Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області засобами системи «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій представник позивача адвокат Біленко О.О. просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстровани 25 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №87. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 25 жовтня 2012 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області в Книзі реєстрації шлюбів 25 жовтня 2012 року зроблено відповідний актовий запис №87 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Представник позивач зазначає, що поступово стосунки між позивачем та відповідачем погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач вважає, що їх сім`я остаточно припинила своє існування, а тому збереження з відповідачем сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, примирення неможливе. Позивач повідомляє, що причиною розпаду їх сім`ї стало те, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри, взаємоповаги, порозуміння, тобто фактично вони стали один до одного чужими людьми. Позивач зазначає, що подальше спільне проживання з відповідачем, збереження з ним шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Спір щодо поділу майна, участі у вихованні дитини, а також визначення місця її проживання відсутній. Оскільки шлюб з відповідачем існує формально, позивач наполягає на його розірванні. Ухвалою суду від 17.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у відповідача оригінал свідоцтва про шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представником позивача [PERSON] до позовної заяви додано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову [PERSON] про розірвання шлюбу не заперечує та просить його задовольнити. Відповідно до частини 3\~статті 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Частинами 1, 3\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~( далі- Постанова) рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам\~ст.\~215\~ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно з роз`ясненнями, викладеними у п.10\~вищевказаної постанови, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1\~ст.111 СК України\~вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5\~ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Згідно частини 1\~статті 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони 25 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №87, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , дата видачі 25 жовтня 2012 року. Від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили почуття\~любові\~та\~поваги\~один\~до\~одного, тобто сім`я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. У відповідності до\~статті 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та порушують принцип добровільності та права сторін, що має істотне значення. На час розірвання шлюбу спору між сторонами щодо поділу спільно нажитого майна, участі у вихованні дитини, а також визначення місця її проживання немає. За наведених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з частиною 2\~статті 114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджено платіжною інструкцією № 0.0.4405667895.1 від 11.06.2025 р. Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,\~позивачці\~з\~державного бюджету\~підлягає\~поверненню\~50\~відсотків\~суми\~сплаченого при\~поданні\~позовної\~заяви судового збору, а решта 50 відсотків - підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає 50 відсотків суми сплаченого судового збору, а саме 484,48 грн, а решта 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн - поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved