Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

05.06.2025 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2016 позивачка та відповідач уклали шлюб. Мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем з кожним днем погіршується через несумісність характерів, різні погляди на життя, різну оцінку тих, чи інших життєвих ситуацій. На цьому ґрунті між сторонами почали виникати розбіжності та непорозуміння, у сім`ї запанувала напружена атмосфера. У зв`язку з чим позивач та відповідачка припинили підтримувати подружні стосунки з листопада 2024. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з відповідачем [PERSON] . У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить суд укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати. Судовий збір просить залишити за позивачем. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 05.06.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Лівер І.В. 06.06.2025 року суддею Лівер І.В. заявлено самовідвід. Ухвалою суду від 06.06.2025 заяву судді Лівер І.В. про самовідвід у цивільній справі № 542/542/25, провадження № 2/546/420/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Матеріали цивільної справи № 542/542/25, провадження № 2/546/420/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу справи в порядку, передбаченому ЦПК України. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 06.06.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 09.06.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 11.06.2025. Ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання на 09:00 год 09.07.2025. У судове засідання 09.07.2025 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач у судове засідання не з`явилася, разом з позовом подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.15). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, 01.07.2025 подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.38). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 31.08.2016 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 72, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2016 (а.с.11). Сторони мають спільного неповнолітню сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.03.2017, виданого повторно (а.с.12). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Відповідачка правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України не скористалася. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.4393677188.1 від 02.06.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.17). Разом із тим, позивач у позовній заяві просить судові витрати покласти на нього. Враховуючи позицію позивача в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved