Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 21.12.2017р. шлюб, укладений між сторонами було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, діти залишились мешкати з позивачкою та перебувають на повному її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2017р. у справі № 201/10570/17 з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця починаючи з 25.07.2017р. та до досягнення дітьми повноліття. 08.11.2019р. відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження по виконанню вищевказаного рішення. Вказує, що відповідач тривалий час офіційно не працював і будь-якої матеріальної допомоги на утримання спільних дітей не надає. Внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей, за період з 27.07.2017 по 01.08.2024р.р утворилась заборгованість у розмирі 126\~338, 80 грн. Отже, за проведеним розрахунком позивачки, за період з 25.07.2017 по 01.08.2024р.р неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідача [PERSON] на утримання дітей становить 38\~475 грн. Також зазначає, що відповідач як відомо позивачці, є працездатною особою, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, перебуває на військовій службі та має дохід від 20\~000 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] у розмірі 38\~475 грн. по виконавчому провадженню. Позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судові засідання, які були призначені на 04.02.2025р., 08.04.2025р. та 10.07.2025р. відповідач не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача. Втім, конверти з судовими повістками були повернуті суду за зворотньою адресою з відміткою «адресат відсутній за адресою». Крім того, про дати розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України». Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом подачі відзиву на позов. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15). Під час перебування у шлюбі, у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 14). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2017р. у справі № 201/10570/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 25.07.2017р. та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 20). З копії свідоцтва вбачається, що після укладення шлюбу, позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12). Відповідно до копії довідки № 28.19-34/77743 від 11.09.2024р., виданої Петропавлівським відділом державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), по виконавчому провадженню № 60476970, відкритого 08.11.2019р. про примусове виконання виконавчого листа № 201/10570/17 від 14.02.2018р., виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття в особі матері [PERSON] , починаючи з 25.07.2017р., що пред`явлена до примусового виконання 01.11.2019р. станом на 01.08.2024р. наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 126\~338, 80 грн (а.с. 17). Статтею 180\~СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідач, достовірно знаючи про наявність судового рішення про стягнення аліментів, не виконує покладений на нього обов`язок по сплаті аліментів. Частиною 1ст.\~196\~СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З роз`яснень, викладених в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена ст.\~196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто, обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається саме на боржника. Судом не встановлено поважних причин несплати аліментів відповідачем, що свідчить про наявність його вини у виникненні заборгованості. Встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) на підставі ст. 196 СК України. Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020р. по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019р. у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016р. у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016р. у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016р. у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016р. у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідно до ч.1 ст.\~417\~ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Суд керується правовою позицією, викладеною в зазначених вище постановах, при вирішенні даної справи. Відповідно до ст.\~20\~СК України до вимог про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів позовна давність не застосовується. Згідно розрахунку, наданого позивачкою, здійсненого за формулою, викладеною у постанові суду у справі № 333/6020/16-ц, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів, що нарахована за період з 25.07.2017 по 01.08.2024 р.р становить 38\~475 грн. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження поважності причин несплати аліментів у визначеному розмірі, доказів утворення заборгованості з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахуванням аліментів банком тощо. Відповідно до ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позов задоволено, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» та ст.141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved