Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] 12.04.2019 року був укладений кредитний договір №2001284158201, за яким кредитор надав відповідачу кредит в сумі 30 000 грн. Відповідач не виконує своїх обов`язків щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії, внаслідок чого станом на 01.07.2024 року заборгованість за вказаним кредитним договором становить 83\~310,67 грн, з яких: 44\~443,74 грн заборгованість за тілом кредиту, 38 866,93 грн заборгованість за процентами. У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором. В тексті позовної заяви представник позивача заявив про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Позов надійшов до суду через систему «Електронний суд» 09.10.2024 року. 22.10.2024 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.03.2025 року постановлене заочне рішення у справі. 03.06.2025 року заочне рішення скасоване та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 11.06.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач до звернення до суду звертався до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості за вказаним договором, тим самим змінив строк кредитування, після чого не мав підстав нараховувати проценти за користування кредитом. У виконавчому написі заборгованість за тлом кредиту вказана в загальному розмірі 44\~443,65 грн, за процентами 12\~915,66 грн, а загалом 57\~359,31 грн, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вказані у виконавчому написі суми комісії кредитним договором не передбачені, тому відсутні підстави для їх нарахування. Відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14\~000 грн, які просив розподілити пропорційно частині позовних вимог, в задоволенні яких буде відмовлено. Представник відповідача підтримав заявлені у відзиві заперечення проти позову. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування від 12.04.2019 року; копію паспорту споживчого кредиту від 12.04.2019 року; копію публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; копію письмової вимоги від 02.07.2024 року; розрахунок заборгованості; виписку по рахункам; копію виконавчого напису від 15.07.2021 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.08.2024 року №468/786/24; довідку від 12.09.2024 року про набрання судовим рішенням законної сили; копію договору про надання правничої допомоги від 30.01.2024 року з додатком; копію акту приймання-передачі від 09.06.2025 року; копію розрахункової квитанції; копію детального опису робіт від 09.06.2025 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 12.04.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2001284158201, за яким кредитор надав відповідачу кредит шляхом відкриття кредитного ліміту в сумі 30 000 грн, який в подальшому був збільшений до 45\~000 год, строком на 12 місяців з можливістю пролонгації, з умовою сплати процентів в розмірі 47,88% річних. Відповідач не виконує своїх обов`язків щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії, внаслідок чого станом на 01.07.2024 року заборгованість за вказаним кредитним договором становить 83\~310,67 грн, з яких: 44\~443,74 грн заборгованість за тілом кредиту, 38 866,93 грн заборгованість за процентами. Разом з тим 15.07.2021 року за заявою позивача вчинений виконавчий напис, за яким з відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором №2001284158201 від 12.04.2019 року. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 08.08.2024 року вказаний виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним станом на 01.07.2024 року становить 83\~310,67 грн, з яких: 44\~443,74 грн заборгованість за тілом кредиту, 38 866,93 грн заборгованість за процентами. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з постановою Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі №372/3743/15-ц реалізація кредитором права на дострокову вимогу про повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, може реалізовуватись кредитором як шляхом пред`явлення позову до суду, так і шляхом направлення письмової вимоги боржнику, якщо договором не передбачено іншого порядку. При цьому, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того згідно з постановою Верховного Суду від 12.04.2023 року по справі №522/16447/15 встановивши факт звернення банку у 2008 році із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості незалежно від способу такого стягнення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що банк змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, а тому відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України банк втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку до дня повернення позики. Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають усталеній практиці Верховного Суду щодо розгляду подібних спорів, а доводи касаційної скарги їх не спростовують. Отже право на дострокову вимогу про повернення кредиту може реалізовуватись кредитором як шляхом пред`явлення позову до суду, так і шляхом направлення письмової вимоги боржнику або його зверненням до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Внаслідок цього після звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису банк втратив право нараховувати проценти за користування кредитом. При цьому відповідно до виконавчого напису на час звернення до нотаріуса загальна заборгованість за процентами за користування кредитом становила 12\~915,66 грн (11\~263,73 грн + 1651,93 грн), яка і підлягає стягненню з відповідача. Описані вище правила поширюються тільки на проценти та не поширюється на суму тіла кредиту, яка за будь-яких обставин має бути повернута кредитору, отже заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44\~443,74 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором №2001284158201 від 12.04.2019 року в сумі 57\~359,40 грн, з яких 44\~443,74 грн - тіло кредиту, 12\~915,66 грн проценти за період кредитування. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 69 %, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1671,46 грн. (2422,40 грн. х 69 %). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволений частково, отже судом мають бути розподілені витрати відповідача на професійну правничу допомогу. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копією договору про надання правничої допомоги від 30.01.2024 року з додатком, копією акту приймання-передачі від 09.06.2025 року, копією розрахункової квитанції, копією детального опису робіт від 09.06.2025 року. Позивач не заявляв клопотань про зменшення витрат відповідача на правничу допомогу чи про їх неспівмірність. За такого, оскільки позов задоволений на 69% від ціни позову, то 31% понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу мають бути стягнуті з позивача на користь відповідача. Відповідач поніс по справі витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14\~000 грн, тому з відповідача на його користь підлягають стягненню в рахунок їх пропорціної компенсації 4340 грн (14\~000 грн х 31%). На підставі викладеного та

Outcome: partial