Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 15.09.2021 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім`єю з березня 2024 року. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить шлюб розірвати, повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » і в зв`язку з тим, що дитина проживає з нею просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення повноліття сином, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Ухвалою суду від 10.06.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження., відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила суд шлюб розірвати, наполягає на розлученні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Відповідно до ч.1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 15.09.2021 року між сторонами укладений шлюб. Сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, дитина проживає з позивачем. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені з березня 2024 року і позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимогами статті 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач має право вирішити дане питання після розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, заперечень проти позову не надав. Згідно ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1 211,20 грн. в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу та на користь держави в сумі 1 211,20 грн. в частині вимог щодо стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і ст.ст. 112, 113, 180, 181 183, 191 СК України,

Outcome: approved