Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Позивач посилається на те, що \~08.12.2016 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір довічного утримання (догляду), за яким у власність [PERSON] були передані: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Вказаний будинок належав позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою 23 червня 2006 року за реєстровим №4-1518; земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, площею 0,0588 га, кадастровий номер 7310136600:31:002:0242. Вказана земельна ділянка належала позивачу на підставі Державного акту на право власності серії ЯЕ №365373, виданого управлінням Держкозему у місті Чернівці 28 липня 2009 року. В обмін на отримання у власність вказаного вище майна, відповідачка зобов`язувалася за договором надавати довічне забезпечення у вигляді: забезпечення позивача житлом шляхом збереження за ним права безоплатного по життєвого проживання у вищевказаному будинку, що знаходиться у [ADDRESS] ; забезпечення харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги, побутових послуг; забезпечення належними лікувальними засобами. Відповідач взятих на себе зобов`язань за договором не виконує протягом більш ніж двох років, оскільки постійно перебуває за кордоном, а тому він змушений звертатися за допомогою до сусідів, знайомих, самостійно сплачувати комунальні послуги. Разом із тим, рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30.09.2024 року у справі № 725/3905/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, позов задоволено та розірвано договір довічного утримання від 8 грудня 2016 року №2672. Після отримання вказаного рішення, позивач звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради з метою здійснення реєстраційних дій щодо розірвання договору довічного утримання, однак йому було повідомлено, що насправді було два окремих договори довічного утримання, один з яких стосувався житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] ), а другий стосувався земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, площею 0,0588 га, кадастровий номер 7310136600:31:002:0242. (№2675) На підставі вище викладеного, посилаючись на умови договору, норми права, позивач просить розірвати договір довічного утримання від 8 грудня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною зареєстрований в реєстрі за №2675 від 8 грудня 2016 року. Ухвалою судді від 04.03.2025 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чернівецького районного суду міста Чернівців від 08.05.2025 року закрито підготовче провадження по справі. До початку судового засідання представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідачка не з`явилась, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомила, відзив не подала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08.12.2016 року між сторонами було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за №2675. Так, статтею 744ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. За змістом укладеного між сторонами договору позивач передав у власність [PERSON] наступне майно: земельну ділянку площею 0,0588 га, кадастровий номер 7310136600:31:002:0242 Вказана земельна ділянка належала позивачу на підставі Державного акту на право власності серії ЯЕ №365373, виданого управлінням Держкозему у місті Чернівці 28 липня 2009 року. Також, за згодою сторін набувач зобов`язувалась надавати довічне забезпечення у вигляді: забезпечення позивача житлом шляхом збереження за ним права безоплатного по життєвого проживання у вищевказаному будинку, що знаходиться у [ADDRESS] ; забезпечення харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги, побутових послуг; забезпечення належними лікувальними засобами. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755\~ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651\~ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння), має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує внаслідок непрацездатності та похилого віку. Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення набувачем передбачених договором дій. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей12,81\~ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756\~ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. У тексті позовної заяви позивач зазначає, що відповідач вже більше двох років не виконує своїх зобов`язань за договором, оскільки перебуває за кордоном, а тому він вимушений звертатись за допомогою до сторонніх осіб. Разом із цим, відповідач з 2021 року неодноразово перетинала державний кордон України та останній раз 10.10.2023 року виїхала з України через пункт пропуску «Порубне» і станом на 22.07.2024 року відомості про в`їзд на територію України відсутні. Вищевказані обставини підтверджуються рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30.09.2024 року у справі № 725/3905/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, яким позов задоволено та розірвано договір довічного утримання від 8 грудня 2016 року №2672. У відповідності до п. 8 укладеного між сторонами договору відчужувач має право вимагати своєчасного та повного здійснення видів матеріального забезпечення від набувача згідно пункту 3 Договору, а також вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за договором. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до приписів статті 89 ЦПК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved