Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

27 травня 2025 року до Білопільського районного суду надійшов зазначений позов. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вказує, що 19 червня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» і [PERSON] укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №21174-06/2024, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 7600 грн на строк, визначений договором, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. 23 грудня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право вимоги грошових коштів до [PERSON] за вказаним договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 28880 грн. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача борг по кредиту та судові витрати. Ухвалою судді від 19 червня 2025 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 24). У судове засідання представник позивача ТОВ «Кредит-Капітал» Усенко М.І. не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 36). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 30-31). \~ \~ \~ \~Враховуючи, що належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. \~ \~ \~ \~19 червня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] , у режимі онлайн, укладено договір про надання фінансового кредиту №21174-06/2024, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у сумі 8000 грн на строк 120 днів. Денна процентна ставка за кредитом 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п 1.2. договору. Загальні витрати, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом та орієнтована загальна вартість кредиту на день його оформлення вказуються у графіку платежів до цього договору. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 5.1 договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства та умов договору. \~ \~ \~ \~Згідно із вказаним вище договором [PERSON] підписав договір про надання фінансового кредиту №21174-06/2024 від 19 червня 2024 року електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора. Останній також підписав паспорт споживчого кредиту, який узгоджується з умовами договору (матеріали електронної справи). \~ \~ \~ \~За інформацією АТ "ТАСКОМБАНК" [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) видано миттєву платіжну картку №5366-39ХХ-ХХХХ-7922, яка не є персоніфікованою міжнародною платіжною карткою. 19 червня 2024 року об 11:35:03 на вказану картку відповідача зараховано 8000,00 грн (а. с. 33-34). Відповідно до інформації, що міститься у розрахунку заборгованості за кредитним договором №21174-06/2024, станом на 23 грудня 2024 року заборгованість [PERSON] за кредитом становила 28880 грн, із них: 7600 грн заборгованість за тілом кредиту та 6840 грн заборгованість за відсотками, 14440 грн заборгованість по штрафу (матеріали електронної справи). 23 грудня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №23122024, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло належні первісному кредиторові права вимоги у кредитних договорах, включаючи право вимоги від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до п. 1.4 вказаного договору права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності цим договором. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №23122024 від 23 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 28880 грн за договором від 19 червня 2024 року №21174-06/2024, з яких: 7600 грн заборгованість по основному боргу, 6840 грн заборгованість по відсоткам, 14440 грн заборгованість по штрафам (матеріали електронної справи). 23 грудня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» повідомило відповідача про відступлення права вимоги до нього на користь позивача (матеріали електронної справи). \~ \~ \~ \~У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 7600 грн - заборгованість по основному боргу за кредитним договором від 19 червня 2024 року №21174-06/2024 та 6840 грн заборгованість по відсоткам, а всього 14440 грн. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення заборгованості за штрафом у сумі 11440 грн по договору від 19\~червня 2024\~року \~№21174-06/2024 суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18\~Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). \~ \~ \~ \~Також,\~\~Верховний Суд у своїй постанові від\~31 січня 2024 року\~№ 183/7850/22\~(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2\~ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. \~ \~ \~ \~Отже, нарахування штрафу в сумі 14440 грн за невиконання грошового зобов`язання за договором від 19 червня 2024 року №21174-06/2024 є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Що стосується вимоги про стягнення 7000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, та вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу становить 2000 грн. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2211 грн 20 коп понесених і документально підтверджених судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з правничею допомогою (матеріали електронної справи). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial