Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (далі\~ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», позивач) звернулося до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 5164-3192-1 від 14.01.2024 у розмірі 40 500,00 грн., витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3 028,00 грн., та 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] (Позичальник) укладеного кредитний договір № 5164-3192-1 від 14.01.2024 (далі\~Кредитний договір), відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000 гривень, строком на 365 днів (до 13.01.2025), шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» (далі\~Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 14.01.2024 на вказану в Кредитному договорі платіжну картку. Проте відповідач не виконала умови Кредитного договору та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені Кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з: 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 36\~500,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, а відтак позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-які клопотання та заяви від відповідача до суду не надходили. Процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 справа розподілена судді Швець О.В. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судові засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, письмових заява не надала, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Мінсоцполітики, як ВПО. Відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, на підставі ст. 280, 281 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом 14.01.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №5164-3192-1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» зобов`язалося надати позичальнику грошові кошти в розмірі 4 000 грн (кредит), на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п.1.1 Кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом\~2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, з періодичністю сплати кожні 20 днів, строк кредитування - 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку кредитування (п.1.2, 1.3 Кредитного договору). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Суд встановив, що Кредитний договір укладений за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) кредитодавця, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та має силу договору, який укладений в письмовій формі. Кредитний договір підписаний відповідачем 14.01.2024 об 12:57:31, шляхом введення одноразового ідентифікатора 350073 (розділ 9 Кредитного договору «реквізити та підписи сторін»). Детальна Хронологія дій щодо укладення Кредитного договору відображена у Витягу з ІКС. На виконання Кредитного договору позивач відправив відповідачу 14.01.2024 грошові кошти в сумі 4 000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджується довідкою про успішний переказ, що підтверджується інформацією наданою на запит суду АТ «УніверсалБанк» . З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом позивач здійснював в межах строку кредитування (до 20.01.2025). Відповідач не виконала умови Кредитного договору, в наслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 36\~500,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 14.01.2024 року по 20.01.2025, а відтак позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки Частиною 1ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору. Позичальник - відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Оскільки відповідач припинила виконання зобов`язань в односторонньому порядку, що потягло в цілому невиконання умов кредитного договору, то позивач має всі правові підстави вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у сумі 40 500,00 грн. Щодо розподілу судових витрат Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Отже, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Щодо заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвокат надав Договір про надання юридичних послуг від 03.06.2024 №03/06/2024, Акт приймання\~передачі наданих послуг №7 на загальну суму 90 000,00 грн, витяг з реєстру №1 до Акту приймання\~передачі наданих послуг №7 на суму 10 000,00 грн. Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу позивача на те, що понесені ним судові витрати повинні бути не лише фактично сплаченими та неминучими, а і обґрунтованими, тобто не завищеними та співмірними з критерієм складності справи. Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, яка вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Суд зазначає, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial