Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

В червні 2025 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності трудової книжки. У заяві він вказав, що звернувся у відділ обслуговування громадян № 12 (сервісний центр) м. Чортків Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за консультацією з приводу оформлення пенсії за віком та подав наявні в нього документи. В ході консультації спеціаліст Сервісного центру повідомила, що оскільки у трудовій книжці, військовому квитку та дипломі про навчання його прізвище зазначено як « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно, а не « [PERSON] » як у паспорті, то вказані розбіжності у прізвищі унеможливлять зарахувати йому до трудового стажу період навчання з 01.09.1981 року по 22.07.1982 рік в Середньому міському ПТУ № 6 м. Чернівці, період служби в армії з 14.10.1982 року по 13.11.1984 року та періоди його роботи, що зазначені в трудовій книжці. Внести зміни щодо прізвища заявника до трудової книжки не має змоги, так як підприємство, яке видавало трудову книжку припинило свою роботу. Таким чином, [PERSON] просить встановити, що трудова книжка [NUMBER] , що заповнена 05 квітня 1985 року і видана на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , [INFO] . Від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на заяву, вважають вимоги заявника по справі безпідставними з огляду на наступне. У заяві про встановлення факту не подано достатньо доказів про те, що трудова книжка серії [NUMBER] від 05.04.1985 належить заявнику. Із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне йому для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію, тому заява повинна бути залишена без розгляду. Представник заявника адвокат Дядик Я. Б. подав відповідь на відзив, де зазначив, що від встановлення даного факту залежить виникнення у заявника майнових прав, а саме право на звернення у відповідні органи з заявою про оформлення пенсії; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має можливості іншим чином одержати документ з виправленими граматичними помилками; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту, про який він просить; тому заяву просить задовольнити. Представник заявника Дядик Я. Б. заяву підтримує, просить задовольнити з підстав, які викладені у заяві та відповіді на відзив. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у відзиві просили розгляд справи проводити без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши та дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Біла Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 20 червня 2002 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 5 квітня 1985 року (російською мовою), вбачається, що її власником є « [PERSON] ». Згідно записів № 3 і № 4 вбачається період роботи з 15.09.1986 по 30.07.1987 - Чортківська середня школа-інтернат на посаді «кухар» (наказ № 123 від 06.09.1986; наказ № 131-а від 31.07.1987), № 14, № 16 з 27.03.1996 по 24.09.1997 - Чортківське професійне училище-агрофірма на посаді «пекар» (наказ № 15-к від 27.03.1996; наказ № 26к від 24.09.97). Відповідно до довідки Чортківської гімназії № 3 ім. Романа Ільяшенка, виданої 08.05.2025 року № 3-19/52, [PERSON] в період з 15 вересня 1986 року по 30 липня 1987 року дійсно працював в Чортківській середній школі-інтернат на посаді кухаря, наказ про призначення по школі № 123 від 06.09.1986, наказ про звільнення за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) по школі № 131а від 31.07.1987 року. Згідно довідки Білівського старостинського округу Чортківської міської ради № 108 від 07.05.2025 вбачається, що [PERSON] з 27 березня 1996 року по 24 вересня 1997 року працював в Чортківському професійному училищі-агрофірма, яке 11.09.1996 перейменовано в КСП «Білівське». Згідно військового квитка (російською мовою) [NUMBER] , виданого на ім`я « [PERSON] », вбачається, що його власник під час проходження строкової військової служби з 14.10.1982 по 13.11.1984 в період з 01.11.1982 по 04.04.1983 проходив навчання у Військовій школі поварів та 04.04.1983 року йому присвоєно кваліфікацію «повар четвертого розряду». Згідно довідки [INFO] № 59 від 14.05.2025 року [PERSON] з 14.10.1982 по 13.11.1984 проходив строкову військову службу в Збройних Силах. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.\~293\~ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. При цьому, в даному випадку рішення суду не замінює собою документа, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть йому можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать йому відповідно до положень ст. 46 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. З огляду на викладене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику потрібно для того, щоб він мав можливість на призначення пенсії, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд приходить до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає до задоволення.

Outcome: approved