Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що вона є користувачем нежитлового приміщення площею 89,9 кв.м., яке розташовано на першому поверсі лівоворотнього фасаду житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору оренди з колишним власником від 1 листопада 2022 року та в подальшому оскільки змінився власник приміщення то вона 08 грудня 2023 року уклала новий договір оренди нежитлового приміщення уже з новим власником приміщення. Позивач зазначає що в означеному нежитловому приміщенні вона здійснює нотаріальну діяльність. Також посилається на те, що встановлені в арці будинку ворота перешкоджають їй в здійсненні її нотаріальної діяльності та вільному в`їзді до двору будинку. Вказані факти є перешкодою у користуванні нерухомим майном. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом. 21 серпня 2024 року ухвалою суду було відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 11 березня 2025 року ухвалою суду задоволено заяву про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. Витребувано в Одеській міській раді відомості про осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 22 квітня 2025 року до суду надійшла відповідь Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради. 08 травня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 07 липня 2025 року представник відповідача КП «ЖКС «Порто-Франківський», адвокат Бузова Т.Г. через канцелярію суду подала заключне слово (письмове) у судових дебатах, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та розглянути справу за відсутності сторін. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що наявність воріт в арці багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] перешкоджають позивачу в здійснені нотаріальної діяльності, підтвердила факт того що ворота були наявні і в період укладення договору оренди ще з попереднім власником нежитлового приміщення, коли були встановлені ворота їй не відомо і позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник відповідача Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є орендарем нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору, який вона уклала 08 грудня 2023 року з власником [PERSON] . Позивач в означеному нежитловому приміщенні здійснює нотаріальну діяльність, місце якого сертифіковано відповідно до наказу Південного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 11 грудня 2022 року № 383/1, на підставі якого видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію нотаріальної діяльності № 202 від 14 грудня 2022 року. З матеріалів справи слідує, що позивач неодноразово зверталася до відповідних органів з метою вирішення питання щодо встановлення воріт в арці багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . З відповіді Приморської районної адміністрації ОМР від 23.05.2023 року № 01-13/196/2вих вбачається що за період з 01.01.2016 року звернень щодо встановлення воріт не надходило та рішень з цього питання не приймалося. З відповіді КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 09.09.2023 року № 1394/11 вбачається що в арці багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , комунальним підприємством автоматичні ворота не встановлювалися, на балансі ворота не перебувають. Контроль за справністтю воріт та доступом до подвір`я здійснюється мешканцями будинку [ADDRESS] . З відповіді Приморської районної адміністрації ОМР від 18.09.2023 року № 01-13/617/2вих вбачається що багатоквартирний будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] знаходиться в управлінні КП «ЖКС «Порто-Франківський», яке не є власником чи користувачем земельної ділянки за вищевказаною адресою. Відповіддю Приморської районної адміністрації ОМР від 08.03.2024 року № 01-11/2/199 вих було роз`яснено позивачу, що усі власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна та питання усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщення, має вирішуватися на загальних зборах співвласників будинку або в судовому порядку. З копії технічного паспорту на нежитлове приміщення, який було виготовлено ТОВ "РБ БТІ" 22 вересня 2022 року на ім`я [PERSON] , вбачається що вхід до нежитлового приміщення здійснюється з фасаду житлового будинку, тобто з вул. Європейської. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач просить суд зобов`язати відповідачів провести демонтаж воріт встановлених в арці будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки ворота перешкоджають здійснювати нотаріальну діяльність, але жодного доказу порушення відповідачами її прав у коистуванні нежитловим приміщенням позивачем до суду не надано, а судом не встановлено. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач КП «ЖКС «Порто-Франківський» на підставі договору з управління багатоквартирним будинком від 24.06.2019 року, що укладений від імені співвласників, як управитель багатоквартирного будинку, забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб, тобто безперервного надає послугу з управління багатоквартирним будинком співвласникам житлового будинку. Інформація щодо багатоквартиних житлових будинків що знаходяться в управлінні КП «ЖКС «Порто-Франківський» та перелік послуг знаходиться на офіційному сайті. КП «ЖКС «Порто-Франківський» надає співвласникам багатоквартирного житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] послуги, які були замовлені та сплачуються співвласниками. Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» (КП «ЖКС «Порто-Франківський») здійснює господарську діяльність на підставі Статуту, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 07.12.2016 року №1430-VІІ. Засновником є Одеська міська рада. Відповідно до п.2.2. Статуту - предметом діяльності КП «ЖКС «Порто-Франківський» є управління житловим та нежитловим фондом, у тому числі надання послуг та проведення робіт пов`язаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду, благоустрою територій. Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Співвласники багатоквартирного житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] реалізовують свої права самостійно. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до п. 5 та п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Частинами 1 та 2 статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Також відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники приймають\~рішення щодо\~управління багатоквартирним\~будинком на\~зборах у\~порядку,\~передбаченому цією\~статтею.\~Якщо у\~багатоквартирному будинку\~в установленому\~законом порядку\~утворено об`єднання\~співвласників,\~проведення зборів\~та прийняття\~відповідних рішень\~здійснюються згідно\~із законом,\~що регулює\~діяльність об`єднань\~співвласників багатоквартирних\~будинків.\~ До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: розпорядження спільним\~майном багатоквартирного\~будинку,\~встановлення,\~зміну та\~скасування обмежень\~щодо користування\~ним;\~ визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем. У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 та 4 ст. 11 ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним\~будинком управителем\~здійснюється на\~підставі договору\~про надання\~послуг з\~управління багатоквартирним\~будинком,\~що укладається\~згідно з\~типовим договором.\~ Вартість\~послуг з\~управління багатоквартирним\~будинком визначається\~за рішенням\~зборів співвласників\~(загальних\~зборів об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку)\~і згодою\~управителя та\~зазначається у\~договорі з\~управителем.\~ Умови\~договору про\~надання послуг\~з управління\~багатоквартирним будинком\~повинні відповідати\~умовам типового\~договору,\~затвердженого Кабінетом\~Міністрів України.\~ Істотними\~умовами договору\~про надання\~послуг з\~управління багатоквартирним\~будинком є:\~ перелік послуг; вимоги до\~якості послуг;\~ права\~і обов`язки\~сторін;\~ відповідальність\~сторін за\~порушення договору;\~ ціна\~послуг;\~ порядок оплати послуг та інше. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних\~послуг належать:\~ житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. Поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Частинами 1, 2, 3 статті 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст. 17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст. 1 Протоколу № 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном). За таких обставин, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed