Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

21 березня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною 23 років, за умов продовження навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2006 року, який розірвано 25 квітня 2023 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею. [INFO] донька досягла повноліття, разом з тим навчається на денному відділенні спеціальність «Фармація, промислова фармація» «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика», на контрактній основі. Строк закінчення навчання за першим рівнем вищої освіти (бакалавр) 30 червня 2026 року. На період навчання дитина потребує матеріальної допомоги з боку батька. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати доньку, тому змушена звернутися до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що їх спільна з відповідачем донька навчається у «Міжнародному класичному університеті імені Пилипа Орлика» на денній формі на контрактній основі. Вартість навчання складає 20000,00 грн. на рік, які вона оплачує самостійно. Вона працює на двох роботах, але її заробітної плати не вистачає на утримання дитини. Кожного дня вона дає доньці приблизно 100-200 грн. на дорогу та обіди. Крім цього, купує дитині ліки, які вона приймає щодня. Також, витрачає кошти на одяг, гігієнічні засоби. У зв`язку з цим просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що аліменти на навчання стягуються за умови можливості надавати матеріальну допомогу. Водночас, такої можливості у нього немає, оскільки він хворіє, на сьогодні оформлює групу інвалідності, має матір похилого віку, яка потребує матеріальної допомоги. Мати проживає у його сестри, яка здійснює за нею догляд. Через стан здоров`я він на теперішній час не працює. Приблизно 800 грн. витрачає щомісяця на своє лікування. Також як на підставу відмови у задоволенні позову послався на те, що донька живе з хлопцем, який є військовослужбовцем та матеріально її утримує. Крім цього, донька працює у магазині «Комфі» та отримує заробітну плату. Враховуючи його тяжке матеріальне становище та відсутність можливості сплачувати аліменти, просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2006 року, який розірваний 25 квітня 2023 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області (а.с. 5-6). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого виконкомом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 01 лютого 2007 року, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . На сьогодні дитина досягла повноліття. З огляду на довідку, видану «Міжнародним класичним університетом імені Пилипа Орлика» від 03 лютого 2025 року за №192, [PERSON] навчається на другому курсі, спеціальність/напрямок підготовки 226 «Фармація, промислова фармація», форма навчання денна, термін навчання до 30 червня 2026 року (а.с. 8). Як на доказ неспроможності утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання позивачка послалася на медичні документи, а саме консультаційні висновки, протоколи ультразвукового дослідження малого тазу, виписка з медичної картки, з огляду на які вона та донька потребують лікування. В свою чергу відповідач, як на доказ неспроможності оплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки посилається на наступне. З огляду на виписний епікриз з медичної карти № 3329/133 стаціонарного хворого [PERSON] , йому встановлено діагноз: /163.5//G81.1//R47.0/Ішемічний інсульт/19.05.2025 р./, в басейні правої СМА, у вигляді легкого лівобічного геміпарезу, дизартрія. NIHHSS-9б/8б. mRs-2б. Відповідно до медичної довідки, виданої 12 травня 2025 року КНП Миколаївської міської ради «Миколаївська лікарня №5», [PERSON] встановлено діагноз: цукровий діабет ІІ типу, інсулінозалежний з незадоволеним контролем. Водночас, як пояснив відповідач на сьогодні він не є інвалідом, група інвалідності не встановлена. Також, як на підставу звільнення від сплати аліментів послався на те, що його мати [PERSON] , є пенсіонеркою за віком та інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 22 вересня 2023 року, серії 12 ААГ, № 508114 (а.с. 30), а тому потребує матеріальної допомоги. Водночас, вказаний доказ суд не приймає до уваги, оскільки, як пояснив під час судового розгляду відповідач, його мати - [PERSON] проживає у своєї доньки, його сестри. Вказане опосередковано підтверджує перебування матері на утриманні доньки. Докази, що підтверджують перебування на утриманні відповідача та матеріального забезпечення матері - [PERSON] відповідачем [PERSON] суду не надані Крім цього, відповідачем не надані будь-які належні та допустимі докази того, що донька працює або перебуває на утриманні будь у кого, окрім матері, про що він зазначав у своїх поясненнях. Відповідно до частини 1 статті 141\~СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно з частиною 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з вимогами частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до положень частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина 2 статті 182 СК України). Відповідно до пункту 20 роз`яснень Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~після досягнення\~повноліття продовжує\~навчатисяна\~денній формі\~навчання за\~спеціальністю «Фармація,\~промислова фармація»,\~термін навчання\~до 30\~червня 2026\~року, не працює та перебуває на утриманні матері. Відомості про отримання дитиною стипендії відсутні. Відповідач є батьком [PERSON] , особою працездатного віку, який інвалідності не має, утриманців також немає. Доказів зворотнього суду не надано. Разом з тим відповідач має хронічні захворювання та потребує лякування. Враховуючи майновий стан відповідача, його стан здоров`я, а також майновий стан дитини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. З відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), оскільки як зазначено вище обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, але враховуючи те, що при винесенні рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі частини 6 статті 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial