Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

До суду через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі - ТОВ «Коллект центр») звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором в розмірі 53395,76 грн. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 27 квітня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі\~ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та [PERSON] уклали кредитний договір № 2111669932700. За умовами цього кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 4400 грн. та зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту. 01 грудня 2021 року між ТОВ ««Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі\~ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір відступлення права вимоги №1-12, за умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 2111669932700 від 27 квітня 2021 року, укладеним із [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі за кредитним договором № 2111669932700 від 27 квітня 2021 року. Таким чином, за вказаним договором відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. Оскільки відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за договором кредиту, тому ТОВ «Коллект Центр» звернулось за захистом своїх прав до суду і просить стягнути з [PERSON] 53395,76 грн. заборгованості за кредитним договором, 2422,40 грн. понесених витрат по сплаті судового збору та 13000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних суддів» номер 4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Котовського міськрайонного суду Одеської області на Подільський міськрайонний суд Одеської області. В судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект центр», який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, у разі відсутності відповідача не проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, 27 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг № 2111669932700, шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме ТОВ «Служба миттєвого кредитування» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Н4 на його номер телефону, який він використав. Відповідно до п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п, 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. В рамках укладеного сторонами договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 27 квітня 2021 року перерахувало на банківську карту [PERSON] грошові кошти в розмірі 4400 грн. Згідно п.1.2. Договору кредит надається на строк, зазначений в заяві-анкету та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Зі змісту якого вбачається, що відповідач просив Товариство надати йому кредит на особисті потреби в розмірі 4400 грн. строком на 365 днів. Загальний розмір заборгованості за Договором №2111669932700 від 27.04.2021 pоку, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 82081,56 грн, з яких: заборгованість за основним тілом кредиту - 4400,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 77681,56 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 53395,76 грн, з яких: заборгованість за основним тілом кредиту - 4400,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 48995,76 грн. 01 грудня 2021 року між ТОВ ««Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі\~ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір відступлення права вимоги №1-12, за умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 2111669932700 від 27 квітня 2021 року, укладеним із [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі за кредитним договором № 2111669932700 від 27 квітня 2021 року. Таким чином, за вказаним договором відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що було укладено договір про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» на умовах, визначених вказаним договором та Правил про надання грошових коштів у кредит. Оскільки [PERSON] не вносив платежі на повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за наданим кредитом 53395,76 грн. Цю заборгованість слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр». Крім того, відповідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Відповідач не заперечував факт користування кредитними коштами ТОВ «Коллект Центр» та заявлений банком борг в сумі 53395,76 грн., не спростовував надані позивачем докази, хоча повідомлявся судом за зареєстрованим місцем проживання, жодних заперечень проти доводів позивача не надходило. Судом також не встановлено неправильності наданого позивачем розрахунку заборгованості, а отже, наявні підстави для стягнення суми боргу з відповідача. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр`слід стягнути 53395,76 грн. заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов позивача задоволено повністю, то з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центрслід стягнути 2422, 40 грн. судового збору за подання позову. Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 гривень. Витрати на правову допомогу підтверджуються копією договору про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року, копією заявки на надання юридичної допомоги №281 від 14.08.2024 року, копією витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 року Витрати на професійну правничу допомогу складаються з усної консультації з вивчення документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування правничої допомоги підлягають задоволенню. Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; - суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9\~ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 13000 гривень.

Outcome: approved