Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Скок В.С. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 31 534,19 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 21.06.2018, приблизно о 14 год. 15 хв. у м. Києві по пр-ту Академіка Глушкова, 26, [PERSON] відчинив двері транспортного засобу марки «Кіа Mohave», державний номерний знак [NUMBER] , чим створив перешкоду водію [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. [PERSON] порушив п. 15.13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Кіа Mohave», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») за договором/полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9639826 від 25.10.2017 зі строком його дії до 24.10.2018. Після ДТП позивач по телефону повідомив ПАТ «НАСК «Оранта» про ДТП. Наступного дня, тобто 22.06.2018, представником ПАТ «НАСК «Оранта» за адресою: м. Київ. вул. Здолбунівська, 7Д, здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2018 у справі №752/13479/18 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. 27.08.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» перераховано на картковий рахунок Позивача страхове відшкодування в сумі 19 191,00 грн. 04.10.2018 Адвокатське об`єднання, в інтересах позивача, звернулось з адвокатським запитом до ПАТ «НАСК «Оранта», в якому просило серед іншого надати належним чином завірені копії документів на підтвердження розміру розрахунку по страховому випадку, який стався 21.06.2018. 10 жовтня 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» надало ремонтну калькуляцію № [NUMBER] від 26.06.2018, згідно якої вартість ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 33 869,94 грн. Також надано розрахунок страхового відшкодування від 22.08.2018, за яким сума страхового відшкодування з урахуванням зносу деталей, що замінюються, становить 19 191,00 грн. 19 жовтня 2018 року позивач звернувся до станції технічного обслуговуванню ТОВ «Інтерциклон», яка співпрацювала з ПАТ «НАСК «Оранта», для здійснення розрахунку відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. За результатами огляду транспортного засобу, станцією технічного обслуговування виставлено рахунок № ІВР0005977 від 19.10.2018, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , рік випуску 2008, становить 81 760,50 грн. Враховуючи те, що згідно виставленого рахунку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , становить 81 760,50 грн, 25.10.2019 Адвокатським об`єднанням, в інтересах позивача, подано до ПАТ «НАСК «Оранта» заяву №2510/2 від 25.10.2018 про перерахунок страхового відшкодування. 23 листопада 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» у відповідь на вказану заяву листом за № 09-02-16/8537 повідомлено позивачу, що ПАТ «НАСК «Оранта» замовлено додатковий огляд в умовах СТО та Звіт про визначення розміру матеріального збитку. 11 грудня 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» листом за № 09-02-16/9179 повідомила Позивачу, що за результатами розгляду матеріалів справи № 7871 та висновку про вартість майна № 7871, який складено на підставі протоколів огляду від 22.06.2018 та 03.12.2018, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» прийнято рішення щодо доплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 13 730,72 грн. 12 грудня 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» здійснено перерахування на картковий рахунок позивача страхового відшкодування в розмірі 13 730,72 грн. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Skoda Fabia, державний номер [NUMBER] , є значно вищою, аніж сплачений страховиком розмір страхового відшкодування, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] для проведення експертизи (оцінки) пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталась 21.06.2018, транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . 19 січня 2019 року Адвокатським об`єднанням подано до ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлення № 1801/3 від 18.01.2019 про проведення експертизи (оцінки) пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу. У повідомленні зазначалося, що з метою встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , а також оцінки отриманих, внаслідок зазначеної ДТП, механічних пошкоджень, на замовлення власника пошкодженого транспортного засобу - [PERSON] , 23.01.2019 о 10:00 год. Буде проведена експертиза (оцінка) пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 21.06.2018, транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . З урахуванням викладеного, у повідомлені було запропоновано заінтересованій особі (представнику) ПАТ «НАСК «Оранта» прибути на експертизу (оцінку) транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , яка відбудеться 23 січня 2019 року в 10 годин 00 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Сумська, 1. Крім того, дане повідомлення про проведення експертизи (оцінки) пошкодженого наслідок ДТП транспортного засобу направлено поштовим відправленням та електронним повідомленням відповідачу. 