Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Нікопольського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про зняття арешту на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що кожен з них є власником частки квартири [ADDRESS] та кожному з них належить по 1/5 частці вказаної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.10.1999 року, виданого Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням. Один із співвласників вищевказаної квартири - [PERSON] - помер [INFO] , який [PERSON] та [PERSON] доводиться сином. Після смерті [PERSON] вони звернулись до нотаріальної контори для оформлення свого спадкового права на частку, яка належала синові у спільній частковій власності та, за спільним узгодженням з іншими співвласниками квартири [ADDRESS] , ними було прийнято рішення про оформлення частки, яка належала [PERSON] , на [PERSON] . Інші спадкоємці від належної їм частки у спадковому майні відмовились на користь [PERSON] . Під час звернення до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Іопеля С.О. для оформлення спадкових прав було встановлено, що, за даними Єдиного реєстру речових прав, на належну їм квартиру ще у 2005 році був накладений арешт державним виконавцем Горяїновою О.А. відповідною постановою від 17.02.2005 року. Згідно довідки начальника відділу Ірини Олійник від 24.03.2025 року за №78448: «виконавчі документи про стягнення заборгованості з [PERSON] , станом на 24.03.2025 року відсутні». При цьому, їм було повідомлено, що з приводу зняття арешту, який був накладений у 2005 році, вони можуть звертатись тільки до суду, оскільки виконавче провадження відносно [PERSON] в Нікопольському відділі ДВС не перебуває. На даний час виконавчі провадження, в яких був би боржником [PERSON] , у Нікопольському відділі ДВС відсутні та ніяких претензій матеріального характеру ніхто до них не має і ніхто не оспорює право власності на нерухоме майно, на яке накладено арешт. З огляду на вказані обставини, зняти арешт з належного майна можливо лише за рішенням суду, на підставі ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», а тому вони змушені звернутись до суду та просять зняти арешт\~з квартири\~ [ADDRESS] , накладений постановою, серії АМ 123024 від 17.02.2005 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Горяїновою О.А. Позивачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не прибули, надали до суду заяви, в яких просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та на задоволенні позову наполягають (а.с.43, 45,47) Представник відповідача в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Проте, 12 червня 2025 року на адрес суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності та просив ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.42). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У\~статті 129 Конституції України\~однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається\~ЦПК України\~та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій\~статті 10 ЦПК України\~і\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/5 частці квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.10.1999 року, виданого Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням (а.с.6). Згідно актового запису № 324 від 22 лютого 2024 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Після смерті [PERSON] позивачі звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадкових права на частку, яка належала померлому у спільній частковій власності, та за спільним узгодженням з іншими співвласниками квартири [ADDRESS] прийняли рішення про оформлення частки, яка належала [PERSON] , на [PERSON] , оскільки інші спадкоємці від належної їм частки у спадковому майні відмовились на її користь. Під час звернення до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Іопеля С.О. для оформлення спадкових прав, було встановлено, що, за даними Єдиного реєстру речових прав, на вказану квартиру у 2005 році був накладений арешт державним виконавцем Горяїновою О.А. відповідною постановою від 17.02.2005 року (а.с.16-17). Згідно довідки начальника відділу Ірини Олійник від 24.03.2025 року за № 78448: «виконавчі документи про стягнення заборгованості з [PERSON] , станом на 24.03.2025 року, відсутні» та на даний час виконавчі провадження, в яких був би боржником померлий, у Нікопольському відділі ДВС відсутні, як і будь-які претензії матеріального характеру (а.с.15). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що на частку нерухомого майна, яка належить [PERSON] , яку один з позивачів має намір успадкувати, накладений арешт, що позбавляє позивачів вчинити нотаріальні дії, а в подальшому - реєстраційні дії та створює для незручності. Наявність арешту чи будь-якої іншої заборони без правової підстави на це не дає право позивачам реалізувати свої права на майно. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст.60\~\~ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.\~У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє, на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, враховуючи вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушуються права позивачів, внаслідок чого вони позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що обґрунтування знайшло своє підтвердження у судовому засіданні та є такими, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved