Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 28 травня 2025 року надійшла позовна заява громадянки Республіка Польща [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 29 грудня 2012 року між сторонами у Відділі Реєстрації Актів Громадянського Стану в м. Глівіце (Республіка\~Польща)було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину\~ [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що з відповідачем сімейне життя не склалося, відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейно-шлюбні відносини та вирішення побутових проблем, внаслідок чого виникали постійні сварки. Шлюбні відносини сторони не підтримують більше одного року. За таких обставин позивачка вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати (а.с.1). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1427258 від 29 травня 2025 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 2 червня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 15). Позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не згідна (а.с. 18). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, подав до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає повністю та просив розгляд справи провести у його відсутності (а.с. 19). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою Республіка Польща, згідно посвідки на постійне проживання № [NUMBER] має право проживати в Україні до 2032 року, проживає в с. Нагірне Самбірського району Львівської області (а.с.8) 29\~грудня 2012\~року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі Реєстрації Актів Громадянського Стану в м. Глівіце (Республіка Польща), що підтверджується скороченим витягом зі свідоцтва про одруження № [NUMBER] , після одруження прізвище жінки - " [PERSON] " (а.с.5). Від спільного подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується скороченим витягом свідоцтва про народження № [NUMBER] (а.с.7). Сторони прийшли до висновку, що спільне проживання як подружжя є неможливим. На даний час вони не підтримують шлюбних відносин. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право України» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно\~ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків. Документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України (ст. 13 цього Закону). Питання правовідносин між Україною і Республікою Польща у справах цивільного та кримінального характеру врегульовані «Договором між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах» від 24 травня 1993 року, який був ратифікований 04 лютого 1994 року та набрав чинності 14 серпня 1994 року. Враховуючи вищезазначене,\~підстави недійсності\~шлюбу зареєстрованого\~29\~грудня 2012\~року у Відділі Реєстрації Актів Громадянського Стану в м. Глівіце (Республіка Польща) між сторонами - відсутні. Відносини між Україною і Республікою Польща у спорах щодо розірвання шлюбу передбачені статтею 26 цього Договору, яка передбачає, що розірвання шлюбу проводиться згідно із законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи (пункт 1 статті 26 цього Договору). У справах про розірвання шлюбу, в випадку, передбаченому в пункті 1, компетентним є орган тієї договірної сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи (пункт 3 статті 26 цього Договору). Згідно пункту 4 статті 26 цього Договору в справах про розірвання шлюбу, у випадку, передбаченому в пункті 2, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, на території якої подружжя має місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, компетентними є органи обох Договірних Сторін. Із огляду на приписи відповідного міжнародного договору (Договір про правову допомогу між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах» від 24.05.1993) компетенція судів з вирішення справ про розірвання шлюбу в даному випадку є альтернативною, як це обумовлено статтею 26 цього Договору. У той же час, право вибору суду однієї з Договірних держав фактично належить тому із подружжя, хто першим (раніше за іншого з подружжя) ініціював судовий процес щодо розлучення, що прямо встановлено у статті 20 цього Договору, а відтак дана справа підсудна судам загальної юрисдикції України. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність шлюбу - принцип сімейного права, що охоплює наявність вільної та цілковитої згоди не лише при реєстрації шлюбу, а й під час перебування у шлюбі і подальшого його розірвання. Тобто ніхто не може бути примушений до перебування у шлюбних відносинах. За положеннями частини третьої статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно, згідно із статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає збереження сім`ї сторін неможливим, позов законним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивачка наполягає на розлученні, на примирення не згідна. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 4). Враховуючи, що судом позовні вимоги позивачки задоволені в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved