обставини справи, приймаючи до уваги приписи ст.183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, приймаючи до уваги приписи ст. 141 ЦПК України, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на корить позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved