Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15 листопада 2022 року. У шлюбі народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час перебувають на повному утриманні та вихованні позивачки. Рішенням Хустського районного суду від 19 квітня 2023 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 2 500 грн щомісячно на кожну дитину. Позивачка зазначає, що з часу ухвалення зазначеного рішення витрати на утримання дітей значно зросли. Діти потребують більшої уваги, догляду та фінансового забезпечення, у тому числі на навчання, розвиток, побутові й інші потреби. Крім того, [PERSON] з 2024 року є студенткою 2 курсу бакалаврату денної форми навчання за програмою факультету виробничих технологій Технічного університету в Кошице (м. Пряшів, Словацька Республіка). До досягнення донькою повноліття відповідач добровільно сплачував аліменти на її утримання, однак після досягнення нею 18-річного віку відмовився продовжувати виплати. Відповідач є працездатною особою, працює сезонно та має реальну можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Ураховуючи викладене, позивачка просить суд: збільшити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на її користь, на утримання: доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 4 000 грн щомісячно у твердій грошовій сумі до досягнення нею 23-річного віку, за умови продовження навчання; доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 000 грн щомісячно у твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2-6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема - у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, а саме: характер спору, незначну складність справи та те, що ціна позову не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та за наявними у справі матеріалами. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив. На виконання ухвали про відкриття провадження у справі представник відповідача - адвокат Гангур М.І. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, такими, що суперечать чинному законодавству та судовій практиці, і не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміну матеріального або сімейного стану відповідача, погіршення чи поліпшення стану здоров`я будь-кого із сторін або настання інших обставин, передбачених статтею 192 Сімейного кодексу України, що є необхідною умовою для перегляду розміру аліментів. Відтак, вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів, на думку представника відповідача, не підлягають задоволенню. Крім того, представник зазначив, що відповідач з 2021 року є особою з інвалідністю III групи довічно, що підтверджується копією посвідчення, довідкою про призначення соціальної допомоги, а також висновком МСЕК. Відповідач не має інших постійних джерел доходу, окрім пенсії по інвалідності, розмір якої становить 2 361 грн. Незважаючи на це, відповідач належним чином виконував свої обов`язки щодо утримання дітей, не допускав заборгованості, щомісячно сплачуючи на утримання двох дітей по 5 000 грн, що суттєво перевищує розмір його пенсії. У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що наразі не має об`єктивної можливості сплачувати аліменти в розмірі, який просить стягнути позивачка. Представник відповідача - адвокат Гангур М.І. в судовому засіданні позов заперечив, посилаючись на наведені у відзиві обставини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача - адвоката Гангур М.І., суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] - є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). Рішенням Хустського районного суду від 15 листопада 2022 року зареєстрований шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 14-16). Відповідно до рішення Хустського районного суду від 19 квітня 2023 року у справі №309/978/23, з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] - у розмірі 2 500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 11-13). Згідно з довідкою виконавчого комітету Хустської міської ради від 01 квітня 2025 року №1009/02-22, до складу сім`ї, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є студенткою 2 курсу бакалаврату денної форми навчання за освітньою програмою факультету виробничих технологій Технічного університету в Кошице (м. Пряшів, Словацька Республіка)(а.с.10) Відповідно до посвідчення, виданого Управлінням соціального захисту населення Хустської міської ради серії [NUMBER] , [PERSON] є особою з інвалідністю III групи. Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Хустської міської ради від 03 листопада 2022 року №433, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , призначено державну соціальну допомогу особі з інвалідністю III групи відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». Допомога призначена з 20 вересня 2021 року довічно. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2025 становить - 3196 гривень. Та обставина, що з віком потреби дитини зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їхнє утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дітей, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру. З огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 19 квітня 2023 року пройшов значний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивачки, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. У поданому відзиві представник відповідача зазначає про наявність обставин, що впливають на його платоспроможність, а саме те, що відповідач є особою з інвалідністю III групи. Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 180 СК України, наявність інвалідності або обмеженої працездатності у батька (матері) не звільняє його від обов`язку утримувати дитину, якщо така особа має можливість здійснювати це матеріально. Суд бере до уваги, що відповідач не є повністю непрацездатним. Інвалідність III групи не виключає можливості працювати, отримувати доходи (в тому числі з державних або пенсійних виплат), що дає змогу брати участь в утриманні своєї дитини. Доказів того, що стан здоров`я відповідача повністю виключає можливість заробітку або іншого джерела доходу, суду не надано. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, суд зазначає наступне. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Враховуючи, що дочка сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання та те, що на утриманні позивачки перебуває інша неповнолітня дочка, стан здоров`я відповідача, вік дитини, обсяг її потреб, матеріальне становище сторін, а також принцип справедливості, суд вважає за доцільне збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Хустського районного суду від 19 квітня 2023 року до 3500 гривень на кожну дитину щомісячно. Такий розмір аліментів забезпечує баланс між захистом прав дитини та врахуванням обмежених фінансових можливостей відповідача, але не звільняє останнього від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п.90), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial