Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», звернулося до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1127854 від 05.08.2023 в сумі 26847,40 грн., у якому також просили проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності представника позивача. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 05.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 1127854. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредитні кошти для споживчих потреб в розмірі 16\~500,00 гривень у безготівковій формі шляхом перерахування їх на картковий рахунок споживача строком на 731 день з кінцевим терміном повернення 05.08.2025,на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитору кошти та сплатити проценти за користування коштами. 31.01.2025 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» уклали договір № 31012025, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступає на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 1127854. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №31012025 від 31.01.2025 від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26\~533,09 грн. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 1127854. Позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором № 1127854 в розмірі 26 847,40 гривень, судові витрати по справі та витрати на професійну правничу допомогу. 08.05.2025 ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 05.06.2025. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надходило Відзиву, та клопотань до суду не надходило. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача скористався наданим правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявив клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Крім того згідно ст. 128 ч. 8 п. 4 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. А тому , у відповідності до ч. 8 ст.178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом обставини 05.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 1127854. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредитні кошти для споживчих потреб в розмірі 16\~500,00 гривень у безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок споживача строком на 731 день з кінцевим терміном повернення 05.08.2025, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитору кошти та сплатити проценти за користування коштами (а.с.23-24). Відповідно до п.2.1 розділу 2 договору сума кредиту перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника, за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки). Крім того, з метою виконання зобов`язання з оплати процентів за перший день користування кредитом, перераховується 1\~500, 00 на користь товариства Згідно з умовами договору та паспортом споживчого кредиту, строк дії кредитування 731 календарних дні. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) 05.08.2025 року. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти та здійснювати платежі згідно графіку за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії договору. Відповідно до п.1.5 сторони погодили тип процентної ставки фіксована; поточна ставка 100,00% річних від суми кредиту (а.с.23). Договір, заява анкета та паспорт споживчого кредиту позичальником підписаний власноручним підписом (а.с. 23-24,33-35). Кредитні кошти були перераховані ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 05.08.2023 на рахунок відповідача, емітовану АТ «ПУМБ», що підтверджено платіжною інструкцією № 21975 від 05.08.2023 (а.с.43). 31.01.2025 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» уклали договір факторингу №31012025, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступає на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі і за договором № 1127854 (а.с.7-22). Згідно п.1.1. розділу 1 договору з надання послуги факторингу № 31012025 до фактора переходять права Клієнта як первісного кредитора за кредитними договорами в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів, за прострочення виконання грошового зобов`язання (а.с.8). Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», вбачається заборгованість [PERSON] , що підтверджує порушення виконання умов договору відповідачем (а.с. 44). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 31012025 від 31.01.2025, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 26\~533,09 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 13\~550,43 грн, заборгованість по відсоткам з другого дня користування кредитом - 11633,76, грн., заборгованість за процентами за видачу кредиту = 1\~348,90 грн. (а.с. 19). Крім того за договором факторингу позивач має право нарахування відсотків за порушення крдитного зобов`язання, чим підтверджується заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги в сумі 314,31 грн. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Доказів повернення кредитних коштів відповідачем суду не надано, внаслідок чого суд робить висновок про існування спору між сторонами з приводу відповідальності позичальника за невиконання зобов`язань за договором позики. Вирішуючи спір, суд враховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Як встановлено судом, кредитний договір між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений в письмовому вигляді. Підписання кредитного договору свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів та прийняв запропоновані умови. Жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості в частині тіла кредиту та процентів, комісії, відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Факторинг Партнерс» є новим кредитором за договором № 1127854 від 05.08.2023. Відповідач не дотримувався умов, передбачених вказаним договором, та допустив заборгованість у розмірі 26847,40 грн, з яких: за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 14899,33 грн., за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11633,76 грн., за нарахованими процентами, згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто на 18.04.2025) - 314,31 грн., відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрат на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявка на надання юридичної допомоги № 585 від 01.03.2025 року, витяг з акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2054 року(а.с.28-32). Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved