Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

1.Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») надійшов до Любешівського районного суду Волинської області поштою 23 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу 26 травня 2025 року з повідомленням сторін. Розгляд справи відкладався у зв`язку із зайнятістю головуючого судді. На призначену дату судового розгляду 03 липня 2025 року сторони не з`явилися. У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки у судове засідання, відзиву на позов не подав. Ухвалою від 03 липня 2025 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2.Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позовній заяві вказує, що 30 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» (далі ТОВ «Аванс кредит») та відповідачем [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 51826-04/2024. Відповідач не виконував своїх зобов`язань перед первісним кредитором. Відповідно до реєстру боржників та договору факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року, що укладений між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] на суму 19800 гривень. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 51826-04/2024 в розмірі 19800 гривень, з яких 6000 гривень сума основного боргу, 10800 гривень відсотки, 3000 гривень штрафні санкції. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та відповідач [PERSON] 03 травня 2024 року в електронній формі уклали кредитний договір № 5614396. Боржник не виконував своїх зобов`язань у частині повернення заборгованості первісному кредитору. Відповідно до реєстру боржників та договору факторингу № 28092023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 28 вересня 2023 року, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 10686,60 гривень, з яких 3000 гривень сума основного боргу, 3486,60 гривень відсотки та 4200 гривень - пеня. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» всього просить стягнути з [PERSON] 30486,60 гривень заборгованості за кредитними договорами, на які позивач набув право грошової вимоги. 3. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подавав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» 30 квітня 2024 року уклали електронний договір позики № 51826-04/2024, згідно з яким відповідач отримав у позику у первісного кредитора 6000 гривень. Строк кредитування становив 120 днів, процентна ставка на день 1,50 %, що становить 547,50% річних. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27 березня 2025 року та договору факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року, що укладений між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] на суму 19800 гривень. ТОВ «Міолан» та відповідач [PERSON] в електронній формі уклали електронний договір позики № 5614396, згідно з яким відповідач отримав у позику у первісного кредитора 3000 гривень. Строк кредитування становив 360 днів, процентна ставка протягом першого розрахункового періоду (30 днів), визначеного графіком платежів, 3,65 % відсотки річних. Протягом решти строку кредитування 511,00% річних. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27 березня 2025 року №1 та договору факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] на суму 10686, 60 гривень. 5. Норми права, які застосував суд. Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з частиною першою статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин, першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. У відповідності з частиною першою статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із статтею 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з частиною першою статті 1079 ЦК сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Відповідно до частини першої статті 1082 ЦК боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність»\~підставою для\~бухгалтерського обліку\~господарських операцій\~є первинні\~документи.\~Для контролю\~та впорядкування\~оброблення даних\~на підставі\~первинних документів\~можуть складатися\~зведені облікові\~документи. Первинні\~документи можуть\~бути складені\~у паперовій\~або в\~електронній формі\~та повинні\~мати такі\~обов`язкові реквізити: назву\~документа (форми); дату\~складання; назву\~підприємства,\~від імені\~якого складено\~документ; зміст\~та обсяг\~господарської операції,\~одиницю виміру\~господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис\~або інші\~дані,\~що дають\~змогу ідентифікувати\~особу,\~яка брала\~участь у\~здійсненні господарської\~операції. Залежно\~від характеру\~господарської операції\~та технології\~обробки облікової\~інформації до\~первинних документів\~можуть включатися\~додаткові реквізити\~(печатка,\~номер документа,\~підстава для\~здійснення операції\~тощо). Первинні\~документи,\~створені автоматично\~в електронній\~формі програмним\~забезпеченням інформаційно-комунікаційної\~системи,\~застосовуються у\~бухгалтерському обліку\~за умови\~наявності накладеного\~електронного підпису\~чи печатки\~з дотриманням\~вимог законодавства\~про електронні\~документи та\~електронний документообіг. Первинні\~документи,\~складені в\~електронній формі,\~застосовуються у\~бухгалтерському обліку\~за умови\~дотримання вимог\~законодавства про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Пунктом 62\~Положення про\~організацію бухгалтерського\~обліку,\~бухгалтерського контролю\~під час\~здійснення операційної\~діяльності в\~банках України,\~затвердженого Постановою\~Національного Банку\~України №\~75\~від 04\~липня 2018\~року,\~виписки з\~клієнтських рахунків\~є підтвердженням\~виконаних за\~операційний день\~операцій і\~призначаються для\~видачі або\~відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. 6. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд визнає доведеним факт, що 30 квітня 2024 року ТОВ «Аванс кредит» та відповідач [PERSON] в електронній формі уклали кредитний договір № 51826-04/2024 на суму 6000 гривень. Між тим, аналіз Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України дає підстави виснувати, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором і ці докази мають знаходитися у кредитора, в тому числі нового, до якого перейшли права та обов`язки попередника. Позивачем не подано суду виписок про рух коштів по банківському рахунку відповідача. З доданих позивачем доказів неможливо констатувати, який саме номер банківської картки вказав [PERSON] при укладенні договорів з ТОВ «Аванс кредит», що оговорений у кредитному договорі кошти надійшли на банківський рахунок відповідача, а відтак в нього виник обов`язок їх повернути. Надана позивачем інформація ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не відповідає вимогам до документів первинного бухгалтерського обліку, адже не дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Крім того, додані до позову розрахунки заборгованості [PERSON] за кредитними договорами не є належним доказом на підтвердження позовних вимог про наявність кредитної заборгованості, так як не містять інформацію про дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; суми вхідного залишку за рахунком; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суми оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Фактично сам розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. У цьому контексті суд звертає увагу, що позивач не заявляв клопотання про витребування доказів, зокрема, інформації щодо належності відповідачу карткового рахунку та надходження коштів, відповідної виписки з рахунку тощо. Тобто позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Також,\~суд звертає\~увагу,\~що у\~додатках до\~позовної заяви\~немає доказів\~направлення на\~виконання вимог\~частини першої\~статті 1082\~ЦК письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги факторові, в якому була визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, суд дійшов висновку про необхідність повної відмови у задоволенні позовних вимог по договору № 51826-04/2024 від 30 квітня 2024 року. Суд визнає доведеним факт, що 03 травня 2024 року ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] в електронній формі уклали кредитний договір № 5614396 на суму 3000 гривень. Кредит надавався на 360 днів, тобто до 28 квітня 2025 року процентна ставка протягом першого розрахункового періоду (30 днів) 3,65 % відсотки річних. Протягом решти строку кредитування 511,00% річних. Кошти в цей же день було перераховано відповідачу на вказаний ним банківський рахунок з платіжною карткою з початковими та кінцевими цифрами [NUMBER] . Відповідач не виконував свої зобов`язань по кредитному договору. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею у вказаному договорі 4200 гривень відповідно до розрахунку заборгованості , суд дійшов таких висновків. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України № 4220-IX4 від 15 січня 2025 року затверджено Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14 січня 2025 року № 235/2025, відповідно до якого продовжено дію воєнного стану в Україні до 09.08.2025 року. Відтак, у частині стягнення заборгованості за пенею у сумі 4200 гривень необхідно відмовити. 7. Питання розподілу судових витрат. ТОВ «ФК «ЄАПБ» при поданні позовної заяви сплатило 3028 гривень судового збору. На підтвердження цих витрат стороною позивача подано платіжну інструкції від 21 березня 2025 року. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в цілому пред`явлено до стягнення 30486,60 гривень, з яких судом стягнуто з відповідача 6486,60 гривень, що становить 21,3 %. 8. Висновок суду щодо позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: partial