Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останньої на його користь заборгованість за договором позики від 01.08.2019р. в розмірі 621\~450 грн., що є еквівалентом 15\~000 дол. США. Судові витрати просив покласти на відповідачку. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що позивач надав в позику відповідачці грошові кошти в сумі 15\~000 доларів США, які відповідачка зобов`язувалася повернути в строк до 01.08.2023р., але цього не зробила. Тож позивач просить стягнути з відповідачки суму боргу в повному обсязі, яка еквівалентна 621\~450 грн. Письмового відзиву щодо позовних вимог від відповідачки на адресу суду не надходило. 31.03.2025р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.05.2025р. судом закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити, стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики від 01.08.2019р. в розмірі 621\~450 грн., що є еквівалентом 15\~000 дол. США. Судові витрати також просив покласти на відповідачку. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судових повісток-повідомлень засобами поштового зв`язку за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Натомість судові повістки-повідомлення повернулись до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаною адресою. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом публікації оголошення про її виклик до суду на веб-порталі судової влади України. Таким чином, в контексті положень п. 2, 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом належним чином здійснено повідомлення відповідачки про час і місце розгляду справи. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача Грушевого Ю.В., дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі і оригінал розписки, оцінивши надані суду докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 01.08.2019р. [PERSON] (позичальник) отримала від [PERSON] (позикодавець) грошові кошти в сумі 15\~000 доларів США, які зобов`язувалась повернути позикодавцю у строк до 01.08.2023р. Всупереч погоджених сторонами умов відповідачка до теперішнього часу не повернула позивачу суму позики, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов`язання, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надаючи оцінку доводам позивача в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. (постанова Верховного Суду від 07.07.2023 у справі №206/501/20) За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що складена відповідачкою розписка за своєю формою та змістом підтверджує наявність між сторонами укладеного договору позики, за яким відповідачка отримала від позивача позику в розмірі 15\~000 доларів США, яку зобов`язувалась повернути у строк до 01.08.2023р. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачкою допущене порушення її зобов`язання в частині повернення запозичених коштів, оскільки до теперішнього часу вона не повернула суму запозичених коштів. За таких обставин позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми позики в розмірі, який є еквівалентом 15\~000 доларів США, що складає 621\~450 грн., є обґрунтованими і правомірними, а тому підлягають до задоволення. Також варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачка не надала суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не навела обставин, які б спростували правомірність заявлених позивачкою вимог та встановлених судом обставин справи. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідачка грошові кошти від позивача отримала та користувалася ними, однак, свої зобов`язання за договором позики (розпискою) від 01.08.2019р. належним чином та у визначені сторонами строки не виконала, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість перед позивачем в розмірі 15\~000 доларів США, то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідачки на користь позивача суми позики в розмірі, який є еквівалентом 15\~000 доларів США, що складає 621\~450 грн., як про це і просив позивач. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з судового збору, який підлягає сплаті за подання позову. В даному випадку ціна позову складає 15\~000 доларів, що за середнім курсом купівлі валюти станом на 03.03.2025р. (на день подачі позову) еквівалентно 621\~450 грн. Позивачем при подачі даного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 6\~214,50 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 25.03.2025р. /а.с. 16/, а відтак сума судового збору в розмірі 6\~214,50 грн., на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає до стягнення із відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved