Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

у квітні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 27.01.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладений кредитний договір №174393 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору клієнту надані грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 2 000,00 грн, строк кредиту 17 днів, стандартна процентна ставка 2% в день або 730 % річних. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» укладений договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого останнє за плату набуло права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема і до відповідача. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, а тому станом на 13.01.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 9 920,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 1-4). Ухвалою від 29.04.2025 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 39). 02.06.2025 р. від представника позивача надійшла заява, у якій він просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн, посилаючись на норми законодавства, практику Верховного суду, Європейського суду з прав людини та мотивуючи тим, що під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи у розмірі 12 922,40 грн, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, яка орієнтовно становила 10 500,00 грн та витрат на судовий збір у розмір 2 422,40 грн. Вказує на те, що фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду даної справи в суді першої інстанції становить 10 500,00 грн, що підтверджується актом отримання правової допомоги від 26.05.2025 р. та квитанцією про її оплату (а.с. 46-48,50,54,55). У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа на електронного кабінету (а.с.42,43,58,59), відповідач - рекомендованими листами за адресою реєстрації, про що свідчить повідомлення про відсутність адресата від 09.05.2025 та яке відповідач отримала 04.06.2025 (а.с.44,45,60). Позивач в позовній заяві просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.4 на зв.). Відповідач причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 27.01.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладена індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №174393, за умовами якого сума кредиту складає 2 000,00 грн, строком на 17 днів, тобто до 12.02.2021 (а.с.13-14). Згідно з п.1.3 Договору за користування кредитом клієнт сплачує 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу, процентна ставка є фіксованою (а.с.13). Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію у розмірі 15% від суми кредиту (п.п.1.4, 1.5 Договору) (а.с.13). Згідно з п.1.7 Договору невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, які розміщені на сайті товариства (а.с.13). Відповідно до п.п. 2.1,2.2 вищевказаного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок. Товариства у строк, встановлений договором (а.с.13). Згідно п.2.3 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (а.с.13). Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію (п.п.6.1) (а.с.14 на зв.). На а.с. 15 у Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №174393 наведений графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, відповідно до якого строк, на який надано кредит - 17 днів, сума кредиту - 2 000,00 грн, проценти за користування кредитом 2 % в день, сума нарахованих процентів - 680,00 грн, пені - 5% у день, всього до оплати - 2 980,00 грн. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] з якою укладено договір №174393 від 27.01.2021 року ідентифікована ТОВ «ЗАЙМЕР». Акцепт договору позичальником здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/ Також товариством повідомлено одноразовий ідентифікатор AV5214, який 27.01.2021 року було направлено позичальнику на номер моб. тел. [NUMBER] (а.с.9). Як видно з підтвердження ТОВ «Профітгід», 27.01.2021 здійснено переказ коштів у сумі 2 000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції 31178-07220-29373 (а.с.26). 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, за умовами якого ТОВ «ЗАЙМЕР» передає ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату, права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.16-19). Згідно з витягом з Реєстру боржників до ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» перейшло право вимоги до [PERSON] у сумі 9 920,00 грн (а.с.8). Як видно з платіжних доручень №1653 від від 02.11.2021 року, №1672 від 23.11.2021 та №432 від 02.11.2021 року ФК «Кеш Ту Гоу» сплатило на користь ТОВ 2ЗАЙМЕР» плату за відступлення права грошової вимоги згідно договору факторингу №01-28/10/2021 (а.с.24-25). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №174393 заборгованість [PERSON] складає 9 920,00 грн, в тім числі: 2 000,00 грн - прострочене тіло, 7 920,00 грн - прострочені відсотки (а.с.7). 13.01.2025 позивачем була направлена [PERSON] вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором та сплату боргу, що становить 9 920,00 грн (а.с.6). За ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Таким чином, доведеним є факт укладення між ТОВ ЗАЙМЕР та [PERSON] договору №174393 про надання фінансового кредиту від 27 січня 2021 року в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам ЦК України, Закону України Про електронну комерцію. Доказів зворотного відповідачка суду не надала, як і не спростувала факт укладення договору. За змістом статтей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Досліджуючи умови договору суд зазначає, що умовами Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №174393 від 27 січня 2021року встановлено строк дії кредиту 17 днів до 12.02.2021, за графіком сукупна вартість кредиту становить 2980,00 грн. Зі змісту договору вбачається, що строк дії договору 17 днів, при цьому проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення кредиту (п.2.3). При цьому, позивачем не надано жодних розрахунків вказаного розміру заборгованості, а позовна заява лише містить вимогу про стягнення 9920, 00 грн, що складається із тіла кредиту в розмірі 2000,00 грн та 7920,00 грн. процентів. З реєстру боржників вбачається, що на момент передачі права вимоги, тобто до закінчення дії карантину, розмір нарахованої заборгованості становив 9920,00 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц (14-318цс18), 28.03.2018 № 444/9519/12 (14-10 цс 18), 04.07.2018 № 310/11534/13-ц (14-154цс18)). Отже, обґрунтованим та доведеним є розмір заборгованості узгоджений сторонами - 2980,00 грн, яка і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 728,00 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений позивачем з адвокатом Пархомчуком С.В., за яким вартість однієї години фактично витраченого часу адвоката на надання правової допомоги складає 2000,00 грн.; додаткова угода №1 від 27.12.2024 року до вказаного договору, за яким сторонами було погоджено продовжити строк дії договору, зокрема договір вступає в законну силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2025 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Пархомчука С.В., довіреність, рахунок від 26.05.2025, з яких вбачається, що позивач сплатив адвокату 10 500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №39071 від 26.05.2025 року на вказану суму (а.с.10-11, 12,32,54,55). Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що дана справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, а відтак уважає, що визначені в переліку послуг вказані дії не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є співмірними зі складністю справи та з урахуванням часткового задоволення позову визначає розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial