Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач мотивував тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] , як головою колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 15.02.1989 на підставі рішення цього ж виконкому №33 від 13.02.1989. Оригінал свідоцтва у спадкодавця відсутній. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не зареєстроване. Для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. Згідно технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 203 600 грн. [PERSON] помер [INFO] . 15.01.2015 [PERSON] склав на користь позивача заповіт, яким розпорядив йому все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все, на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району, зареєстрований у реєстрі за №1. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського РНО Стефурак Н.Я., де за його заявою була заведена спадкова справа № 60/2020. 07 травня 2020 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні батькові земельні ділянки. З постанови приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. від 14.03.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину за заповітом на житлове господарство через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспний двір без визначення розміру часток двору, а також через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. З виписки ОКП «Коломийське МБТІ» вбачається, що спадкове житлове господарство було зареєстроване як колгоспний двір. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був введений в дію Закон України «Про власність». Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. \~ \~ \~ \~У житловому будинку [ADDRESS] станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова домогосподарства [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ніхто з даних осіб не звертався за виділом своєї частки у колгоспному дворі. \~ \~ \~ \~На день смерті [PERSON] разом з ним був зареєстрований та проживав його син позивач [PERSON] . Отже, відповідно до приписів ст.1268 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті батька за заповітом. \~ \~ \~ \~Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . \~ \~ \~ \~На день її смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON] та син позивач [PERSON] . \~ \~ \~ \~За заявою позивача про прийняття спадщини за законом після смерті матері приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я. була заведена спадкова справа № 59/2020. 07 травня 2020 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на належні мамі земельні ділянки. \~ \~ \~ \~Спадкове житлове господарство обліковувалося як колгоспний двір та належало батькам позивача. Після смерті батьків позивач прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове житлове господарство та через реєстрацію господарства, як колгоспний двір, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, подали до суду зустрічний позов до [PERSON] та просять визнати за кожним з них право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві проживали та були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав шістьом членам колгоспного двору по 1/6 частині кожному. [PERSON] , як члену колгоспного двору, належить 1/6 частка. [PERSON] , як члену колгоспного двору, теж належала 1/6 частка. [PERSON] померла [INFO] . На день її смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які, будучи спадкоємцями першої черги за законом, успадкували належну [PERSON] 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] , як члену колгоспного двору, теж належала 1/6 частка. [PERSON] помер [INFO] . 15.01.2015 [PERSON] склав на користь [PERSON] заповіт, яким розпорядив йому все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все, на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району, зареєстрований у реєстрі за №1. На день його смерті разом з ним був зареєстрований та проживав його син [PERSON] . Отже, [PERSON] претендує на 3/6 (1/2) частки спадкового житлового будинку. Позивачі за зустрічним позовом для того, щоб мати змогу розпорядитися на власний розсуд своїми частками у колгоспному двору, розташованому по [ADDRESS] , повинні спочатку зареєструвати своє право на це майно. Ухвалою суду\~від 13.05.2025\~зустрічний позов\~прийнято до\~спільного розгляду\~з первісним\~позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 19.06.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача-відповідача [PERSON] адвокат Левенець Л.В. 15.07.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача-відповідача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують, при вирішенні вимог за зустрічним позовом покладаються на розсуд суду. Відповідачі-позивачі: [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] у зустрічному позові просили судовий розгляд справи (підготовче та судові засідання) проводити без їх участі на підставі поданих письмових документів, при вирішенні первісного позову покладаються на розсуд суду. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 11446 від 30.01.2025, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 187 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 15.02.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989. Копією додатку № 1 до рішення виконкому № 1 від 17.01.1989 «Про оформлення права власності окремих дворів громадян та колгоспних дворів на житлові будинки» та копіями витягів з погосподарських книг Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за 1986-1990, 1991-1995 роки, виданих Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради, підтверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , - колгоспний двір. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. \~ \~ \~ \~На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату. Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Згідно копій витягів з погосподарських книг Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, виданих Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради, членами колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS] , у 1986-1990, 1991-1995 роках були: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.04.1991 у господарстві, що розташоване по [ADDRESS] були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 15-55, виданою 05.02.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. З наведеного слідує, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні. Член колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] у віці 54 роки у с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 від 21.11.2012, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.11.2012 виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] померла після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. \~ \~ \~ \~За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частина 1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею були зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 15-64, виданою 12.02.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Те, що [PERSON] , [INFO] , та спадкодавець [PERSON] , [INFO] , були подружжям свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05 січня 1977 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 від 05 січня 1977 р. Родинні відносини між позивачем-відповідачем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [PERSON] , як сином та батьком, матір`ю стверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 травня 1987 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 18 від 16 травня 1987 р. Відповідач-позивач [PERSON] , [INFO] , також є сином [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1 від 11 січня 1977 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 січня 1977 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 травня 1984 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, відповідач-позивач [PERSON] , [INFO] , також є сином [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 10 від 12 травня 1984 р. Відповідачка-позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями: свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 21 березня 1981 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 21березня 1981 р.; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 26 грудня 2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 2127 від 26 грудня 2003 р. [PERSON] заповіту не вчиняла, що стверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60103153, виданої 05.05.2020 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є: її чоловік [PERSON] , сини: позивач-відповідач [PERSON] , відповідачі-позивачі [PERSON] , [PERSON] та дочка - відповідачка-позивачка [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Із копії спадкової справи № 59/2020, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я., вбачається, що відповідачі-позивачі [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~будучи спадкоємцями\~першої черги\~за законом,\~спадщину після\~смерті матері\~ [PERSON] не прийняли, оскільки постійно не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Чоловік спадкодавця [PERSON] та син - позивач-відповідач [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач-відповідач [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, 05.05.2020 подав приватному нотаріусу Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Росохацької сільської ради Городенківського району та належали спадкодавцю. Йому приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. 07.05.2020 видано три свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 510, № 511 та за № 512, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, площами: 0,1465 га, кадастровий номер 2621684300:06:001:0031; 0,4996 га, кадастровий номер 2621684300:06:002:0055; 0,5959 га, кадастровий номер 2621684300:03:002:0275, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ІФ № 102047, ІФ № 103031, ІФ № 100836. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/6 (2/12) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй, як члену колишнього колгоспного двору. Чоловік спадкодавця [PERSON] та син - позивач-відповідач [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках успадкували вищезгадану частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що становить по 1/12 частці. Позивач-відповідач [PERSON] 14.03.2025 подав приватному нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. заяву про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлій [PERSON] частку житлового будинку [ADDRESS] . Однак, приватний нотаріус Стефурак Н.Я. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2025 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на частку житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та у зв`язку з тим, що померлій належала тільки частка в житловому будинку, яка конкретно не визначена. [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті дружини [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса за видачею йому свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно спадкодавця не звертався. Згідно ч.3 ст.1296 ЦПК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька\~фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За заповітом, посвідченим 15 січня 2015 р. секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 1, [PERSON] , [INFO] , житель с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів своєму синові [PERSON] , 1987 р.н., та своїй дочці [PERSON] , 1981 р.н. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 57251249 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60103213, виданої 05.05.2020 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. [PERSON] помер [INFO] у віці 64 роки у с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21 від 23 вересня 2015 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 2015 року виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] помер після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. На день смерті ( [INFO] ) [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним був зареєстрований син [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 15-65, виданою 12.02.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії спадкової справи № 60/2020, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я., вбачається, що відповідачка-позивачка [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняла, оскільки не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 05.05.2020 відповідачка-позивачка [PERSON] подала приватному нотаріусу Стефурак Н.Я. заяву, де зазначила, що вона є спадкоємцем за законом після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] , проте спадщину в установлені законом строки не прийняла, на неї не претендує і претендувати не буде, звертатися до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини не буде, не заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину на ім`я сина спадкодавців [PERSON] , [INFO] . Цього ж дня відповідачка-позивачка [PERSON] подала приватному нотаріусу Стефурак Н.Я. заяву про відмову від спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , вказавши, що спадщину в установлені законом строки не прийняла, на неї не претендує, звертатися до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини не буде, відмовляється від своєї частки у спадщині в користь брата [PERSON] . Суд визнає дані заяви неналежними доказами відмови відповідачки-позивачки [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] в корись брата [PERSON] , оскільки заяви подані нотаріусу з порушенням строку, визначеного ч.1 ст.1273 ЦК України. Оскільки відповідачка-позивачка [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , тому, відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування на заповідане їй спадкове майно одержали сини спадкодавця: позивач-відповідач [PERSON] , відповідачі-позивачі [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідачі-позивачі [PERSON] та [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом на майно, яке було заповідане [PERSON] , спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняли, оскільки постійно не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Отже, право на спадкування на все належне спадкодавцю [PERSON] майно одержав позивач-відповідач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом та за заповітом, який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , заповідану [PERSON] , та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Того, хто пережив подружжя, у померлого немає. Позивач-відповідач [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом та за заповітом, 05.05.2020 подав приватному нотаріусу Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Росохацької сільської ради Городенківського району та належали спадкодавцю. Йому приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. 07.05.2020 видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 513, № 514 та за № 515, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, площами: 0,1465 га, кадастровий номер 2621684300:06:001:0030; 0,3223 га, кадастровий номер 2621684300:06:002:0054; 0,5941 га, кадастровий номер 2621684300:03:002:0274, що належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ІФ № 102046, ІФ № 103030, ІФ № 100835. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 3/12 (1/4) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , 2/12 (1/6) якої належала йому, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/12 частки успадкована ним після смерті дружини [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на успадковане майно [PERSON] не оформив. 14.03.2025 позивач-відповідач [PERSON] подав приватному нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. заяву про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну померлому [PERSON] частку житлового будинку [ADDRESS] . Однак, приватний нотаріус Стефурак Н.Я. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2025 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на частку житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та у зв`язку з тим, що померлому належала тільки частка в житловому будинку, яка конкретно не визначена, що стало підставою звернення позивача-відповідача до суду з даним позовом. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , виготовленого 30.01.2025, вбачається, що житловий будинок споруджено/реконструйовано в 1971 році, господарські будівлі та споруди в 1980, 1983, 1985, 1987 роках. Ринкова вартість житлового будинку літ. «А» загальною площею 50,9 кв, житловою площею 23,4\~кв, господарських будівель та споруд, що розташований за вищевказаною адресою, станом на 17.03.2025 становить 203 600 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , виділена земельна ділянка площею 0,2500 га, про що свідчить довідка № 15-66, видана 12.02.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. \~ \~ \~ \~Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності 03.08.2004,\~\~державна реєстрація \~- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 418984283, сформованої 21.03.2025, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 15.02.1989 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому, його дружині [PERSON] , відповідачам-позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивачу-відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/6 (2/12) кожному, як членам колишнього колгоспного двору. Вищезгадане свідоцтво втрачено. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкував після смерті дружини [PERSON] 1/12 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , однак до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на дану частку спадкового майна не звертався. Крім того, йому належить 2/12 (1/6) частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 3/12 (1/4) частки. Позивач-відповідач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом успадкував після смерті матері [PERSON] 1/12 частки, як спадкоємець першої черги за законом та за заповітом після смерті батька [PERSON] успадкував 3/12 частки житлового будинку з відповідними частками господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , та фактично став власником, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та через те, що померлим належала тільки частка у даному житловому будинку, яка конкретно не визначена, немає можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на дані частки нерухомого майна. Крім того, позивачу-відповідачу [PERSON] належить 2/12 (1/6) частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що, з урахуванням спадщини, становить 6/12 (1/2) частки. Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] правомірно набули право власності кожен на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачем-відповідачем [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial