Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] ,\~через свого\~представника \~адвоката Лемешко\~Олександра Володимировича, звернулась\~до Корабельного\~районного суду\~м.\~Миколаєва з\~позовом до Миколаївської міської ради, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у два місяці з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позову позивач зазначила, що позивач - [PERSON] є єдиною спадкоємицею, що залишилася після смерті її батька - [PERSON] , [INFO] який помер [INFO] . Позивач зазначила, що [PERSON] помер в р. Молдова , де перебував разом із Позивачкою, рятуючись після початку повномасштабної агресії рф проти України, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , виданого 07.10.2024р органом реєстрації Премірія комуни Яблона, Глоденського району республіки Молдова , копія свідоцтва з перекладом, виконаним перекладачем Куракіною І.В., підпис якої нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С.,02.12.2024 року за реєстровим номером 3667, 3668 долучено до матеріалів справи. Після смерті батька позивачки, залишилось спадкове майно, а саме: залишки грошових коштів недоотриманого за життя пенсійного забезпечення. При житті, батько склав на користь позивачки заповіт, посвідчений 28.08.2015р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Бут Т.В. за реєстровим №686. Позивач пояснила, що з метою оформлення спадщини та видачи свідоцтва про право на спадщину, 09.12.2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Барскова Артема Вікторовича, який відмовив у оформлені спадщини з мотивів пропуску 6-ти місячного терміну, встановленого ст. 1272 ЦК України, про що 09.12.2024 року склав постанову №78/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії(копія додається). Позивач вказала, що пропуск строку для подання заяви нотаріусу про намір оформити спадщину пояснюється виключними обставинами об`єктивної дійсності, які є загальновідомими і такими ,що не потребують доказуванню, а саме: реальні загрози життю та здоров`ю, яких можна було зазнати під час повернення до місця відкриття спадщини, яким безумовно є м. Миколаїв, де впродовж 2022-2023 років постійно відбувалися артилерійські та ракетні обстріли ворожими військами. Крім того, позивачка повідомила, що на момент смерті її батька перебувала разом із ним в р. Молдова, при цьому не мала з собою документів, які б дозволяли подати заяву нотаріусу і завести нотаріальну справу, і за таких обставин вважає причину такого пропуску поважною. В момент, коли Позивачка з батьком і дитиною покидали Україну через повномасштабне вторгнення рф в Україну, так сталося ,що речі із необхідними документами залишилися в Україні. Отже, можливість з`явилася лише після повернення Позивачки до України , яке сталося лише в 25 листопада 2024 року. За таких умов, позивач вважала, що виникла об`єктивна необхідність звернутися до суду із відповідним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Корабельного\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~19.03.2025 року по зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження та запропоновано відповідачу подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження і позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справу у відсутності представника відповідача, рішення просив прийняти на підставі наявних матеріалів справи та у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав суду письмові пояснення по справі та заяву про розгляд справу у відсутності представника відповідача, рішення просив прийняти на підставі наявних матеріалів справи та у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] в р. Молдова , де перебував разом із позивачкою, рятуючись після початку повномасштабної агресії рф проти України, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , виданого 07.10.2024р органом реєстрації Премірія комуни Яблона, Глоденського району республіки Молдова , копія свідоцтва з перекладом, виконаним перекладачем Куракіною І.В., підпис якої нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С., 02.12.2024 року за реєстровим номером 3667, 3668. При житті, [PERSON] склав на користь позивачки заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження та все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, тобто все те, що йому буде належати та на що він матиме право, заповідав своїй дочці - [PERSON] , [INFO] .. Вказаний заповіт посвідчений 28.08.2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Бут Т.В. за реєстровим №686. З метою оформлення спадщини та видачи свідоцтва про право на спадщину, 09.12.2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Барскова Артема Вікторовича, який відмовив у оформлені спадщини з мотивів пропуску 6-ти місячного терміну, встановленого ст. 1272 ЦК України, про що 09.12.2024 року склав постанову №78/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Пропуск строку для подання заяви нотаріусу про намір оформити спадщину пояснюється виключними обставинами об`єктивної дійсності, які є загальновідомими і такими ,що не потребують доказуванню, а саме: реальні загрози життю та здоров`ю, яких можна було зазнати під час повернення до місця відкриття спадщини, яким безумовно є м. Миколаїв, де впродовж 2022-2023 років постійно відбувалися артилерійські та ракетні обстріли ворожими військами. На момент смерті батька позивач перебувала разом із ним в р. Молдова, при цьому не мала з собою документів, які б дозволяли подати заяву нотаріусу і завести нотаріальну справу. Можливість з`явилася лише після повернення Позивачки до України , яке сталося лише в 25 листопада 2024 року, про що свідчать відмітки в паспорті громадянки України для виїзду за кордон, в якому міститься штамп про перетин державного кордону України з Молдовою. З огляду на те, [PERSON] є рідною донькою померлого [PERSON] та включена до заповіту, як єдиний спадкоємець на випадок смерті заповідача, то пропуск строку для подання заяви про намір оформити спадщину є поважним з огляду на наявність військових дій в місці відкриття спадщини та як наслідок перебування в іншій місцевості, що унеможливлювало таке подання. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями частини 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з вимогами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України"Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та продовжено до теперішнього часу. Отже, з урахуванням веденого в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану, у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3 Конституції України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки спадщина за померлим батьком позивача ніким не прийнята, в матеріалах справи відсутні докази про наявність інших спадкоємців, які претендують на спадщину, заяв про відмову від спадщини позивач не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку, визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Outcome: approved