Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

10.12.2024 через систему «Електронний суд» представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього заборгованість за електричну енергію, що утворилася за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2021 по 01.04.2024 у розмірі 19004,48 грн та судові витрати. Позов обґрунтований тим, що позивач з 19.06.2018 здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на території Харківської області. Відповідно до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 та пункту 9.1.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, згідно переданих, від оператора системи розподілу АТ Харківобленерго даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: [ADDRESS] у період з 01.10.2021 по 01.04.2024, Постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 19004,48 грн. У відповідності до інформаційної довідки № 369313381 від 11.03.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Відповідач є власником будинку за вказаною адресою від 20.12.2014, розмір частки 1. Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1-2626, НАЕ № 892082, НАЕ № 892083, виданий 20.12.2014, видавник: Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка утворилася за зазначеною адресою. Представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву, у якій просив позов задовольнити та розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно із ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення поштовою кореспонденцією повістки про виклик до суду, про що свідчить наявне у справі зворотне повідомлення, а також через оголошення через офіційний веб-сайт судової влади, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач здійснює наступні види економічної діяльності: торгівля електроенергією (основний), професійно-технічна освіта, вантажний автомобільний транспорт, діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, ФО-П та громадських формувань від 29.08.2023. Право власності відповідача на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 369313381 від 11.03.2024. Згідно довідки про обсяги розподіленої електричної енергії за період з жовтня 2021 по серпень 2024, згідно якої загальний обсяг спожитої енергії становить 11620 кВТ*год. Згідно розрахунку основного боргу за електроенергію заборгованість, яка утворилася за адресою: [ADDRESS] (договір №140000013956) за період з 01.10.2021 по 01.04.2024 становить 19004,48 грн. Згідно зі ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (далі Закон) житлово-комунальні послуги\~результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач\~фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 1 статті 9 Закону установлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 317, ч.4 ст.319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 322\~Цивільного Кодексу\~України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» містить чітке визначення поняття як «індивідуальний споживач». Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved