Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Доводами позову позивач зазначив, що 01.08.2014 року у центрі надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська йому видано копію витягу з рішення 15 сесії Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року № 435-15, пунктом 20 якого затверджено п. 14, п. 20, п. 4, п. 9 протоколів узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування від 28.04.2007 року № 77; від 06.11.2007 року № 80; від 15.08.2008 року № 85; від 24.06.2011 року № 114. Також затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано гр. [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0395 га на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивач зазначає, що у січні 2015 року він звернувся з адміністративним позовом до міського суду щодо оскарження вищезазначеного рішення самоврядного органу як такого, що порушує його права, зокрема право на користування земельною ділянкою та повноцінне обслуговування жилого будинку, у якому він проживає. Постановою Івано-Франківського міського суду від 19.11.2015 року у задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року вищезазначена постанова міського суду скасована та провадження у справі закрито з підстав, що дане провадження має слухатись у порядку цивільного судочинства. Рішення Івано-Франківської міської ради (п. 20)\~ від 20.10.2011 року позивач вважає таким, що прийняте всупереч вимогам Конституції України та земельного законодавства України. Зокрема, при прийнятті рішення було порушено вимоги ст. 118 ЗК України про порядок безоплатної приватизації земельної ділянки; не дотримано вимог ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо повноважень виконавчих органів міських рад у сфері регулювання земельних відносин; ст. 59 Закону України «Про землеустрій» щодо рахування громадських і приватних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні. На підставі зазначеного рішення видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. У позовній заяві вказано, що на підставі вищезазначеного рішення Івано-Франківської міської ради гр. [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0395 га. Передаючи оскаржуваним рішенням у приватну власнії гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,0395 га по [ADDRESS] (становить частину від загальної площі 0,0547 га земельної ділянки спільного користування), Івано-Франківська міська рада попередньо не з`ясувала, чи не користуються земельною ділянкою інші особи і чи не порушуються їхні права та інтереси при цьому. У результаті незаконних дій самоврядного органу, він та його матір, як власники жилого будинку по [ADDRESS] , що 22 роки поспіль користувались спільною земельною ділянкою площею 0,0547 га разом з мешканцями багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , не були повідомлені про час і дату засідання міської ради, яка приймала оскаржуване рішення в інтересах гр. [PERSON] . У такий спосіб його, як суб`єкта права власності на землю (ст. 80 ЗК України) самоврядний орган позбавив права на участь у процесі прийняття даного рішення з метою захисту своїх законних прав та інтересів щодо користування/приватизації земельної ділянки (згідно заяви від 20 березня 2010, посвідченої нотаріально, його мати [PERSON] відмовилась на його користь від права на приватизацію земельної ділянки у [ADDRESS] ). Як зазначає позивач, право на земельну ділянку до нього перейшло, коли він у 2001 році набув право власності на одноквартирний жилий будинок по [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ), який знаходився у комунальній власності. З 1989 року, коли його мама, як вчитель, отримала дане помешкання згідно ордеру, вони, разом із сусідами [PERSON] та [PERSON] , спільно користувалися присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,0547 га. Доказом цього є кадастровий план земельної ділянки за 2003 рік. На час прийняття Івано-Франківською міською радою рішення від 20.10.2011 року у [PERSON] були відсутні документи, які б свідчили, що в її користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,0395 га, яку їй передано у власність даним рішенням. Оскільки вказана земельна ділянка не перебувала у користуванні [PERSON] , і її межі не були встановлені в натурі (на місцевості), то міська рада, відповідно до вимог законодавства, повинна була приймати оскаржуване рішення лише на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Враховуючи, що документація із землеустрою [PERSON] була виготовлена працівником Івано-Франківського регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» Різником Р. з порушенням вимог ст. 25 Закону України «Про землеустрій», рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року є незаконним. У той час, коли міська рада всупереч закону, без відповідних документів затверджувала оскаржуваним рішенням технічну документацію із землеустрою гр. [PERSON] , у нього, згідно рішення Івано-Франківської міської ради від 20.04.2010р. № 93-ХLIХ, уже був дозвіл на виготовлення документації із землеустрою на частину (0,0131 га) спільної земельної ділянки. Цей факт свідчить про дискримінацію самоврядним органом не лише його майнових (земельних прав), а й особистих немайнових прав, оскільки його, як громадянина України, позбавили конституційного права рівності перед законом. Також, ніким і ніколи не вирішувалось питання про припинення їх з мамою права на користування спільною земельною ділянкою площею 0,0547 га на [ADDRESS] , [ADDRESS] , а також питання про вилучення частини (0,0395 га) земельної ділянки для потреб [PERSON] . Із ними, як землекористувачами, не було погоджено межі земельної ділянки гр. [PERSON] , що суперечить вимогам ч. 6 ст. 118, ст. 198 ЗК України; п. п. 3.12 - 3.14 Наказу державного комітету України по земельних ресурсах № 376 від 18.05.2010 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплень межовими знаками». Оскаржуване рішення міської ради приймалось із порушенням вимог ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки виконком міської ради (згідно своїх повноважень, визначених у даній статті) не надавав висновків щодо вилучення земельної ділянки, яка перебувала у користуванні інших осіб, висновків про надання гр. [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0395 га, а також не погоджував висновок відповідної комісії щодо погодження проекту землеустрою гр. [PERSON] (ч. 8 ст. 118 ЗК України). Затверджені п. 20 рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 протоколи (п. 14, п. 20, п. 4, п. 9) узгоджувальної комісії міськвиконкому від 28.04.2007 № 77; від 06.11.2007 № 80; від 15.08.2008 № 85, від 24.06.2011 № 114, не стосуються гр. [PERSON] , оскільки відпрацьовувались виключно за зверненнями його матері [PERSON] . Жодна комісія за вказаними у протоколах датами не приймала рішень про погодження площі 0,0395 га та меж земельної ділянки [PERSON] із суміжними землекористувачами та передачу її у власність громадянки, оскільки та не зверталась на комісію із відповідними заявами, не маючи документів на дану земельну ділянку. Міська рада, затвердивши чотири протоколи узгоджувальних комісій за різні роки, також порушила вимоги п. 3.7 «Положення про узгоджувальну комісію...» від 16.06.1998 № 262, де чітко зазначено: «Відпрацьований протокол узгоджувальної комі дійсний лише 1 (один) рік, протягом якого на підставі даного висновку може бути прийняте відповідне рішення міською радою (виконкомом)». Позивач звертає увагу, що у Державному акті гр. [PERSON] на право власності земельну ділянку зазначено дві різні адреси, а саме: місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] , а місце розташування земельної ділянки [PERSON] : [ADDRESS] . Зазначає, що є одне домоволодіння як тип об`єкта нерухомого майна (жилий будинок: [ADDRESS] ). Право власності на даний об`єкт зареєстровано за громадянами [PERSON] та [PERSON] в конкретних частках (згідно довідки Івано-Франківського ОБТІ від 29.67.2014 № 00146). Даний факт підтверджує і Держсільгоспінспекція у листі від 17.09.2014 № 04-01/2810, де зазначено: «У гр. [PERSON] немає будинку у власності, а тільки частка в майні, а саме - кв. [ADDRESS] ». Отже, не існує окремого домоволодіння як частини будинку з поштовою адресою [ADDRESS] . Оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] були громадяни [PERSON] та [PERSON] , то Івано-Франківська міська рада могла передати земельну ділянку лише у спільну власність. Отже, відсутність у [PERSON] документів, які б підтверджували, що у її користуванні перебувала земельна ділянка площею 0,0395 га, а також відсутність дозволу міської ради на розроблення документації із землеустрою на дану вказує, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог ст. 118 ЗК України, а також ст. 22 Закону України «Про землеустрій». Крім того, у той час, коли міська рада затверджувала рішенням технічну документацію із землеустрою [PERSON] , у нього (згідно рішення Івано-Франківської міської ради від 20.04.2010 року № 93-XLIX) вже був дозвіл на виготовлення документації із землеустрою на частину спільної земельної ділянки площею 0,0131 га. Цей факт свідчить про дискримінацію його прав. Ухвалами суду від 15 березня 2017 року та від 28 березня 2017 року до\~ участі у справі залучено як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] та співвідповідача [PERSON] відповідно. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] -\~ [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов. Представники відповідача - Івано-Франківської міської ради заперечували з приводу заявлених позовних вимог, вказавши, що питання розподілу земельних ділянок на [ADDRESS] та [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] ) неодноразово вносилися на розгляди узгоджувальної комісії міськвиконкому по вирішенню спорів з приводу суміжного землекористування у зв`язку з непогодженням матеріалів приватизації земельної ділянки між суміжними землекористувачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Про результати всіх розглядів сторони повідомлялися. З приводу розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] є рішення суду від 25.12.1984 року, яке не скасоване, про розподіл і порядок користування майном між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] (яка є основним забудовником будинку [ADDRESS] , згідно акту передачі і вказання границь земельної ділянки від 29.10.1955 року). [PERSON] 01.08.1989 року видано ордер на житлову площу в гуртожитку на [ADDRESS] без зазначення відповідної площі земельної ділянки. Узгоджувальною комісією міськвиконкому неодноразово розглядалися питання щодо розподілу прибудинкової території. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.04.2008 року № 147 [PERSON] включено в списки громадян на отримання земельної ділянки під індивідуальне будівництво в мікрорайоні «Черешеньки», про що її проінформовано. Однак, незважаючи на зазначені обставини, позивачем і надалі ставиться питання стосовно розподілу земельної ділянки на [ADDRESS] та [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), згідно розрахунку ідеальних часток між будинковолодіннями. Тому рішенням узгоджувальної комісії від 15.08.2008 року (п. 4 протоколу № 20) в черговий раз рекомендовано міськвиконкому передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0085 га на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, враховуючи рішення суду від 25.12.1984 року. При цьому до цієї площі була додана третя частина земельної ділянки із спільного користування. Однак і таке рішення комісії [PERSON] не задовольнило, тому 08.10.2008 року нею подано позовну заяву до Івано-Франківського міського суду із відповідними позовними вимогами. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11.11.2009 року (яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.10.2010 року) у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним п. 2 рішення Івано-Франківської міської ради від 24.12.2008 року в частині затвердження п. 4 протоколу узгоджувальної комісії міськвиконкому № 85 від 15.08.2008 року щодо визначення площі (0,0085 га) наданої [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права на приватизацію земельної ділянки площею 0,0131 га для будівництва і обслуговування житлового будинку відмовлено. Повноваження Івано-Франківської міської ради щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності є виключними і визначені законом, а тому Івано-Франківська міська рада, як власник землі, розпорядилася земельною ділянкою та надала її у власність [PERSON] у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно, державний акт на право власності на земельну ділянку відповідачці [PERSON] видано на підставі рішення міської ради. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечила проти позову, вказавши, що позивачем пропущено строк для звернення до суду. Вимоги позивача не заслуговують на увагу, оскільки частки земельної ділянки розподілені із встановленням порядку користування земельною ділянкою ще рішенням суду від 25.12.1984 року, яке до цього часу не є скасованим, ще до одержання житла [PERSON] та [PERSON] . Оскаржуване позивачем рішення є актом індивідуальної дії, яке вичерпало свою силу після його реалізації. Крім цього, рішенням Івано-Франківської міської ради від 11.04.2008 року № 147 [PERSON] включено в списки громадян на отримання земельної ділянки під індивідуальне будівництво в мікрорайоні «Черешеньки» та на даний час отримала земельну ділянку по [ADDRESS] . Рішенням міської ради [PERSON] рекомендовано надати земельну ділянку площею 0,0085 га, до якої додано третю частину земельної ділянки спільного користування. Твердження позивача, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності мешканців будинку не заслуговує на увагу, оскільки будинок позивача та [PERSON] не є частиною одного будинковолодіння, на що було вказано і ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.01.2010 року. Позивач звернувся з даним позовом, ігноруючи всі попередні рішення, порушуючи відносини добросусідства, створюючи несприятливі умови для сусідів. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечила вимоги позову, покликаючись на підстави та обставини, що викладені у її письмових поясненнях (а.с. 190-193, т. 1). Третя особа [PERSON] та у судовому засіданні заперечила вимоги позову, з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи (а.с. 194-199, т. 1). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як встановлено матеріалами справи, рішенням сесії Івано-Франківської міської ради 6 демократичного скликання від 20.10.2011 року № 435-15 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень» затверджено п. 14, п. 20, п. 4, п. 9 протоколів узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування від 28.04.2007 року № 77, від 06.11.2007 року № 80, від 15.08.2008 року № 85, від 24.06.2011 року № 114 та затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачі [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0395 га на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 11, т. 1). Дублікат вищевказаного рішення [PERSON] отримав 01.08.2014 року (а.с. 10, т. 1). З копії свідоцтва про паво на спадщину по закону і по заповіту від 02.12.1976 року вбачається, що після смерті гр. [PERSON] по закону чоловік [PERSON] отримав до 40/300 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, як обов`язкові долі і [PERSON] - до 228/300 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд згідно заповіту, посвідченого Першою Івано-Франківською держнотконторою 03.11.1975 р. за реєстром Д-620. До грошей в рівних долях по закону є чоловік [PERSON] і дочка [PERSON] , що проживають в [ADDRESS] . До складу спадкового майна входить: 268/300 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] і гроші в сумі 630 крб., які знаходяться в Івано-Франківському міськфінвідділі. Спадкове майно належало померлій гр. [PERSON] на підставі договору про отримання в користування земельної ділянки для побудови індивідуального жилого будинку на праві особистої власності посвідченого Станіславською державною нотаріальною конторою 14.07.1956 року за реєстром № 501-Д і дублікатом договору дарування, виданого Івано-Франківською держнотконторою 03.11.1975 року за реєстром №27-6181 зареєстрованих в Івано-Франківському інвентарбюро за №1157 (а.с.122, т. 1). 25.12.1984 року [INFO] судом було прийнято рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] \~ про розподіл житлового будинку і земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні частиною житлового будинку і виділеній частині земельної ділянки, яким поділено між сторонами будинковолодіння по [ADDRESS] та встановлено порядок користування земельною ділянкою, що біля вказаного будинковолодіння (а.с. 127-128, т. 1). Як слідує з матеріалів справи, у 1989 році [PERSON] одержала ордер Відділу народної освіти Івано-Франківського МВК на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 16,44 кв.м. Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 26, т. 1). Відповідно до довідки ЖЕО-1 від 19.05.2005 року вбачається, що будинок, що по [ADDRESS] згідно рішення МВК № 262 від 08.10.1986 року переданий на баланс установи освіти під гуртожиток. У 1989 року у вищевказаний будинок була заселена сім`я [PERSON] згідно ордера на гуртожиток від 01.08.1989 року. У 2001 році [PERSON] переоформила даний будинок та одержала ордер МВК за № 007495 від 27.07.2001 року, після чого 28.08.2001 року даний будинок приватизований. Будинок по [ADDRESS] знятий з балансу ЖЕО-1 згідно рішення ІІ сесії Івано-Франківської міської ради від 11.07.2002 р. та переданий у власність сімї [PERSON] та видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на одноквартирний житловий будинок (а.с. 27, т. 1). Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.10.2001 року Госпрозрахунковою групою з приватизації житлового фонду, одноквартирний будинок, що знаходиться по [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] у рівних долях (а.с. 8, т. 1). З витягу із рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.07.2005 року № 222 житловому будинку на [ADDRESS] (власники: [PERSON] , [PERSON] ) присвоєно поштову адресу [ADDRESS] (а.с. 9, т. 1). Листом від 28.10.2005 року № 2138 Івано-Франківським міським управлінням земельних ресурсів повідомлено, що міськвиконком не приймав жодних рішень стосовно оформлення права користування або права власності на присадибну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] на прізвище [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13, зворот). Довідкою Івано-Франківського ОБТІ від 04.04.2006 року № 754 зазначено, що ідеальна частка квартири [PERSON] в будинку [ADDRESS] ) відносно квартир гр. [PERSON] та гр. [PERSON] в будинку [ADDRESS] складає 6/25 частин від будинковолодінь (а.с. 55, т. 1). Згідно висновку Управління архітектури і містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.04.2007 року № 2/3-3/961 погоджено передачу земельної ділянки по [ADDRESS] у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 46, т. 1). Відповідно до протоколу засідання узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування [ADDRESS] , за повторним зверненням [PERSON] з клопотанням стосовно розгляду питання розподілу земельної ділянки на [ADDRESS] , [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] , згідно розрахунку ідеальних часток в будинковолодіннях, комісією рекомендовано міськвиконкому затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання та виготовлення документів, які посвідчують право власності на землю, представлену [PERSON] і передати їй земельну ділянку на [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (на відстані 1 м зі сторони будинку [ADDRESS] та 1,5 м зі сторони господарських споруд на [ADDRESS] ). Спірним сторонам рекомендовано дійти до взаємної згоди у вирішенні цього земельного спору та дотримуватись норм добросусідства при використанні земельних ділянок на [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) (а.с. 67, т. 1). Відповідно до протоколу засідання узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування [ADDRESS] , за повторним зверненням [PERSON] з клопотанням стосовно розгляду питання розподілу земельної ділянки на [ADDRESS] , [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] , згідно розрахунку ідеальних часток в будинковолодіннях, рекомендовано міськвиконкому внести на розгляд чергової сесії Івано-Франківської міської ради питання стосовно надання земельної ділянки [PERSON] із земель запасу Івано-Франківської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та одночасно питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою до складання та виготовлення документів, які посвідчують право власності на землю на [ADDRESS] , представлену [PERSON] та [PERSON] (а.с. 68, т. 1). Відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради ХХVІІ сесії п`ятого демократичного скликання від 20.05.2008 року затверджено п. 20 протоколу узгоджувальної комісії, рекомендовано міськвиконкому внести на розгляд чергової сесії Івано-Франківської міської ради питання стосовно надання земельної ділянки [PERSON] із земель запасу Івано-Франківської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та одночасно питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою до складання та виготовлення документів, які посвідчують право власності на землю на [ADDRESS] , представлену [PERSON] та [PERSON] (а.с. 87, т. 1). Протоколом узгоджувальної комісії від 15.08.2008 року (п. 4 протоколу № 85) рекомендовано міськвиконкому передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0085 га на [ADDRESS] ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, враховуючи вищеназване рішення суду від 25.12.1984 року (а.с. 69, т. 1). У довідці ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 17.07.2009 року № 1949 зазначено, що в архіві підприємства відсутні дані, які б свідчили про проведення розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] , [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) між громадянами [PERSON] і [PERSON] на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 25.12.1984 року (а.с. 36, т. 1). Листом від 17.09.2009 року № 03-03-02/529 Управлінням держкомзему у місті Івано-Франківську повідомлено, що міською радою не приймалося жодних рішень стосовно оформлення права власності або користування на присадибну земельну ділянку, що розташована на [ADDRESS] громадянам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно нотаріально засвідченої заяви від 20.03.2010 року [PERSON] відмовилась від права приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] на користь [PERSON] (а.с. 43, т. 1). З витягу з рішення Івано-Франківської міської ради (ХLІХ сесія) п`ятого демократичного скликання від 20.04.2010 року № 93-ХLІХ [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на землю, орієнтовною площею 0,0131 га на [ADDRESS] (а.с. 48, т. 1). Протоколом узгоджувальної комісії від 24.06.2011 року (п. 9 протоколу № 114) юридичному відділу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради доручено надати правовий висновок стосовно прийнятих судових рішеннях по земельному спору щодо розподілу земельної ділянки на [ADDRESS] , [ADDRESS] (а.с. 70, т. 1). Витягом з рішення Івано-Франківської міської ради (17 сесія) шостого демократичного скликання від 08.12.2011 року № 502-17 анульовано п. 2 рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 24.12.2008 року, про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю та передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки гр. [PERSON] та гр. [PERSON] площею 0,0085 га на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 54, т. 1). Протоколом узгоджувальної комісії від 17.05.2012 року (п. 12 протоколу № 125) вирішено, враховуючи рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.11.2009 року (Справа № 2-2475/2009), ухвалу Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.012010 року, ухвалу Верховного суду України від 19.04.2010 року, а також те, що гр. [PERSON] вже надано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0395 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (згідно рішення 15 сесії Івано-Франківської міської ради 6 демократичного скликання від 20.102011 року за № 453-115) рекомендовано гр. [PERSON] вирішувати земельний спір на [ADDRESS] в судовому порядку (а.с. 71, т. 1). 14.04.2010 року [PERSON] звернулася із заявою до міського голови про передачу їй у власність земельної ділянки площею 0,0395 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с. 114, т. 1). Висновком Управління Держкомзему у місті Івано-Франківську від 05.07.2011 року погоджено передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0395 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с. 115, т. 1). 16.01.2012 року [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 957177, на земельну ділянку по [ADDRESS] (а.с. 82, т. 1). Рішенням Івано-Франківської міської ради (27 сесія) шостого демократичного скликання від 03.07.2012 року № 810-27 внесено зміни в п. 4.20 рішення ХLІХ сесія п`ятого демократичного скликання від 20.04.2010 року в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на землю, орієнтовною площею 0,0131 га на [ADDRESS] гр [PERSON] (а.с. 48, зворот, т. 1). Протоколом узгоджувальної комісії від 03.08.2012 року (п. 5 протоколу № 126) рекомендовано гр. [PERSON] надати виготовлену нею технічну документацію із землеустрою на погодження суміжним землекористувачам [PERSON] та [PERSON] , а в разі їх відмови подати матеріали на повторний розгляд узгоджувальної комісії (а.с. 72, т. 1). Протоколом узгоджувальної комісії від 19.10.2012 року (п. 5 протоколу № 127) вирішено погодити гр. [PERSON] межі та площу земельної ділянки 0,0085 га по [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд без погоджжня суміжних землекористувачів гр. [PERSON] та [PERSON] (яка переоформила право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] від своєї матері [PERSON] ). Гр. [PERSON] рекомендовано також виготовити технічну доїументацію із землеустрою щодо приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] \~ (а.с. 73, т. 1). Листом від 15.09.2014 року № Г-14504 Відділом держземагенства у місті Івано-Франківську зазначено, що рішень про надання дозволів громадянці [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою та проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, площею 0,0395 га на [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, міська рада не приймала (а.с. 14, т. 1). Відповідно до інформації, зазначеної у листі Держсільгоспінспекції в Івано-Франківській області на ім`я прокурора Івано-Франківської області від 17.09.2014 року зазначено, що спеціалістами Держсільгоспінспекції в Івано-Франківській області, при розгляді звернення гр. [PERSON] щодо законності надання у власність земельної ділянки гр. [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , виявлено, що рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року № 453-15 про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON] прийнято з порушенням вимог ст. 89, 118 Земельного кодексу України, з огляду на що направлено інформацію та наявні матеріали для реагування відповідно до компетенції (а.с. 15, т. 1). У листі Держсільгоспінспекції в Івано-Франківській області на ім`я [PERSON] від 15.01.2016 року № 02-01/62 вказується, що за адресою: [ADDRESS] , у [PERSON] власності перебуває будинок одноквартирний, двохкімнатний. Згідно даних Івано-Франківського ОБТІ належний [PERSON] будинок був розташований на території будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] та мав адресу: [ADDRESS] . З 20.07.2005 року (відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради № 222 від 20.07.2005 року) належному [PERSON] будинку змінено адресу з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Поряд із ним розміщений будинок, частина якого належить гр. [PERSON] . На даний час гр. [PERSON] рішенням Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року № 453-15 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0395 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року № 453-15 прийнято на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на [ADDRESS] . Згідно інформації Івано-Франківського ОБТІ та документів, наявних в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на земельній ділянці загальною площею 0,0531 га по [ADDRESS] ) до 20.10.2011 року було розташовано будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , інформація (свідоцтво про право на спадщину від 02.12.1976 року) та будинок з адресою [ADDRESS] ) на праві спільної сумісної власності у гр. [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вказане, земельна ділянка площею 0,0531 га перебуває у спільному користуванні. Розподілу земельної ділянки не проводилось і рішення про надання земельної ділянки гр. [PERSON] до 20.10.2011 року не приймалось. Отже згідно вимог ст. 118 Земельного кодексу України рішення про надання земельної ділянки із земель запасу Івано-Франківською міською радою повинно було прийматись на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В даному випадку рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року № 453-15 прийнято на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В технічній документації із землеустрою, виготовленій ДП «Центр державного земельного кадастру» для гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0395 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) наявні наступні документи: а) пояснювальна записка, б) завдання на виконання робіт, в) заява, г) висновок управління архітектури і містобудування, ґ) висновок управління держкомзему у місті Івано-Франківську, д) акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землеволодіння в натурі гр. [PERSON] , е) Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання землеволодіння в натурі гр. [PERSON] , є) ухвала суду Івано-Франківської області від 05.12.2006 року, ж) ухвала апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.03.2007 року, з) ухвала апеляційного суду Івано-Франківської області, и) витяг з протоколу № 77 засідання узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування, і) витяг з протоколу № 80 узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування, ї) витяг з протоколу № 80 узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування, витяг з протоколу № 85 узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування, й) довідка від Івано-Франківського ОБТІ, к) витяг з рішення виконавчого комітету Станіславської міської ради про відміну рішення Івано-Франківського міськвиконкому, л) рішення [INFO] суду від 25.12.1984 року, м) Свідоцтво про право на спадщину по закону і по заповіту від 02.12.1976 року щодо будинку по [ADDRESS] , н) витяг з рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року № 453-15. Враховуючи вище вказане, в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0395 га, виготовленій для гр. [PERSON] , відсутні наступні документи, наявність яких є обов`язкова згідно ст. 56 Закону України «Про землеустрій»: рішення про надання земельної ділянки гр. [PERSON] ; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути; копії документів, які посвідчують право на земельну ділянку у гр. [PERSON] , що свідчить про те, що документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0395 га, виготовленій для гр. [PERSON] , виготовлена з порушенням вимог ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (а.с. 16-17, т. 1). З витягу з протоколу № 171 від 04.11.2016 року засідання узгоджувальної комісії виконавчого комітету міської ради по розгляду земельних спорів вбачається, що комісією вирішено, враховуючи значну тривалість земельного спору на [ADDRESS] , залишити прохід до кв. [ADDRESS] у землях міської ради (спільного користування); припинити розгляд земельного спору по [ADDRESS] на засіданнях узгоджувальної комісії виконавчого комітету міської ради по розгляду земельних спорів (а.с. 38, т. 1). Також, листами Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради від 26.05.2016 та 15.07.2016 [PERSON] повідомлено, що рішенням міськвиконкому від 19.05.2016 року не підтримано питання по наданню дозволу гр. [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0054 га на [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (а.с. 38а, 38 а зворот, т. 1). До матеріалів справи сторонами долучено копії судових рішень, які набрали законної сили, по справах, що стосуються сторін даного спору. Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.12.2006 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд рішення суду по справі від 25.12.1984 року по нововиявлених обставинах (а.с. 93, т. 1). Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.03.2007 року відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду від 25.12.1984 року, а апеляційну скаргу залишено без розгляду (а.с. 92, т. 1). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.11.2009 року (Справа №2-2475/2009) в задоволенні позову [PERSON] , третя особа, яка не являє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] до Івано-Франківської міської ради, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним п. 2 рішення Івано-Франківської міської ради від 24.12.2008 року в частині затвердження п. 4 протоколу узгоджувальної комісії міськвиконкому № 85 від 15.08.2008 року щодо визначення площі (0,0085 га) наданої [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права на приватизацію земельної ділянки площею 0,0131 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS] - відмовлено. Ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.01.2010 року відхилено апеляційну скаргу [PERSON] , а рішення Івано-Франківського міського суду від 11.11.2009 року залишено без змін. Також, як встановлено матеріалами справи, [PERSON] звертався до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , відділ Держземагенства у м.Івано-Франківську Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування п.20 рішення 15 сесії Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року № 453-15, у порядку адміністративного судочинства. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , відділ Держземагенства у м.Івано-Франківську Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування п.20 рішення 15 сесії Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року № 453-15 відмовлено (а.с. 63-65, т. 1). Відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2015 року скасовано, а провадження у справі закрито (а.с. 62, т. 1). Як слідує з висновку експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи № 12917/17-41 від 02.10.2017 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, відповідно до постанови старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Раінчука С.Д. від 16.06.2017 року, у кримінальному провадженні № 120140090010003069, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землевласник [PERSON] на [ADDRESS] ), затверджена рішенням Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 року № 453-15, не відповідає за складом та змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних на дату її затвердження (а.с. 4-17, т. 1). Також, за клопотанням сторони позивача, відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2023 року було призначено експертизу з питань землеустрою (інженерно-технічну експертизу), проведення якої доручено експертам Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 23-А). За результатами проведення комісійної експертизи з питань землустрою складено Висновок експертів від 14.10.2024 № 1567/23-28, згідно якого експертами зроблено наступні висновки: 1. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) землевласник [PERSON] на [ADDRESS] ), який розроблений Державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру» Івано-Франківська регіональна філія, Івано-Франківський міський відділ в м. Івано-Франківськ 2009 року за складом та змістом не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативно правовим документам із землеустрою та землекористування, а саме ст. 56 Закону України «Про землеустрій», Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 р. № 43 та вимогам Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затверджена наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 № 56. 2. Встановити чи відповідає фактичне землекористування громадянами/власниками/землекористувачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] правовстановлюючим документам, документам на право користування, документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0547 га по [ADDRESS] ; [ADDRESS] та нормативно правовим актам відповідно, не видається за можливе, у зв`язку із невиконанням клопотання експертів. 3. Встановити чи є порушення меж земельної ділянки на [ADDRESS] відповідно до право встановлювальних документів та документації із землеустрою на цю земельну ділянку, не видається за можливе, у зв`язку із невиконанням клопотання експертів» (а.с. 71-84, т. 3). Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Підставами для визнання недійсним акта суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо регулювання земельних відносин. Отже, згідно із ч. 1 ст. 26 цього ж Закону рада в межах своїх повноважень приймає акти у формі рішень. Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У ч. 1 ст. 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (ч. 2 ст. 158 ЗК України). Позивачем заявлена вимога про визнання незаконним та скасування п. 20 рішення сесії Івано-Франківської міської ради 6 демократичного скликання від 20.10.2011 № 453-15 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень». Судом встановлено, що відповідно до п. 20 оскаржуваного рішенням затверджено п. 14, п. 20, п. 4, п. 9 протоколів узгоджувальної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування від 28.04.2007 року № 77, від 06.11.2007 року № 80, від 15.08.2008 року № 85, від 24.06.2011 року № 114; затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачі громадянці [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0395 га на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Визнано за необхідне встановлення земельного сервітуту на використання земельних ділянок та зобов`язано власників земельних ділянок, землекористувачів (п.п. 1-20) забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянок (п. 21) (а.с. 11, т. 1). У позовній заяві позивач покликається на те, що під час прийняття оскаржуваного рішення Івано-Франківською міською радою не з`ясовано чи не користуються земельною ділянкою інші особи і чи не порушуються їхні права. Як слідує з матеріалів справи, питання розподілу земельних ділянок на [ADDRESS] , [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] , згідно розрахунку ідеальних часток в будинковолодіннях неодноразово вносилось на розгляди засідань узгоджувальної комісії міськвиконкому по вирішенню спорів з приводу суміжного землекористування у зв`язку з непогодженням матеріалів приватизації земельної ділянки на [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] ) між суміжними землекористувачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За наслідками розгляду заяв [PERSON] узгоджувальною комісією міськвиконкому рекомендовано міськвиконкому затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання та виготовлення документів, які посвідчують право власності на землю, представлену гр. [PERSON] і передати їй земельну ділянку на [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ) у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (на відстані 1 м зі сторони будинку [ADDRESS] та 1,5 м зі сторони господарських споруд на [ADDRESS] ); рекомендовано міськвиконкому передати у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,0085 га на [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ) (а.с. 39-40, т. 1). Судом встановлено, що 25.12.1984 року [INFO] судом було прийнято рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] \~ про розподіл житлового будинку і земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні частиною житлового будинку і виділеній частині земельної ділянки, яким поділено між сторонами будинковолодіння по [ADDRESS] та встановлено порядок користування земельною ділянкою, що біля вказаного будинковолодіння (а.с. 127-128, т. 1). [PERSON] зверталася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про перегляд рішення суду по справі від 25.12.1984 за нововиявленими обставинами. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2006 року, яка набрала законної сили від 11.12.2006 року, було відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про перегляд рішення суду по справі від 25.12.1984 року по нововиявлених обставинах. Відповідно до ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.03.2007 року клопотання [PERSON] було відхилено і відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду від 25.12.1984 року, а апеляційну скаргу залишено без розгляду. З огляду на вище встановлені обставини вбачається, що рішення Івано-Франківського міського суду від 25.12.1984 не скасоване, тобто є чинним. Рішенням узгоджувальної комісії від 06.11.2007 року (п. 20 протоколу № 80) рекомендовано міськвиконкому внести на розгляд чергової сесії Івано-Франківської міської ради питання стосовно надання земельної ділянки гр. [PERSON] із земель запасу Івано-Франківської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та одночасно питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання та виготовлення документів, які посвідчують право власності на землю на [ADDRESS] , представлену гр. [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, гр. [PERSON] проінформовано, що згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.04.2008 за № 147 вона включена у списки громадян на отримання земельної ділянки під індивідуальне будівництво в мікрорайоні «Черешеньки», який підготовлений відділом обліку та розподіл житла. Рішенням узгоджувальної комісії від 15.08.2008 (п. 4 протоколу № 20) рекомендовано міськвиконкому передати у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,0085 га на [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, враховуючи вищеназване рішення суду від 25.12.1984 року. Як вбачається, питання передачі земельної ділянки були предметом розгляду у судах і їх висновки мають преюдиційні значення. Так, відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2009 року у справі № 2-2475/2009 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] до Івано-Франківської міської ради, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним п. 2 рішення Івано-Франківської міської ради від 24.12.2008 року в частині затвердження п. 4 протоколу узгоджувальної комісії міськвиконкому № 85 від 15.08.2008 року щодо визначення площі (0,0085 га) наданої [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки на [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права на приватизацію земельної ділянки площею 0,0131 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS] . Обставинами, встановленими рішенням суду від 11 листопада 2009 року у справі № 2-2475/2009 зазначено: «буд. [ADDRESS] , в якому на даний час проживає позивач, був господарською будівлею, що належала до будинковолодіння, яке побудував та власником якого був батько [PERSON] на відведеній для цього йому земельній ділянці. В останнього дана господарська будівля була вилучена, взята на баланс міської ради, а згідно рішення міської ради від 08.10.1986 року закріплена за міським відділом освіти для використання як гуртожитку для малих сімей. Згідно ордеру в 1989 році це житло одержала [PERSON] разом із сином [PERSON] , а в 2003 році приватизувала його. Таким чином, оскільки [PERSON] стала власником житла внаслідок приватизації, то її вимоги щодо порушення принципу рівності щодо надання земельної ділянки більшого розміру, ніж зазначено в оскаржуваному рішенні та визнання за нею і [PERSON] права на приватизацію землі 0,0131 га. не заслуговують на увагу, оскільки частки інших власників, будинок яких розміщений на загальній земельній ділянці вже розприділений із встановленням порядку користування земельною ділянкою рішенням суду від 25.12.1984 року, ще до одержання житла [PERSON] , тому вимоги позивачки щодо визнання незаконним оскаржуваного рішення та зобов`язання відповідача передати у приватну власність земельну ділянку площею 0,0131га. Для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться на [ADDRESS] є необґрунтованими і не підлягають до задоволення.». Ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано Франківської області від 26 січня 2010 року відхилено апеляційну скаргу [PERSON] , а рішення Івано-Франківського міського суду від 11.11.2009 року залишено без змін (а.с. 83-84, т. 1). Ухвалою суду апеляційної інстанції констатовано: «Посилання апелянта ( [PERSON] ) на ту обставину, що частка її будинку від загальної маси двох домоволодінь - [ADDRESS] та [ADDRESS] , становить 6/25, а отже вона має право на отримання в приватну власність 0.0131 га земельної ділянки, що становить відповідну частку від земельної ділянки площею 0.55 га, відведеної в 1955р. для будівництва будинку [ADDRESS] , не заслуговує на увагу з наведених вище підстав, та виходячи з того, що будинок позивачки не є частиною одного домоволодіння з розумінні ст. 120 ч. 4 ЗК України.», що спростовує твердження позивача, що земельна ділянка по [ADDRESS] може бути у спільній сумісній власності співвласників жилого будинку. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. ч. 1, 3 ст. 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Як визначено ч.ч. 1 та 2 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У той же час, ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачені у якому випадку виготовляється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації. Таким чином, маючи у власності нерухоме майно та у користуванні земельну ділянку (порядок користування даною земельною ділянкою встановлений рішенням суду 25.12.1984 року, рішення про відведення земельної ділянки під будівництво 10.09.1955 року) гр. [PERSON] мала право на безплатну передачу земельної ділянки у власність саме на підставі виготовленої на замовлення [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, а не на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Також, безпідставними є доводи позивача про відсутність рішення про надання [PERSON] земельної ділянки до 20.10.2011 року, так як у технічній документації гр. [PERSON] наявне рішення Станіславської міської ради депутатів трудящих від 10 вересня 1955 року про відведення земельної ділянки для будівництва та рішення суду, що набрало законної сили про встановлення порядку користування земельною ділянкою та її площа (рішення 25.12.1984 року). Покликання позивача про незаконність оскаржуваного рішення, у зв`язку з його прийняттям без погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами суд не вважає обґрунтованими. Частиною третьою статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Як передбачено статтею 198 ЗК України, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Згідно із пунктом 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. У відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Велика Палата у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14 (провадження № 14-552цс18) та у справі № 350/67/15 (провадження № 14-652цс18) вказувала про те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Зважаючи на вище наведені норми, можна констатувати, що непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність, якщо вони діяли добросовісно. За клопотанням сторони позивача, відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2023 року, було призначено експертизу з питань землеустрою (інженерно-технічну експертизу), проведення якої доручено експертам Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 23-А). За результатами проведення комісійної експертизи з питань землустрою складено Висновок експертів від 14.10.2024 № 1567/23-28за результатами проведення комісійної судової експертизи з питань землеустрою у справі № 344/2680/14 (надалі за текстом Висновок). Також, експерти Клебан Н. та Мацук Т. у судовому засіданні надали пояснення з приводу складеного ними Висновку. Як передбачено частинами 1-5 статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У Висновку експертами зроблено наступний висновок: «1. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) землевласник [PERSON] на [ADDRESS] ), який розроблений Державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру» Івано-Франківська регіональна філія, Івано-Франківський міський відділ в м. Івано-Франківськ 2009 року за складом та змістом не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативно правовим документам із землеустрою та землекористування, а саме ст. 56 Закону України «Про землеустрій», Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 р. № 43 та вимогам Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затверджена наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 № 56.». Як слідує з Висновку, для дослідження першого питання експертами була використана Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) землевласник [PERSON] на [ADDRESS] ), який розроблений Державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру» Івано-Франківська регіональна філія, Івано-Франківський міський відділ в м. Івано-Франківськ 2009 року. Експертами зазначено: «В складі Технічної документації відсутнє будь-яке рішення Івано-Франківської міської ради про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] . Прийняте до початку розроблення документації. Згідно відомостей Технічної документації, зокрема технічного паспорту на житловий будинок (будинковолодіння) по [ADDRESS] , на земельній ділянці щодо якої розроблена вказана документація із землеустрою, розташований житловий будинок, співвласником якого є [PERSON] ». На сторінці 23 Висновку зазначено про те, що в складі технічної документації наявне Рішення ім`ям Української радянської соціалістичної республіки від 25.12.1984 року справа - 1245--1984р., згідно якого встановлено певний порядок користування будинком та земельною ділянкою. Однак в складі документації відсутні будь-які інші відомості про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками. Зазначено, що технічне завдання (завдання на виконання робіт) на розроблення технічної документації підписано та затверджено гр. [PERSON] 29.06.2011 року і саме з цієї дати мало розпочатися розроблення даної документації із землеустрою. Однак в пояснювальній записці зазначено, що польові роботи виконано в травні 2008 року. Тобто, розроблення технічної документації розпочати ще до настання підстав на розроблення цієї документації, а саме - до затвердження технічного завдання на розроблення технічної документації, що не відповідає вимогам ст.ст. 26, 27, 29 Закону України «Про землеустрій». У розпорядження експертів було надано матеріали цивільної справи № 344/2680/17 у повному обсязі - у трьох томах. Як встановлено з Висновку, експертами при дослідженні не взято до уваги рішення суду, що набрали законної сили, які наявні як у матеріалах справи, так і в матеріалах технічної документації. У Висновку наявне посилання на рішення ім`ям Української радянської соціалістичної республіки від 25.12.1984 року справа - 1245--1984р., згідно якого встановлено певний порядок користування будинком та земельною ділянкою та вказано на відсутність у складі документації будь-яких інших відомостей про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками. При цьому, попередньо ухваленими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій встановлені певні обставини, які не підлягають доказуванню, зокрема: рішенням [INFO] суду від 25.12.1984 року по справі № 1245-1984, яким проведено розподіл будинковолодіння [ADDRESS] та встановлено порядок користування земельною ділянкою, розміром 600 кв.м., яка знаходиться по [ADDRESS] [PERSON] , дружиною батька [PERSON] , яка проживала в кв. [ADDRESS] та [PERSON] - кв. [ADDRESS] із визначенням відповідних часток та розмірами; ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2006 року № 2-1245 про перегляд рішення суду від 1984 року за нововиявленими обставинами, відповідно до якої судом встановлено, що [PERSON] на час вирішення спору в сусідньому будинку не проживала, відповідно до участі у розгляді спору і не могла бути залучена, а відтак суд не вбачав підстав для скасування рішення за підставами викладеними в заяві; ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.03.2007 року про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення 1984 року, де Суд апеляційної інстанції зазначив, що на час вирішення справи судом та постановлення рішення [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживала та оскаржуваним рішенням не було вирішено питання про її права та обов`язки; рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.11.2009 року по справі № 2-2475/2009, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.01.2010 року, де суди зазначили, що [PERSON] стала власником житла в наслідок приватизації, вона не вправі вимагати перерозподілу землі, раніше здійсненого за рішенням суду 1984 року, ще до одержання житла, яким частки інших власників, будинок яких розміщений на загальній земельній ділянці, вже розприділений із встановленням порядку користування земельною ділянкою. Експертами зроблено висновок про те, що у технічній документації відсутнє рішення міської ради про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] прийняте до початку розроблення документації, тоді як у матеріалах справи наявне рішення Станіславської міської ради депутатів трудящих від 10.09.1955 року, яким відведено земельну ділянку по [ADDRESS] гр. [PERSON] батькові [PERSON] , а згідно рішення [INFO] суду від 25.12.1984 року по справі № 1245-1984 проведено розподіл будинковолодіння та встановлено порядок користування земельною ділянкою. На інші поставлені судом питання експертами у Висновку надано наступні відповіді: «2. Встановити чи відповідає фактичне землекористування громадянами/власниками/землекористувачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] правовстановлюючим документам, документам на право користування, документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0547 га по [ADDRESS] ; [ADDRESS] та нормативно правовим актам відповідно, не видається за можливе, у зв`язку із невиконанням клопотання експертів.» «3. Встановити чи є порушення меж земельної ділянки на [ADDRESS] відповідно до право встановлювальних документів та документації із землеустрою на цю земельну ділянку, не видається за можливе, у зв`язку із невиконанням клопотання експертів ». Таким чином, встановлення фактичних обставин спору повязаних з технічними визначеннями, хто і в якій мірі порушив права позивача, не знайшли відповіді експертизою. Висновок експерта, про допущені порушення при прийнятті оскаржуваного рішення, не слід брати до уваги, оскільки\~ експертом при проведенні експертизи не взято до уваги рішення судів з цього питання. Натомість, судові рішення, що набрали законної сили, преюдиційно переважають по оцінці цих обставин, та встановлюють, в сукупності оціненого, відсутність обґрунтованості доводів\~ позову. Положеннями статті 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.\~ Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу статті 41 Конституції України, ст. 90 ЗК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом. Згідно зі ст.ст. 152, 153, 155 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими Законами України. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосуванням інших, передбачених Законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Позивачем не наведено підстав для скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 № 435-15, не надано належних та допустимих доказів наявності права позивача на земельну ділянку, передану у власність. Оскаржуване позивачем рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 № 435-15 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень» прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження, з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, з урахуванням рішень судів. Дослідженими у судовому засіданні обставинами встановлено, що вимоги позову про визнання незаконним та скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 № 435-15 «Про передачу у власність та надання в користування громадянам земельних ділянок та внесення змін до рішень» є не достатньо обгрунтованими, отже такими, що не підлягають до задоволення. Зважаючи на вище встановлені судом обставини та відсутність підстав для скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 20.10.2011 № 435-15, відсутні підстави і для визнання недійсним Державного акту гр. [PERSON] на право власності на земель ділянку площею 0,0395 га серії ЯК №957177 від 16.01.2012 та скасування його державної реєстрації. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до Івано-Франківської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку слід відмовити.

Outcome: dismissed