Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

В квітні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 21 серпня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та майбутнє, у зв`язку з чим вони припинили сімейно-шлюбні відносини. Позивач зазначає, що фактичні сімейні відносини між ними припинено, вони проживають окремо один від одного, тому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою суду від 19 травня 2025 року відкрито провадження у справі з її розглядом у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 13 червня 2025 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву. У відзиві остання вказує, що визнає викладені в позовній заяві обставини. Вважає, що збереження шлюбу між нею та позивачем суперечить її інтересам, відновлення сім`ї не можливе, спорів щодо спільного майна не мають через його відсутність. Не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки ініціатива припинити сімейні відносини належала саме їй. Просить не змінювати її прізвище після розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з`явився, через представника засобами Електронного суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, висловила свою позицію у відзиві на позовну заяву. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення по справі. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони з 21 серпня 2020 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за актовим записом № 228, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 21 серпня 2020 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 1ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується. Наведені обставини є підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У відзиві просила про залишення прізвища без змін після розірвання шлюбу. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved