Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

В листопаді 2024р. позивачка [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 30 червня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 437. Вказує, що рішенням від 13 серпня 2024 року Подільським районним судом м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Посилаючись на те, що з 30 червня 2007 року по 13 вересня 2024 року сторони перебували у шлюбі, а також на те, що згідно із ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, просила поділити спільно набуте майно. У позовній заяві зазначила, що після народження дитини між відповідачем та позивачкою досягнуто згоди, щоб займалась вихованням дитини, сімейним затишком та побутом та не працювала, що позивачка і зробила. До постановлення рішення про розірвання шлюбу відповідач залишив квартиру, де вони проживали у шлюбі. Зазначає, що коли позивачка почала наводити лад у квартирі, вона знайшла договори банківського вкладу на ім`я [PERSON] . Відтак, вважає, що за період подружнього життя сторонами було набуто у спільну сумісна власність подружжя таке майно: - у 2020 році придбано автомобіль марки KIA SPORTAGE 2020 року випуску номер кузова: [NUMBER] державний номерний знак: [NUMBER] , середня вартість Авто на сайті https://auto.ria.com/uk/car/kia/sportage/year/2020/ становить 19 500 доларів США, що еквівалентно 819 000 грн; - 90 000 грн 00 коп., які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява - підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 12 липня 2013 року; - 2 000 євро, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява - підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 26 лютого 2014 року; - 7 000 доларів США, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява - підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 03 березня 2014 року; - 40 000 грн., які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява - підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 21 березня 2014 року; - 10 244 доларів США 08 центів, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 04 вересня 2015 року; - 20 564 доларів США, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить договір банківського вкладу (депозиту) № 000792 від 03 листопада 2016 року; - 20 000 доларів США, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить договір банківського вкладу (депозиту) № 000800 від 09 грудня 2016 року; - 20 280 доларів США 80 центів, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 13 березня 2017 року; - 20 414 доларів США 54 центів, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява - підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 13 червня 2017 року; - 510 000 грн. 00 коп., які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 16 серпня 2017 року; - 20 528 доларів США 61 цент, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява - підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 14 вересня 2017 року; - 600 000 грн. 00 коп., які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] , про що свідчить Заява - підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 31 січня 2018 року. Позивачка зазначає, що їй не було відомо, що в період їх шлюбу на ім`я [PERSON] були відкриті депозитні рахунки у банках. Позивачці стало відомо про це після того, як відповідач залишив квартиру. Відтак, звертаючись до суду з даним позовом, просила суд: - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: автомобіль марки KIA SPORTAGE 2020 року випуску номер кузова: [NUMBER] державний номерний знак: [NUMBER] , право власності на який оформлено на ім`я [PERSON] ; грошові кошти, розміщені на депозитних рахунках, перелік яких зазначено вище; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 409500 грн. грошової компенсації вартості 1/2 частки у праві власності на автомобіль марки KIA SPORTAGE 2020 року випуску номер кузова: [NUMBER] державний номерний знак: [NUMBER] ; - припинити право спільної сумісної власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на 1/2 частину автомобіля марки KIA SPORTAGE 2020 року випуску номер кузова: [NUMBER] державний номерний знак: [NUMBER] з дня отримання компенсації вартості частки у спільному майні у розмірі 409 500 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину грошових коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя, у сумі: - 45 000 грн., які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 1 000 євро, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 3 500 доларів США, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 20 000 грн., які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 5 122 долара США 04 цента, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 10 282 долара США, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 10 000 доларів США, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 10 140 доларів США 40 центів, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 10 207 доларів США 27 центів, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 255 000 грн., які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 10 264 долари США 31 цент, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - 300 000 грн. 00 коп., які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , який відкритий у ПАТ "Універсал Банк"; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою судді Подільського району суду міста Києва від 13 грудня 2024р. було відкрито провадження у даній справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У судове засідання, призначено на 11 лютого 2025р. від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів по справі. Представник позивачки просила суд витребувати інформацію з банківських установ АТ "Правекс Банк", АТ "Універсал Банк" та ПАТ "Акціонерний банк "Південний" за період з 30 червня 2007р. по 13 вересня 2024р. щодо наявності договорів банківського рахунку, відкритих на ім`я відповідача, номерів банківських рахунків, інформацію про рух коштів по рахунках, інформацію про залишок коштів на рахунку. Ухвалою від 11.02.2025 р. клопотання представника позивачки було задоволено частково та витребувано в Акціонерного товариства «Універсал Банк» відомості про відкриті та діючі депозитні рахунки на ім`я [PERSON] у період з 1 січня 2024 по 1 серпня 2024 року; та в разі їх наявності - інформацію про розмір депозитних вкладів та відсотків по ним станом на 1 серпня 2024 року, а в разі їх закриття у період з 1 січня 2024р. по 1 серпня 2024р. - інформацію про розмір депозитних вкладів та відсотків по ним станом на день закриття депозитного рахунку. В задоволенні клопотання про витребування іншої інформації суд відмовив, посилаючись на те, що поділу підлягають не усі грошові кошти, які перебували в обігу у сім`ї впродовж спільного сімейного життя, а лише ті, які наявні на час припинення ведення спільного господарства. Також суд відмовив у витребуванні інформації про рахунки в інших банках, зважаючи на відсутність будь-яких відомостей про рахунки на ім`я [PERSON] в інших банківських установах. 27.12.2024 від представника відповідача надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідач заперечував щодо визнання депозитних вкладів за період усього спільного життя подружжя спільним майном подружжя, адже вклади використовувалися в інтересах сім`ї в період шлюбу та не існували станом на день припинення шлюбних відносин. Відповідач зазначив, що після народження дитини позивачка займалась вихованням дитини та не працювала. Саме за кошти, які відповідач розміщував на депозитних рахунках, періодично знімаючи та оформлюючи новий депозит, було придбано автомобіль у 2020 році, за ці кошти позивачка постійно їздила на відпочинок, одягалась сама, одягалася дитина, купувалися ліки та продукти, робився ремонт в її квартирі. Щодо стягнення грошової компенсації за спірний автомобіль в розмірі 409500 гривень, відповідач звертав увагу на те, що така сума надумана позивачкою. Не зрозуміло як зазначений автомобіль по оцінці позивачки може коштувати 819000,00 гривень, якщо на момент його купівлі в 2020 році з салону, він коштував 571409,10 гривень. 19.03.2025 р. на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів з АТ «Універсал Банк» надійшла інформація про те, що [PERSON] має 2 рахунки в банку, згідно виписки по яким активно користується картками та здійснює з них різні платежі, як-то купівлю продуктів, оплату товару. Також повідомлено про відсутність відкритих на ім`я [PERSON] депозитних рахунків. У судовому засіданні 4 липня 2025 року представник позивача вимоги позовної заяви підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні 4 липня 2025 року просила відмовити у задоволенні позову в частині поділу депозитних вкладів, адже грошові кошти спожились за час спільного життя подружжя. Втім, повідомила, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього 409500 гривень як компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, не зважаючи на те, що така вартість завищена. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Як встановлено судом, 30 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 30 червня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 437. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 серпня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину. Встановлено, що в період спільного проживання 10.06.2020 на ім`я відповідача [PERSON] було придбано автомобіль марки KIA SPORTAGE, 2020 року випуску номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] , вартістю 571409,10 грн. (а.с.160). Також встановлено, що в період перебування у шлюбі [PERSON] відкривав на своє ім`я депозитні рахунки, зокрема: - 12 липня 2013 року депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 90 000 грн. у ПАТ "Універсал Банк"; - 26 лютого 2014 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 2 000 євро у ПАТ "Універсал Банк"; - 03 березня 2014 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 7 000 доларів США; - 21 березня 2014 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 40 000 грн. у ПАТ "Універсал Банк"; - 04 вересня 2015 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 10244 доларів США 08 центів у ПАТ "Універсал Банк"; - 03 листопада 2016 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 20564 доларів США у ПАТ "Універсал Банк"; - 09 грудня 2016 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 20 000 доларів США у ПАТ "Універсал Банк"; - 13 березня 2017 року депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 20280 доларів США 80 центів у ПАТ "Універсал Банк"; - 13 червня 2017 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 20 414 доларів США 54 центів у ПАТ "Універсал Банк"; - 16 серпня 2017 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 510 000 грн. 00 коп. у ПАТ "Універсал Банк"; - 14 вересня 2017 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 20528 доларів США 61 цент у ПАТ "Універсал Банк"; - 31 січня 2018 р. депозитний рахунок № [NUMBER] на суму 600 000 грн. 00 коп. у ПАТ "Універсал Банк". Автомобіль та кошти, розміщені на депозитних рахунках, позивачка вважає спільним майном подружжя, претендує на половину майна, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами СК України та ЦК України. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до роз`ясненням Верховного Суду в постанові від 07.02.2018 у справі N?654/5243/14-ц, якщо спірне майно набуте учасниками справи в період перебування в шлюбі, але зареєстроване на одного з подружжя, це не позбавляє іншого з подружжя права на частку в такому майні. Суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі N?209/3085/20 (провадження N? 14-182цс21)). Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі N? 522/1528/15-ц (провадження №14- 67цс20)). У постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №565/495/18 (провадження №61-1539св19) та від 09 червня 2021 року у справі №537/5528/16 (провадження №61-11253в20) сформульовано висновок про те, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У випадку множинності об`єктів нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію. У постанові Верховного суду 12.10.2022 у справі №757/64512/16-ц сформовано висновок, що здійснювати поділ спільного сумісного майна подружжя необхідно у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначення такої у мінімальному розмірі, за рахунок присудження частини спільного майна у розмірі максимально наближеному до величини її частки у спільному сумісному майні подружжя. Тобто, здійснюючи поділ спільного майна подружжя необхідно спочатку визначити розмір частки дружини/чоловіка, які є рівними, а потім відповідно до визначеного розміру часток провести реальний поділ майна з присудженням кожному з подружжя у особисту власність конкретних об`єктів майна, тобто таким чином, щоб в остаточному підсумку кожен одержав у натурі таку кількість об`єктів, вартість яких була б тотожною величині частки дружини та чоловіка. Судом встановлено, що за час шлюбу сторони у справі набули у власність автомобіль KIA SPORTAGE, 2020 року випуску номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] , вартістю 571409,10 грн. Встановлено, що автомобілем користується відповідач, позивачка претендує на компенсацію їй половини його вартості. Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Правовідносини, в яких позивач просить припинити право власності на свою частку в спільному майні з отриманням грошової компенсації на свою користь, регулюються також положенням частини другої статті 364 ЦК України, яка передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15 зазначила, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). У постанові від 03.08.2022 у справі № 756/13997/15 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що, оскільки майно подружжя складається, як правило, з різних за призначенням та вартістю речей, розподіл здійснюється таким чином, щоб в остаточному підсумку кожен одержав у натурі таку кількість речей, вартість яких була б тотожна величині частки дружини та чоловіка. У випадку, коли такої натуральної точності досягти неможливо, виходом із ситуації є доплата одному з подружжя грошової компенсації. У постанові від 09.02.2022 у справі № 521/1963/19 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зауважив, що правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 зазначила, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. У даній справі [PERSON] , заявляючи вимоги про компенсацію їй половини вартості автомобіля, дає згоду на припинення її права власності на автомобіль та отримання нею грошової компенсації за її частку. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. №11). У судовому засіданні 04.07.2025 представник відповідача погодилася з вартістю половини частки в автомобілі, яку заявила позивачка. Відтак, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки про припинення її права власності на автомобіль з подальшим стягненням на її користь половини його вартості у розмірі 409 500,00 грн. Такий спосіб захисту прав позивачки як стягнення на її користь половини вартості автомобіля буде ефективним. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (пункт 63)). Ураховуючи викладене, є справедливим визнання за [PERSON] права власності в порядку поділу майна подружжя на автомобіль, який зареєстрований за ним. Щодо стягнення на користь позивачки половини коштів, які розміщувалися на депозитних рахунках на ім`я відповідача, суд дійшов висновку про те, що такі вимоги позивачки не гуртуються на вимогах закону, а відтак, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Так, відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, слід враховувати, що ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Отже, відповідно до змісту статті 60 СК України та пункту 24 зазначеної Постанови, поділу підлягає майно (речі, грошові кошти, боргові зобов`язання), наявне у сторін на момент здійснення такого поділу. Для визначення суми грошових коштів, яка підлягає поділу між колишнім подружжям, необхідне встановлення розміру грошових коштів, які зберігалися у сторін готівкою, перебували на рахунках тощо, станом на момент припинення спільного проживання. Витрачені (в тому числі, повторно внесені на депозитний рахунок), грошові кошти під час спільного проживання, не є грошовими коштами, які підлягають поділу між подружжям після припинення ними спільного проживання. Також згідно з п.23 Постанови Пленуму, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Заявляючи позовні вимоги про поділ коштів, які вносились на депозитні рахунки на ім`я [PERSON] , позивачка не взяла до уваги, що поділу підлягають не усі грошові кошти, які перебували в обігу у сім`ї впродовж спільного сімейного життя, а лише ті, які наявні на час припинення ведення спільного господарства. Відтак, об`єктом поділу як спільного майна подружжя могли бути лише ті грошові кошти, які наявні на банківських рахунках [PERSON] станом на момент припинення шлюбу з [PERSON] , тобто станом на 13 вересня 2024р.. Втім, з листа з АТ «Універсал Банк» від 12.03.2025 вбачається, що у період 01 січня 2024 по 01 серпня 2024 р. [PERSON] депозитних рахунків не мав (а.с.195). Отже, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя слід задовольнити частково; в порядку поділу спільного майна подружжя виділити [PERSON] автомобіль марки KIA SPORTAGE 2020 року випуску номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] , з одночасним припиненням права власності на зазначений автомобіль [PERSON] та стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] 409 500,00 грн. грошової компенсації вартості 1/2 частки у праві власності на автомобіль. В решті позовних вимог позивачці слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується Випискою про зарахування судового збору у розмірі 12 112,00 грн. (а.с.113). Позовна заява задоволена частково, отже, компенсації позивачці підлягає сплачений судовий збір пропорційно задоволеній частці, тобто у розмірі 4095,00 грн. На підставі ст.ст. 15,16, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 61, 68-71, 87 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.11.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: partial