Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позиції сторін Позивачка у квітні 2025 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 20 липня 1999 року уклали шлюб та мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . 22 квітня 2021 року рішенням Тростянецького районного суду Сумської області шлюб між сторонами було розірвано. Під час окупації в березні 2022 позивачка з донькою виїхали до Польщі, де і проживають по теперішній час. На даний час донька є повнолітньою та з 01 жовтня 2024 року навчається на факультеті психології в Ряшівському державному університеті (Польща) на денному відділенні та не отримує стипендії. Донька проживає разом із позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка не має змоги самостійно утримувати доньку, її заробітної плати не вистачає самостійно оплатити витрати пов`язані з навчанням, а інших видів доходу не має. Відповідач працездатний, отримує заробітну плату, тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка потребує такої допомоги. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) починаючи від дня досягнення донькою 18-річчя і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23-річного віку. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач просить суд задовольнити частково вимоги позивачки. Вважає, що розірвання шлюбу сталось з вини позивачки, після розірвання шлюбу він проживає в орендованому житлі, не має власного нерухомого майна, а його доходи не дозволяють сплачувати аліменти в розмірі доходів. Просив аліменти встановити в розмірі 1/10 щомісячного сукупного доходу і перераховувати на рахунок доньки [PERSON] . Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 05.05.2025 відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21.05.2025. 21.05.2025 [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. 21.05.2025 [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вважає вимоги позивачки завищеними, оскільки він проживає у орендованому житлі, за яке необхідно сплачувати кошти, також щоденно несе витрати на придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, та домовлявся із донькою про те, що буде допомагати їй без рішення суду. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що позивачка та відповідач з 20 липня 1996 по 21 квітня 2021 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 22 квітня 2021 (а.с. 3-3 зв). У період шлюбу у сторін народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Рішенням суду від 16 листопада 2017 року із [PERSON] на утримання доньки [PERSON] присуджено стягнення аліментів у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитинною повноліття (а.с. 4). З довідки виданої Відділом соціальних питань студентів Жешувського університету від 11.12.2024 (м. Жешув) вбачається, що [PERSON] є студенткою І курсу денної форми навчання напрямку «Психологія» Жешувського університету (а.с. 8зв.-9). Таким чином, судом установлено, що [PERSON] є повнолітньою дочкою позивачки та відповідача, продовжує навчання. У зв`язку з навчанням доньки [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Позивачка не має змоги самостійно забезпечити матеріально доньку. У судовому засіданні 09.07.2025 позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Повідомила, що з 2022 року разом з донькою проживають у Польщі де позивачка працює і отримує мінімальну заробітну плату, яка є єдиним їх доходом. Донька навчається у тому ж місті, тому проживають вони разом. Основні витрати складають витрати на проживання (оренду житла), харчування, щоденний проїзд доньки до місця навчання. Вважає, що батько має можливість надавати допомогу донці на час її навчання. Щодо аліментів у розмірі 1/10 доходів відповідача запропонованого у відзиві, висловилась, що така сума аліментів складатиме лише витрати на проїзд автобусом і не забезпечить інших навчальних потреб дитини. Щодо сплати аліментів на рахунок доньки, зазначила, що донька мала право подати позов про стягнення аліментів особисто, але рішення про подачу позову від матері було їх спільним, що підтверджується заявою доньки про розгляд справи без її участі. Відповідач у судовому засіданні проти позову частково заперечував з мотивів викладених у відзиві. Відповідач подав докази отриманих ним доходів. Вважав, що позов не підписаний позивачкою особисто. На запитання суду повідомив, що інвалідності чи інших значних проблем зі здоров`ям не має, інші особи на його утриманні не перебувають. Щодо аргументу відповідача про відсутність пдпису позивачки на позовній заяві, то на момент відкриття провадження у справі сумніву в дійсності особистого підпису позивачки у суду не виникало, в судовому засідання особа позивачки була встановлена, позовні вимоги вона підтримала повністю, тому питання дійсності / недійсності особистого підпису на позовній заяві не досліджувалось судом як таке, яке неможливо вирішити без спеціальних експертних знань, а за умови відсутності сумнівів у позиції відповідача, відкладення вирішення данного питання є безпідставним затягуванням розгляду справи по суті. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і, у зв`язку з цим, потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що має скрутне матеріальне становище у зв`язку з оплатою послуг за аренду квартири, комунальні платежі, щоденні побутові витрати та додав відомості із Пенсійного фонду України про його доходи, копії квитанцій за оплату комунальних послуг (а.с. 34-44). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] у зв`язку з навчанням не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги і таку допомогу крім позивачки має надавати також і відповідач, виходячи з рівного обов`язку батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Також суд взяв до уваги відсутність у відповідача на праві власності нерухомого майна та відсутність інформації про права придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. А також той факт, що інші обставини неможливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 доходу у відзиві чи в особистих поясненнях відповідачем не наведені. Таким чином, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи вимоги розумності і справедливості, беручи до уваги вимоги позивачки та доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно частин 1 та 2 статті 199 СК України право на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, мають до досягнення двадцяти трьох років і таке право припиняється у разі припинення навчання. Отже, аліменти з відповідача на утримання повнолітньої доньки підлягають стягненню з 24 квітня 2025 року і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судові витрати Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved