Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

19 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео\~швидка фінансова\~допомога" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 517694662 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов?язувався надати позичальнику кредит на суму 10000 гривень, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео\~швидка фінансова\~допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон плюс" укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому Сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом Додаткових угод до 31.12.2024. Відповідно до умов вказаного вище Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 10311 гривень. 14 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 140325-У, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача, зокрема, за Кредитним договором № 517694662 від 19.02.2022. Від представника позивача адвоката Тараненка Артема Ігоровича через підсистему "Електронний суд" 01 травня 2025 року цей позов надійшов до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області. 09 травня 2025 року на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України було отримано підтвердження про зареєстроване місце проживання відповідача в [ADDRESS] (а.с. 58). Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 12 травня 2025 року (а.с. 59) справу передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. Справа надійшла до суду 05 червня 2025 року. Ухвалою судді від 05 червня 2025 року (а.с. 66-67) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 16 червня 2025 року (а.с. 72) ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в\~ судовому засіданні на 08-му годину 07 липня 2025 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в п. 4 позовних вимог просив у разі його неявки провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримає в повному обсязі та не заперечив щодо винесення судом заочного рішення (а.с. 7). Судова повістка-повідомлення з ухвалою про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відправлена [PERSON] 17 червня 2025 на зареєстровану адресу місця проживання та адресу, зазначену у позовній заяві, однак поштові відправлення повернулися до суду без вручення, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 81-82, 83-84). Крім того, 16 червня 2025 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 75). Таким чином, відповідач обізнаний про розгляд справи за позовом до нього в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,\~ суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позовна вимога підлягає до задоволення, виходячи з такого: За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено: 19 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео\~швидка фінансова\~допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 517694662 (зворот а.с. 14-21), відповідно до умов вказаного вище договору: Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит на суму 10000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування Кредитодавцю (п. 2.1.); кредит надається строком на 56 днів (п. 2.2.); за вибором Позичальника кредит за цим договором може надаватися шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника, за реквізитами платіжної картки 5363-54ХХ-ХХХХ-4771 (п. 5.1.1.); повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування кредитом (п. 6.2.); невід?ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення договору (п. 12.1.); Позичальник підтверджує, що отримав від Кредитодавця до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в Паспорті споживчого кредиту та Правилах (п. 12.12.); цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 12.14.). Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо виконання\~ [PERSON] \~ зобов`язання\~за Кредитним договором № 517694662 від 19 лютого 2022 року: Так, як зазначено вище та слідує з умов цього Договору, його предметом є кредит у сумі 10000 гривень; кредит надається строком 56 днів; загальні витрати за кредитом та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника, у разі погашення кредиту згідно Графіку платежів зобов`язання по сплаті процентів розраховуються згідно процентної ставки 251 гривня 85 копійок відсотків річних, що на день укладення договору 0,69 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним, а якщо повернення здійснюється не згідно погодженого Графіку платежів, то процентна ставка - 474 гривні 50 копійок відсотків річних, що на день укладення становить 1,30 % в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. Якщо Позичальник не здійснює платежів передбачених Графіком, то орієнтовна загальна сума кредиту складе 14073 гривні 58 копійок. При цьому, факт отримання [PERSON] кредиту в сумі 10000\~гривень підтверджується платіжним дорученням № ab023aea-1394-4efa-a570-6f43cec060bc від 19.02.2022 (призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 517694662 від 19.02.2022, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] ); довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"№ 791 від 13.01.2024; інформацією АТ КБ "ПриватБанк" № 20.1.0.0.0/7-250613/36347-БТ від 19.06.2026 (а.с. 85), випискою за договором б/н за період 19.02.2022-24.02.2022 (а.с. 86). Із розрахунку заборгованості, який сформований і підписаний первісним кредитором (ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога")слідує, що [PERSON] не виконав свого зобов`язання з повернення кредиту та відсотків, розмір заборгованості за кредитним договором № 517694662 від 19 лютого 2022 року становить 10311 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість по кредиту; 311 гривень - заборгованість за відсотками. Відповідач відзиву на позов чи будь-яких пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитним договором, який є предметом цього позову, суду не подав. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19. Щодо права ТОВ "ЮНІТ\~КАПІТАЛ"заявляти вимогу до [PERSON] за Кредитним договором № 517694662 від 19 лютого 2022 року: Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 28 листопада 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, оскільки строк його дії закінчується 28 листопада 2019 року, в подальшому строк дії Договору продовжено рядом Додаткових угод до 31.12.2024 (додаткова угода № 19 від 28 листопада 2019 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, додаткова угода № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, додаткова угода № 27 від 31 грудня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, додаткова угода № 31 від 31 грудня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, додаткова угода № 32 від 31 грудня 2023 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року). Згідно умов вказаного вище договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимог, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1.). Згідно п. 4.1. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. У Реєстрі прав вимоги № 177 від 17.05.2022 за кредитним договором № 517694662 як боржник зазначений [PERSON] , загальна сума заборгованості 10311 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість по основному боргу; 311 гривень - заборгованість за відсотками. 27\~травня 2024\~року \~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Таліон\~Плюс» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~укладено Договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором. Згідно п. 4.1. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. У Реєстрі прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року за кредитним договором № 517694662 як боржник зазначений [PERSON] , загальна сума заборгованості 10311 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість по основному боргу; 311 гривень - заборгованість за відсотками. 14 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 140325-У, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п. 1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. У Реєстрі боржників до Договору факторингу № 140325-У від 14 березня 2025 року (Додаток № 1 до Договору факторингу № 140325-У від 14 березня 2025 року) боржником значиться [PERSON] , загальна сума заборгованості 10311 гривень, яка складається з: 10000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 311 гривень - заборгованість за відсотками. Щодо наявності підстав для задоволення заявленого розміру вимог, суд враховує таке: Позивач заявив вимогу про стягнення із [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 517694662 від 19 лютого 2022 року в сумі 10311 гривень. Таку позовну вимогу позивач обґрунтовує, зокрема, випискою з особового рахунку за кредитним договором № 517694662 ПІБ: [PERSON] за 14.03.2025 05.04.2025 підписаною ним, розрахунками заборгованості первісного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та наступного за ним - Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс». З вказаних вище документів, в тому числі, реєстрів боржників слідує, що сам позивач ніяких нарахувань не вчиняв. Зокрема,\~вимога про\~стягнення процентів\~позивачем обґрунтовується\~у позові\~з \~посиланням на\~п.\~4.2.,\~п.\~4.3. Кредитного договору № 517694662 від 19 лютого 2022 року. Пунктом 4.2. договору визначено, що у разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами Графіку платежів чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів розраховуються згідно процентної ставки 251,85 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,69 відсотків в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. Загальні витрати за Кредитом та загальна вартість Кредиту за Договором за умови застосування Дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії Договору наведені в Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 4.3. сторони погодили, що у разі якщо повернення Кредиту здійснюється не згідно погодженого Графіку платежів (за виключенням дострокового повернення Кредиту), то умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за процентною ставкою 474,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (далі - Базова процентна ставка), починаючи з наступного дня, що слідує за датою чергового платежу. У разі, якщо Позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором та повернеться в Графік платежів, умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач належними доказами довів наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 517694662 від 19 лютого 2022 року із ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" в сумі 10311 гривень та факт отримання ним права грошової вимоги до відповідача. Відповідач таких доводів позивача не спростував, а тому позов підлягає до беззаперечного задоволення. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, а п. 3 ч. 2 цієї норми, - що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 2422 гривні 40 копійок судового збору (а.с. 10). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог. Таким чином, судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору підлягають компенсації позивачу у повному розмірі. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи вбачається, що позивач користувався правовою допомогою, в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень позивачем до суду надано наступні докази: договір про надання правничої допомоги № 17/03/25-02 від 17 березня 2025 року, додаткову угоду № 1 від 17 березня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 17/03/25-02 від 17 березня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 17/03/25-02 від 17.03.2025) від 17 березня 2025 року, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 4958 від 24.04.2012, довіреність від 04 грудня 2024 року, довіреність в порядку передоручення від 10.10.2024. Суд вважає подані позивачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу переконливими і достатніми для вирішення питання про їх відшкодування. З врахуванням рішення суду про повне задоволення позовних вимог, положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у повному розмірі.

Outcome: approved