23 січня 2019 року о 10 год. 00 хв. суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] здійснено оцінку транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . Під час проведення оцінки, ані відповідач, ані представник ПАТ «НАСК «Оранта», не були присутні та про причини неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце проведення оцінки. За результатами проведеної оцінки, суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] складено звіт № 696-ф/19 від 11.02.2019 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , який містить серед іншого Акт огляду технічного стану КТЗ, ремонтну калькуляцію та фототаблиці. Згідно звіту: вартість відновлювального ремонту «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , визначена за витратним підходом складає 64 455,91 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП станом на 21.06.2018 (вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) складає 38 091,17 грн. Враховуючи те, що ПАТ «ПАСК «Оранта» здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі меншому, аніж розмір відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, 12.03.2019 Адвокатським об`єднанням подано до ПАТ «НАСК «Оранта» заяву № 1103/3 від 11.03.2019 про перерахунок страхового відшкодування та здійснення доплати страхового відшкодування в розмірі 31 534,19 грн (64 455,91 грн (вартість відновлювального ремонту згідно звіту №696-ф/і9 від 11.02.2019) - 32 921,72 грн (розмір фактично виплаченого страхового відшкодування) = 31 534,19 грн (розмір страхового відшкодування). До заяви серед інших документів додано Звіт № 696-ф/19 від 11.02.2019. підготовлений ФОП [PERSON] . Листом від 05.04.2019 за № 09-02-16/3029 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило, про відсутність підстав для здійснення перегляду розміру страхового відшкодування. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту згідно Звіту № 696-ф/19 від 11.02.2019 підготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , становить 64 455,91 грн, а страховиком ПАТ «НАСК «Оранта» здійснено страхове відшкодування в розмірі 32 921,72 грн, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування, яка становить 31 534,19 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.91). Відповідачем [PERSON] копію ухвали суду про відкриття провадження в справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано 23 березня 2020 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення (а.с.105-106). Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №317 від 21 травня 2020 року, відповідно до пункту 19 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 7.54 розділу VII Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл вказаної справи. Вказану справу було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2020 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року справу прийнято справу до провадження судді Гаврилової О.В. (а.с.109-110). Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. Третьою особою до суду заяв чи клопотань подано також не тело. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установилено, що 21.06.2018, приблизно о 14 год. 15 хв. у м. Києві по пр-ту Академіка Глушкова, 26, [PERSON] відчинив двері транспортного засобу марки «Кіа Mohave», державний номерний знак [NUMBER] , чим створив перешкоду водію [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. [PERSON] порушив п. 15.13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2018 у справі №752/13479/18 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України (а.с.86-87). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Кіа Mohave», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за договором/полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9639826 від 25.10.2017 зі строком його дії до 24.10.2018 (а.с.33). 27.08.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» перераховано на картковий рахунок позивача страхове відшкодування в сумі 19 191,00 грн. 04.10.2018 Адвокатське об`єднання, в інтересах позивача, звернулось з адвокатським запитом до ПАТ «НАСК «Оранта», в якому просило серед іншого надати належним чином завірені копії документів на підтвердження розміру розрахунку по страховому випадку, який стався 21.06.2018 (а.с.16-19). 10.10.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило, що відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 22.08.2018 матеріальний збиток, завданий власнику транспортного Skoda Fabia, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 19 191,00 грн. Вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 33 869,94 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 19 191,00 грн (а.с.20-21). ПАТ «НАСК «Оранта» надало ремонтну калькуляцію № [NUMBER] від 26.06.2018, згідно якої вартість ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 33 869,94 грн. Також надано розрахунок страхового відшкодування від 22.08.2018, за яким сума страхового відшкодування з урахуванням зносу деталей, що замінюються, становить 19 191,00 грн (а.с.22-32). 25.10.2019 Адвокатське об`єднанням, в інтересах позивача, подало до ПАТ «НАСК «Оранта» заяву №2510/2 від 25.10.2018 про перерахунок страхового відшкодування, в якій посилалося на те, що за результатами огляду транспортного засобу, станцією технічного обслуговування ТОВ «Інтерциклон» виставлено рахунок № [NUMBER] від 19.10.2018, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , рік випуску 2008, становить 81 760,50 грн (а.с.34-35). 23.11.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» у відповідь на вказану заяву листом за № 09-02-16/8537 повідомлено позивачу, що ПАТ «НАСК «Оранта» замовлено додатковий огляд в умовах СТО та Звіт про визначення розміру матеріального збитку. 11 грудня 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» листом за № 09-02-16/9179 повідомила позивачу, що за результатами розгляду матеріалів справи № 7871 та висновку про вартість майна № 7871, який складено на підставі протоколів огляду від 22.06.2018 та 03.12.2018, ПАТ «НАСК «Оранта» прийнято рішення щодо доплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 13 730,72 грн. 12 грудня 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» здійснено перерахування на картковий рахунок позивача страхового відшкодування в розмірі 13 730,72 грн (а.с.37-40). Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Skoda Fabia, державний номер [NUMBER] , є значно вищою, аніж сплачений страховиком розмір страхового відшкодування, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] для проведення експертизи (оцінки) пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталась 21.06.2018, транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . 19.01.2019 Адвокатським об`єднанням подано до ПАТ «НАСК «Оранта» та направлено [PERSON] повідомлення № 1801/3 від 18.01.2019 про проведення експертизи (оцінки) пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, в якому повідомлено про проведення експертизи (оцінки) пошкодженого транспортного засобу 23 січня 2019 року в 10 годин 00 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Сумська, 1, та запропоновано прибути на експертизу (а.с.41-43). 23.01.2019 о 10 год. 00 хв. суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] здійснено оцінку транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . За результатами проведеної оцінки, суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] складено звіт № 696-ф/19 від 11.02.2019 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до звіту вартість відновлювального ремонту «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , складає 64 455,91 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 38 091,17 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Skoda Fabia», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП станом на 21 червня 2018 року складає 38 091,17 грн (а.с.44-79). 12.03.2019 Адвокатським об`єднанням подано до ПАТ «НАСК «Оранта» заяву № 1103/3 від 11.03.2019 про перерахунок страхового відшкодування та здійснення доплати страхового відшкодування в розмірі 31 534,19 грн (64 455,91 грн (вартість відновлювального ремонту згідно звіту №696-ф/і9 від 11.02.2019) - 32 921,72 грн (розмір фактично виплаченого страхового відшкодування) = 31 534,19 грн (розмір страхового відшкодування). До заяви додано Звіт № 696-ф/19 від 11.02.2019, підготовлений ФОП [PERSON] (а.с.80-83). Листом від 05.04.2019 за № 09-02-16/3029 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило, про відсутність підстав для здійснення перегляду розміру страхового відшкодування. Страховик зазначив, що розрахунок страхового відшкодування за страховим випадком було здійснено відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виплачено страхове відшкодування на відшкодовування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Оскільки строк експлуатації пошкодженого транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер [NUMBER] , перевищує 7 років, то коефіцієнт фізичного зносу становив 63%. Відповідно до Висновку про вартість майна №7871, матеріальний збиток завданий власнику транспортного Skoda Fabia, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 32 921,72 грн (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 51 438,99 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 32 921,72 грн). Страховиком 27 серпня 2018 року та 12 грудня 2018 року було здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 32 921,72 грн (а.с.84-85). Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України). Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені у статті 1187 ЦК України. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність морально шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV, у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах ліміту відповідальності страховика (страхової суми) є страховик завдавача шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 35), від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (пункт 96)). Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (див.: п. 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди». Отже, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника». Касаційний суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2025 року у справі № 727/10408/23 (провадження № 61-6157св24)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зазначено: «За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Установивши, що виплачений позивачеві ПрАТ «СК «Уніка» розмір страхового відшкодування 26 984,94 грн, не покривав реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER] , що становить 36 866,48 грн, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про те, що різниця невідшкодованої позивачу суми збитків у розмірі 9 881,54 грн підлягає стягненню з винної особи». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20) зазначено: «відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22)». У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15 зроблено висновок, що «втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18 (провадження № 61-15805св19) вказано: «на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача (ПрАТ «СК «АХА Страхування») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15. Разом з тим, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не врахували, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. З указаного вбачається, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, суди з огляду на підстави та зміст позовних вимог не врахували принцип повного відшкодування шкоди. Так, з установлених судом обставин справи вбачається, що страховиком відповідача (ПрАТ «СК «АХА Страхування») було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 травня 2017 року № АК 6559528 та виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем». Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Диспозитивність - один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved