Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 10.06.2025р., 15.07.2025р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на уточнений позов не надав. Позивачка уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження доньки [PERSON] , [INFO] ; копія свідоцтва про народження доньки [PERSON] , [INFO] ; копія довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] ; копія висновку КУ «ЦНСП» Ренійської міської ради від 04.02.2025р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 08.08.2013р. про розірвання шлюбу; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 22.07.2013р. про стягнення аліментів; копія судового наказу Ренійського районного суду Одеської області від 27.02.2025р.; копія Форми ОК-5 ПФУ щодо [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка звернулась до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання їх сумісної дитини доньки [PERSON] . Так, 04.06.2011р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалося, рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 08.08.2013р. (справа №510/978/13-ц) шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 08.08.2013р. було вирішено питання про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. 27.02.2025р. Ренійським районним судом Одеської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2025р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З моменту присудження відповідача до стягнення з нього аліментів, він сумлінно виконує аліментний обов`язок. В даний час позивачка, посилаючись на вимоги СК України (ст. 192), а також враховуючи те, що донька [PERSON] росте, витрати на її утримання збільшуються та з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів збільшився мінімальний прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, посилаючись також на погіршення свого матеріального стану (позивачка не працює, немає особисто належного їй житла (орендує квартиру)), вважаючи, що відповідач більш матеріально забезпечений (є моряком) просить змінити спосіб стягуваних аліментів на доньку [PERSON] , який був раніше встановлений судом в розмірі 900 грн. щомісячно, остаточно визначивши їх розмір у частковому відношення до заробітку відповідача, а саме: на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/12 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2025 р. до [INFO] , тобто до досягнення повноліття донькою [PERSON] . На думку позивачки, визначення аліментів саме у частковому відношенні до заробітку відповідача буде забезпечувати достатні та необхідні потреби доньки [PERSON] , її нормальний розвиток та виховання, сприяти захисту її прав та забезпеченню її інтересів. Вивчивши матеріали справи, надані суду документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ Як було встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти доньки [PERSON] та [PERSON] народились у шлюбі сторін, після розірвання шлюбу за судовим рішенням та за судовим наказом відповідача було присуджено до стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] в розмірі 900 грн. щомісячно, доньку [PERSON] в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно (до досягнення кожною з них повноліття). На час винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , матеріальний стан батька дозволяв сплачувати визначений судом розмір аліментних виплат, а вимоги матері (позивачки) пред`являлися у вищевказаному розмірі, у зв`язку із чим і були задоволені. В даний час позивачка вважає що її матеріальний стан погіршився, витрати на дитину збільшилися, у зв`язку із чим розмір аліментів, що стягуються, слід збільшити також. Позивачка просить змінити спосіб стягуваних аліментів на утримання доньки [PERSON] та присудити їх до стягнення у частковому відношенні до заробітку відповідача. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів\~за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~ Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 p. у справі № 6-143цс13. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про охорону дитинства", забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку (10 років) і рівня розвитку, що може її висловити. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах\~своїх здібностей\~і фінансових\~можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так під час розгляду справи, судом встановлено, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільної із позивачкою доньки [PERSON] змінилися умови життя неповнолітньої дитини та позивачки, погіршився їх матеріальний стан. Так, позивачка в даний час у шлюб не вступила, не працевлаштована, виховує дітей самотужки, їй додатково матеріально допомагають батьки). Судом враховано, що обставини, на які посилається позивачка є важливими, проте, вона, як матір дітей, не звільняється від обов`язку щодо матеріального забезпечення дітей також. З урахуванням цього, в межах фінансових можливостей та матеріального стану, позивачка утримує спільних із відповідачем дітей. В даному випадку матір дітей належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, їх навчання, забезпечення належними санітарними умовами життя, але все це виконує в межах матеріального стану та коштів, що надаються їй для утримання дітей. Причому, обсяги цих коштів являються обмеженими та неспіврозмірними. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що дійсно у позивачки є підстави для зміни розміру аліментів, з періоду присудження аліментів з відповідача (з 2013р.) змінилися і сімейний і матеріальний стан сторін, виросли діти ( донька [PERSON] є дитиною шкільного віку, з`явилися нові потреби, інтереси та зацікавленості), змінився і рівень життя, витрати та ціноутворення, що спричинило підвищення витрат на життя та забезпечення доньки [PERSON] . Тому, виходячи з реалій сьогодення, інтересів доньки [PERSON] , яка є неповнолітньою, ученицю закладу освіти, потреб та можливостей її батьків, суд вважає правильним та справедливим змінити розмір аліментів на її утримання шляхом присудження їх в частковому відношенні на утриманнянеповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/12 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2025 р. до [INFO] , тобто до досягнення повноліття донькою [PERSON] . Суд вважає, що визначення стягнення аліментів у частці від доходу батька буде сприяти інтересам доньки [PERSON] , буде носити стабільний характер (тобто розмір аліментів буде змінюватися в залежності від рівня доходів батька), а найголовніше буде забезпечувати матеріальні умови для духовного, морального, інтелектуального й\~фізичного розвитку дитини, сімейні відносини між батьками якої припинилися. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved