Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №568267721 від 28.12.2020 в розмірі 84 272 грн 93 коп. Позовні вимоги\~обґрунтовані ти,\~що 28.12.2020\~між ТОВ\~«ФК «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №568267721,\~який підписано\~електронним підписом.\~Так,\~28.11.2018\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ТОВ «Таліон\~Плюс» укладено\~договір факторингу\~№ 28/1118-01\~від 28.11.2018,\~строк дії\~якого завершився\~28.11.2019.\~Надалі,\~28.11.2019,\~31.12.2020\~та 31.12.2021,\~31.12.2022,\~31.12.2023\~сторони договору\~факторингу уклали\~додаткові угоди,\~з продовження\~строку дії\~такого \~по 31.12.2024.\~Предметом договору\~факторингу №28/1118-01\~від 28.11.2018\~є відступлення\~прав вимоги,\~зазначених у\~відповідних реєстрах.\~Тому,\~з врахуванням\~витягу з\~реєстру прав\~вимоги №127\~від 29.03.2021\~до договору\~факторингу №28/1118-01\~від 28.11.2018\~ТОВ «Таліон\~Плюс» отримало\~право вимоги\~до [PERSON] \~на суму\~57\~559\~грн 98\~коп.\~Надалі,\~05.08.2020\~між ТОВ\~«Таліон Плюс»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~укладено Договір\~факторингу №05/0820-01,\~з реєстром\~прав вимоги\~№11\~від 31.08.2023,\~відповідно до\~умов якого\~до ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~перейшло право\~грошової вимоги\~до [PERSON] \~на загальну\~суму 84\~272\~грн 93\~коп.\~Між ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~04.09.2024\~та ТОВ\~«Юніт Капітал»\~укладено Договір\~факторингу №0409/24,\~у відповідності\~до умов\~якого останнє\~набуло право\~вимоги до\~ [PERSON] \~у розмірі\~84\~272\~грн 23\~коп. Оскільки відповідачка не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути з неї на свою користь зазначену суму заборгованості. Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду кіровоградської області від 17.12.2024, заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі, та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором №568267721 від 28.12.2020 в розмірі 84 272 грн 00 коп, судовий збір у розмірі 2\~422 грн 40 коп, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн. Відповідачка [PERSON] 07.12.2021 уклала шлюб з [PERSON] , про що виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградької області складено актовий запис №15. Після реєстрації шлюбу, відповідачка набула прізвище чоловіка « [PERSON] ». Надалі, 01.05.2025 ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника відповідачки адвоката Мартинюк Р.Р. 02.06.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 21\~025 грн 42 коп та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в межах строку дії кредитного договору (30 днів) в розмірі 594 грн 00 коп. Крім того зазначила, що витрати на професійну правову допомогу є завищеними, справа не є складною та не потребує багато часу на побудову правової позиції професіоналом у галузі права. Відповідно дії, виконані адвокатом по справі не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на їх виконання. Зауважила, що предмет спору у даній справі містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним. Від представника позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, в яких вона заначила, що кредитний договір відповідає нормам чинного законодавства, підписаний відповідачкою електронним підписом, відсотки за користування кредитними коштами нараховані , відповідно до умов договору, а тому вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, а наведені відповідачкою доводи у відзиві на позовну заяву є неаргументованими та свідчать про небажання останньої сплачувати заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у\~судове засідання\~не з`явилася,\~однак її\~представник у\~відзиві на\~позовну заяву\~просила розгляд\~справи проводити\~за їх\~відсутності. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 28.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - кредитодавцем та [PERSON] - позичальником було укладено договір №568267721 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до п.1.1 вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 22000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умовах, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно п.1.2 Договору, кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. На період строку, визначеного п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 32,94% річних, що становить 0,09 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.4.1 Договору). Крім того, [PERSON] була заповнена заявка на отримання грошових коштів в кредит від 28.12.2020 на офіційному веб-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій вона указала бажану суму грошових коштів, бажаний строк кредитування, свої персональні дані, номер картки та іншу інформацію, яка дала можливість ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» прийняти рішення про видачу кредиту. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV67КА7. Так, 28.12.2020 о 18:13:29 відповідач вела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. Так, 28.11.2018 між первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором, строк дії\~до 28.11.2019.\~ Надалі, 28.11.2019, 31.12.2020 та 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткові угоди №19, №26, №27, №31, №32 відповідно, які продовжили строк дії договору до 31.12.2024. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №127 від 29.03.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 57559 грн 98 коп. Крім того, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчився 04.08.2021. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ«Таліон Плюс» до ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки\~на загальну суму 84272 грн00 коп. Надалі, 04.09.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі\~ТОВ «Юніт Капітал») укладено договір факторингу№0409/24, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №568267721 від 28.12.2020 перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». Всупереч умовам кредитного договору №568267721 від 28.12.2020 року відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує в належний спосіб. Із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості\~\~ [PERSON] \~\~за кредитним договором №568267721 від 28.12.2020, здійсненого первісним кредитором (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»), вбачається, що заборгованість відповідача станом на 29.03.2021 становить 57074 грн 29 коп, з яких заборгованість по кредиту\~22000 грн 00 коп, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом\~37122 грн 98 коп. Із розрахунку заборгованості\~\~ [PERSON] \~\~за кредитним договором №568267721 від 28.12.2020, сформованого ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що заборгованість відповідача станом на 23.05.2021 нараховано вже у розмірі 84272 грн 93 коп, з яких заборгованість по кредиту\~21025 грн 42 коп; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом\~63247 грн 51 коп. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20). Відповідно до статей\~12,\~81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним\~законом\~стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. З аналізу наданих сторонами доказів вбачається, що між відповідачем з однієї сторони та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з іншої, склалися кредитні правовідносини на підставі укладеного між ними договору в електронній формі. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів відповідачу на суму 22 000 грн. Даних про те, що позичальником були повернуті кошти за вказаними договором, матеріали справи не містять. У ч.ч.1, 3\~ст.509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513, ст.514 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1081 ЦК України\~передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується, що ТОВ «Юніт Капітал» у встановленому\~законом\~порядку набуло право грошової вимоги по договором, [PERSON] прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання його електронним цифровим підписом, однак, в порушення умов вказаного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення коштів та сплати відсотків. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині першій\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України\~визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або\~законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до\~статті 610 цього Кодексу\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Таким чином, позивач ТОВ «Юніт Капітал», як правонаступник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. У межах строку кредитування щодо якого домовились сторони, а саме 30 днів, тобто до 27.01.2021 відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №568267721 від 28.12.2020 вбачається, що кредитором нараховувались відсотки поза межами строку кредиту, встановленого договором, який становить 30 днів, а тому, заборгованість станом на кінець строку дії договору становить 22 594 грн 70, з яких 22 000 грн сума основного боргу, 594 грн 00 коп (22 000*0,09 %*30) грн проценти. Враховуючи, що наданими позивачем розрахунками підтверджується, що 29.12.2020 24.01.2021, 26.02.2021, 06.03.2021, 14.03.2021 та 22.03.2021 [PERSON] сплачено в рахунок погашення заборгованості 498 грн 00 коп, 1000 грн 00 коп, 35 грн 00 коп, 20 грн 00 коп, 05 грн 00 коп, та 05 грн 00 коп відповідно, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню 21 031 грн 00 коп (22594-498-1000-35-20-5-5) заборгованості за Договором №568267721 від 28.12.2020. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Представник позивача просив стягнути понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, додавши до матеріалів справи докази понесення таких витрат. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до\~ст.137\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено,\~що представником\~позивача надані\~документи,\~які підтверджують\~понесені позивачем\~витрати на\~правничу допомогу,\~а саме:\~договір про\~надання правничої\~допомоги №\~09/09/24-02\~від 09\~вересня 2024\~року;\~протокол погодження\~вартості до\~договору про\~надання правничої\~допомоги №\~09/09/24-02\~від 09\~вересня 2024\~року із\~переліком послуг\~та їх\~вартість,\~які надає\~адвокатське бюро\~«Тараненко та\~партнери»;\~додаткову угоду\~№ 1\~від 09\~вересня 2024\~року до\~договору про\~надання правничої\~допомоги 09/09/24-02\~від 09\~вересня 2024\~року;\~акт прийому-передачі\~наданих послуг\~до Договору\~09/09/24-02\~від 09\~вересня 2024\~року \~з якого\~вбачається,\~що вартість\~послуг надана адвокатським бюро «Тараненко та партнери» при подачі даної позовної заяви становить 6000 грн. Судом враховується, що згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України). Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 6 000 грн, понесених позивачем, є документально підтвердженим, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Разом з цим, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги у цій справі в розмірі 1 500 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 605 грн 60 коп.

Outcome: partial