Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] ; земельні ділянки: - площею 4,04 га., кадастровий номер 4823982200:01:000:0200; - площею 0,04 га., кадастровий номер 4823982200:02:000:0729; - площею 4,14 га., кадастровий номер 4823982200:01:000:0199; - площею 0,04 га., кадастровий номер 4823982200:01:000:0728, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Луканівського старостинського округу Кривоозерської селищної ради Первомайського району, Миколаївської області; - земельну ділянку площею 0.44 га, для ведення особистого підсобного господарства яка розташована в с.Луканівка Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку в оформленні спадщини їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі позивача та відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заповітом, посвідченим старостою Луканівського старостинського округу Первомайського району Миколаївській області Ткачук В.П. 05 травня 2022 року, зареєстрованим в реєстрі за №9-4, [PERSON] на випадок його смерті зробив таке розпорядження: - належний йому будинок, згідно свідоцтва про право приватної власності №46 від 13 вересня 1989 року, який розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії МК №752, загальною площею 0,44 га, розташованої в межах території с.Луканівка Первомайського району Миколаївської області; - належні йому земельні ділянки згідно державних актів на право власності серія МК №016047, за кадастровими номерами 4823982200:01:000:0728, загальною площею 0,04 га, 4823982200:01:000:0199, загальною площею 4,14 га, та серія МК №016046, за кадастровими номерами 4823982200:02:000:0729, загальною площею 0,04 га, 4823982200:01:000:0200, загальною площею 4,04 га, що знаходиться в с.Луканівка Первомайського району Миколаївської області; - та все його майно де воно не знаходилося та з чого б не складалося, заповів [PERSON] (а.с.8), вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №69809801 та він є чинним на день смерті спадкодавця. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 09 березня 2024 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Луканівською сільською радою Кривоозерського району Миколавської області за №46 від 13 вересня 1989 року, зареєстрованого в Первомайському МБТІ в реєстровій книзі №1, під реєстровим №195 від 05 січня 1990 року(а.с.9); - земельних ділянок: - площею 4,0416 га., кадастровий номер 4823982200:01:000:0200; площею 0,04 га., кадастровий номер 4823982200:02:000:0729, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Луканівського старостинського округу Кривоозерської селищної ради Первомайського району, Миколаївської області, що належали [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №016046, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 18 травня 2004 року(а.с.12), даними Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-0000037162025 від 13 січня 2025 року(а.с.21-26). Даними довідки Відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області №Ш-3217/0-0.140-3198/354-25 підтверджується, що згідно з пунктом 2 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону України "Про Державний земельний кадастр" та пунктами 156, 157 Порядку, у зв`язку з наявними помилками, кадастровий номер 4823982200:02:000:0729\~(старий)\~замінено на\~кадастровий номер\~4823982200:02:000:0788\~(новий) та є вірним для земельної ділянки площею 0,0426 га, розташованої Миколаївська в межах території тг Кривоозерська Первомайського району Миколаївської області ( до децентралізації Луканівська сільська рада Кривоозеського району Миколаївської області), право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на земельну ділянку МК 016046, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право: постійного користування землею, договорів оренди землі від 18 травня 2004 року за №010401700416; - площею 4,1360 га., кадастровий номер 4823982200:01:000:0199; - площею 0,0426 га., кадастровий номер 4823982200:01:000:0728, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Луканівського старостинського округу Кривоозерської селищної ради Первомайського району, Миколаївської області, що належали [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №016047, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 18 травня 2004 року(а.с.13), даними Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-0000037282025 від 13 січня 2025 року(а.с.15-20), даними Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-3201632232025 від 28 квітня 2025 року; - площею 0.2900 га, кадастровий номер 4823982200:03:025:0001, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.Луканівка Первомайського району Миколаївської області, що належали [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія МК №752, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 16 липня 1993 року(а.с.14), даними Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-5301115432025 від 03 липня 2025 року. Спадкоємцями за законом та за заповітом на спадщину після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] як дитина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 22 березня 1979 року(а.с.7). Як вбачається зі спадкової справи №104/2024, [PERSON] як дружина спадкодавця відмовилась від прийняття спадщини, а [PERSON] прийняла спадщину за законом та за заповітом після смерті батька [PERSON] у встановленому законом порядку, подавши відповідні заяви про прийняття спадщини(а.с.50-57). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В оформленні спадкових прав на житловий будинок та земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачам відмовлено, із-за відсутності правовстановлюючих документів на майно(а.с.6). Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 ЦК України і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , виготовленого ВК ПП "Делен", спадковий житловий будинок побудований в 1976 році. Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1976 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року. Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів". Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1979 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Отже, судом встановлено, що будинок розташований по [ADDRESS] , не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті [PERSON] як об`єкт права власності - нерухоме майно. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів\~України №719-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області", створена Кривоозерська селищна територіальна громада Кривоозерського району Миколаївської області шляхом об`єднання територій та населених пунктів Кривоозерської селищної та Багачівської, Берізківської, Бурилівської, Великомечетнянської, Гойдаївської, Красненьківської, Кривоозерської, Куряче-Лозівської, Луканівської, Мазурівської, Маломечетнянської, Ониськівської, Очеретнянської, Секретарської, Тридубівської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області. На підставі постанови Верховної ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Первомайський район у складі, зокрема, території Кривоозерської селищної територіальної громади. Приймаючи до уваги, що відповідач визнала позовні вимоги, дане право ніким не оспорюється, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved