Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У обгрунтування позову зазначено, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Участі у вихованні сина остання не приймає останніх 7 років, не проживає з сім`єю з 15.06.2018. Вихованням сина займається тільки позивач. Сина не відвідує, не зустрічається з ним. Матеріальної допомоги синові не надає, аліменти не сплачувала та не сплачує. 12.02.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 13.02.2025 відкрите провадження по справі. 18.03.2025 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд судового засідання без її участі, долучивши копію паспорта неповнолітнього [PERSON] , розрахунок заборгованості по аліментах, наданий 16.01.2025 відділом державної виконавчої служби. 19.03.2025 та 03.04.2025 надійшли клопотання представника третьої особи про відкладення судового засідання з метою підготовки відповідного проекту рішення по справі, а також витребування на підставі ст. 84 ЦПК України інформації про виїзд - в`їзд з/ на територію України [PERSON] за період з 01.01.2020 на дату надання відповіді. 19.03.2025 закрите підготовче провадження по справі, призначений судовий розгляд. 30.04.2025 задоволене клопотання представника третьої особи, відкладений розгляд справи, витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію про виїзд -в`їзд з/ на територію України з 01.01.2020 на дату надання відповіді [PERSON] , [INFO] . Визнана явка сторін обов`язковою для надання особистих пояснень, а також дитини [PERSON] , залучені до участі у судовому засіданні під час з`ясування думки дитини представник органу опіки та піклування/ служби у справах дітей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та психолога Кременчуцького міського центру соціальних служб. 04.06.2025 надійшло клопотання представника третьої особи про відкладення судового засідання з метою підготовки відповідного проекту рішення по справі. 05.06.2025 у судове засідання з`явились позивач, його представник, психолог та неповнолітня дитина. На підставі ч.2 ст. 171 Сімейного кодексу України судом заслухані у присутності психолога дитина, яка може висловити свою думку, при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Так, неповнолітній [PERSON] у присутності психолога [PERSON] пояснив, що навчається у 9 класі. Ніяких відносин із матір`ю не підтримує з того часу, коли вона їх з батьком залишила. Коли він навчався у 1 класі мати поїхала зі своїм новим хлопцем, залишила його проживати з батьком. Вона ніколи не допомагала та не допомагає, ніяких подірунків від неї не отримував. Просив позбавити матір батьківських прав стосовно нього, зазначивши, що мати вчинила по відношенню до нього жорстоко, мабеть, забула як він виглядає. Зазначив, що не хоче, щоб мати поверталась до них жити. Спілкуватись із нею не бажає. Наразі проживає разом із татом та хворою бабусею. Крім того, повідомив, що має старшу повнолітню сестру, яка проживала з бабою по материній лінії. 05.06.2025 у судовому засіданні оголошена перерва для надання органом опіки та піклування відповідного висновку. 09.06.2025, 20.06.2025 від Державної прикордонної служби України надійшла інформація за період з 01.01.2020 по 06.06.2025 запитувана інформація, зокрема про виїзд з території України 15.11.2021 [PERSON] , [INFO] . Інша інформація відсутня. 24.06.2025 від органу опіки та піклування надійшли копії рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19.06.2025 № 1551 про затвердження висновку органу опіки та піклування, а також висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. 03.07.2025 у судове засідання з`явився позивач та його представник, підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Позивач серед іншого зазначив, що інших дітей у нього не має. На його утриманні перебуває важко хвора мати. Відповідач у судові засідання не з`являлась, повідомлена належним чином про час, дату, місце розгляду справи на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Правом подання заперечення проти позову відповідач не скористалася, заперечення не подала, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи повідомлений про день, час і місце розгляду справи у судові засідання не з`являвся, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд при прийнятті рішення врахувати висновок органу опіки та піклування. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення (ч.4 ст.223 ЦПК України). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч.1 ст. 280 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, на підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими гл. 11 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, судом встановлене наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували з 04.12.2009 у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 02.09.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Починаючи з травня 2018 року шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинені. Син залишився проживати з ним, а [PERSON] зникла. Позивач намагався самостійно її розшукати, однак безрезультатно. Відповідно до судового наказу, виданого 19.10.2021 Автозаводським районним судом міста Кременчука по справі № 524/8659//21, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 10.09.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки, виданої державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.03.2025 № ВП 64912, заборгованість по сплаті аліментів станом на 26.03.2025 складає 149543,43 грн. Відповідно до заочного рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 30.03.2023 по справі № 524/8659/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Як установлено у судовому засіданні та слідує з висновку органу опіки та піклування батько дитини не створював перешкод стосовно участі матері в житті та вихованні сина, намагався через спільних знайомих встановити її місцезнаходження, спонукати до виконання батьківських обов`язків. З 2018 року по теперішній час зв`язок із матір`ю дитини відсутній, а відповідач самостійних спроб зв`язатися з родиною не вчиняла. Життям, здоров`ям, поведінкою дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні, кошти на утримання не надає. Як наслідок, добровільно самоусунулася із життя дитини, не виявляє інтересу до нього, не створює умов для отримання ним освіти протягом шести років. Тривала розлука є наслідком розриву психоемоційних зв`язків між матір`ю та сином. [PERSON] звик жити без матері та планувати своє життя без її участі. З пояснень неповнолітнього, наданих органу опіки та піклування, а також під час з`ясування його думки у судовому засіданні відомо, що [PERSON] залишила його на батька в шестирічному віці. Він не знає, де знаходиться мати, не спілкується з нею, не пам`ятає її. Зазначив, що мати навряд чи впізнає його при зустрічі. Ніякої участі в його житті не приймає, не цікавиться його проблемами, успіхами, за весь цей час не дарувала ніяких подарунків, ніяких вітань зі святами від неї не було. Зустрічей з ним остання не шукала, хоча знає в якому навчальному закладі навчається. Зрозумів, що він їй байдужий, оскільки вона знає, де він проживає та навчається, однак спроб налагодити стосунки не вживає. Позов батька про позбавлення матері батьківських прав повністю підтримує, вважає, що це справедливо відносно неї. З батьком жити комфортно, він у всьому йому допомагає, підтримує та розуміє. Відповідно до листа № 3509/01-27 від 03.04.2025, наданого органу опіки та піклування Автозаводською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області згідно даних відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.07.2010. Відповідно до листа № 3510/01-27 від 03.04.2025, наданого органу опіки та піклування Автозаводською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області згідно з даними відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 10.07.2010. Відповідно до листа № 3508/01-27 від 03.04.2025, наданого органу опіки та піклування Автозаводською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області згідно з даними відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з 14.03.2000. З метою з`ясування ставлення матері до можливого позбавлення батьківських прав, спеціалістами служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області здійснений виїзд за адресою реєстрації відповідача, однак двері помешкання ніхто не відчинив. Залишено запрошення до служби у справах дітей. Зі слів сусідів [PERSON] знають з дитинства, давно її не бачили за цією адресою, нічого про неї не знають. У телефонному режимі спеціалістам служби вдалося поспілкуватися із [PERSON] , яка пояснила, що відповідач є її дочкою, значиться зареєстрованою у квартирі, належній їй на праві власності за адресою: [ADDRESS] . У найближчий час планує зняти з реєстрації дочку, оскільки з 2018 року не знає її місцезнаходження, не спілкується з нею, де вона проживає та працює не відомо. З дочкою склалися складні відносини, оскільки відповідач не займалася вихованням старшої понов літньої дочки [PERSON] від попередніх відносин. Намагалася спонукати дочку до виконання батьківських обов`язків, дочку [PERSON] виховувала та утримувала самостійно, оскільки у 2009 році у [PERSON] утворилася нова родина, де народився син [PERSON] . У 2018 році [PERSON] знайшла собі нового чоловіка і зникла з їхнього життя, залишивши сина з чоловіком, а дочку на матір. За станом здоров`я мати відповідача не бажала в очній формі спілкуватися зі спеціалістами служби у справах дітей, не бажала згадувати неприємні моменти, намагається уберегти себе від зайвих хвилювань. 12.05.2025 спеціалісти служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області здійснені обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання позивача із сином. Зі слів [PERSON] квартира належить йому на праві власності. У помешканні наявні меблі нового зразка, побутова техніка, санітарно-гігієнічні умови задовільні, чисто та охайно. Для [PERSON] відведена окрема кімната, в якій облаштоване місце для сну та навчання, шафа для одягу, спортивний інвентар. Як слідує із інформації Кременчуцької гімназії № 1 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 02.04.2025 № 01-23/292, наданої органу опіки та піклування, неповнолітній проживає разом з батьком. Має гарний загальний розвиток, зосереджену увагу, логічне мислення, розвинену увагу. Сприйняття навчальної інформації дається легко, має здібності до математики, природничих наук. На уроках активний, вміє висловлювати свою думку, бере активну участь у загальношкільних заходах класу та гімназії. До навчання підготовлений, забезпечений всім необхідним, не має пропусків уроків без поважних причин. Старанний, доброзичливий, комунікабельний, ввічливий. Батько учня приділяє належну увагу вихованню сина, бере постійну участь у шкільному та особистому житті сина, спілкується з вчителями, класним керівником, бере участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Мати до закладу освіти не приходить, не підтримує зв`язок із класним керівником, навчанням сина не цікавиться. Відповідно до інформації КНМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» м. Кременчука від 26.03.2025 № 422/186, наданої органу опіки та піклування дитина перебуває під медичним спостереженням КНМП «ЦПМСД № 3» м. Кременчука, укладена декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Дитина на прийом до лікаря-педіатра звертається у супроводі батька. Під час візитів до лікаря - педіатра ознак неналежного догляду, алкогольного сп`яніння, жорстокого поводження з дитиною не виявлено. Відомості щодо звернення дитини на прийом до лікаря-педіатра у супроводі матері, в закладі охорони здоров`я відсутні. Згідно інформації Міністерства соціальної політики України від 16.04.2025 № 9733/0/290-25/19, наданої органу опіки та піклування, станом на 15.04.2025 в Єдиній інформаційній базі даних Міністерства соціальної політики України про внутрішньо переміщених осіб інформація про [PERSON] відсутня. Відповідно до інформації [INFO] від 28.04.2025 № 11/4598, наданої органу опіки та піклування, [PERSON] не перебуває на військовому обліку, інформації про проходження військової служби нею не має. З метою з`ясування ставлення матері до можливого позбавлення її батьківських прав та причин невиконання нею своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, службою у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області направлений лист за останнім відомим її місцем проживання. Вказаним листом [PERSON] запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини. 21.05.2025 рекомендований лист на її ім`я повернутий до служби у справах дітей за закінченням строків зберігання через відсутність адресата за цією адресою. Станом на 04.06.2025 [PERSON] до служби у справах дітей не зверталась, пояснень не надала, мобільний зв`язок із нею відсутній. Питання щодо доцільності/ недоцільності позбавлення її батьківських прав розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, де був присутній позивач. Останній пояснив, що з 04.12.2009 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] народився син. З травня 2018 року шлюбно-сімейні відносини припинені, дружина зібрала речі та зі спільним сином переїхала жити до своє матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Через 3 тижні після цієї події, позивач зателефонував їй з проханням про зустріч із сином. Після цієї зустрічі, син залишився проживати з ним, а його мати зникла. Позивач намагався розшукати її, ні знайомі, ні її мати не мали інформації щодо її місцезнаходження. Заборгованість по сплаті аліментів складає 149543,43 грн. Ніяких фінансових надходжень від матері на утримання сина не надходило. У наданому суду висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, орган опіки та піклування вважає, що надані [PERSON] докази не свідчать про злісне ухилення матері від виховання дитини, свідоме нехтування нею батьківських обов`язків, її винну поведінку стосовно дитини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.ст. 150, 152, 153, 155 СК України). Право дитини на належне батьківське виховання згідно ст. 152 СК України забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батько/ мати може бути позбавлений/на батьківських прав, якщо він/ вона не забрав дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявив щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводиться із дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджений за вчинення умисного злочину щодо дитини (ст. 164 СК України). Пленум Верховного суду України в п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови, винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому, суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Ст. 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа , в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування , прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат щодо життя дитини, який має настати, а також водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради №789-XII від 27.02.91 встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. З огляду на зазначене, суд вважає, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів, що свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання своєї дитини, її свідоме нехтування своїми обов`язками як матері, її небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини та навчанні, небажання виконувати свої батьківські обов`язки. Позивачем та його представником доведено та обґрунтовано обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного матеріального утримання, медичного догляду, лікування, харчування. Таким чином, установлені обставини вказують на свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дитини, не забезпечення законних прав дитини на нормальних його умови життя. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, а тому за таких обставин доцільно позбавити її батьківських прав стосовно дитини. У ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 07.02.2022 по справі № 759/3554/20, від 26.07.2021 по справі № 638/15336/18, від 15.04.2021 по справі № 243/13192/19-ц, висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення або відмову у позові щодо позбавлення одного із батьків батьківських прав. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 15.11.2023 по справі № 932/2483/21, від 10.11.2023 по справі № 401/1944/22, від 07.02.2022 по справі № 759/3554/20, від 26.07.2021 по справі № 638/15336/18. За положенням ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Інтереси дитини полягають у забезпеченні її права на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03.12.1986). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. У зазначеному висновку, окрім перелічених норм СК України, вказано тільки з`ясування, що надані [PERSON] докази не свідчать про злісне ухилення матері від виховання дитини, свідоме нехтування нею батьківських обов`язків, її винну поведінку стосовно дитини. Суд приходить до висновку, що висновок органу опіки та піклування не містить переконливих доводів щодо недоцільності позбавлення матері батьківських прав, якими він керувався при прийнятті рішення, не враховане свідоме нехтування батьківськими обов`язками, що має систематичний та постійний характер; непроявлення інтересу до дитини взагалі та протягом тривалого часу; не враховано інтереси дитини, яка не бажає, щоб [PERSON] надалі значилась його матір`ю. При цьому, з матеріалів справи слідує, що поведінка відповідача загалом свідчить про відсутність у неї бажання як матері брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, відсутність її волевиявлення виконувати свої природні материнські обов`язки. Встановлені факти, що мати не спілкується з дитиною взагалі, не забезпечувала та не забезпечує його матеріально, повністю самоусунулася від участі у вихованні сина, а тому може бути підставою для позбавлення її батьківських прав. У спірних правовідносинах, що стосуються вкрай чутливої сфери та долі дітей, інтереси яких превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про позбавлення батьківських прав слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо. Враховуючи судову практику у спірних правовідносинах та те, що мати втратила інтерес до своєї дитини, у тому числі до участі у його вихованні, не підтримує зв`язок з ним, не перераховує грошові кошти на його утримання, не надсилає подарунки, а тим більше взагалі не цікавиться його життям та здоров`ям після повномасштабного вторгнення держави-агресора на територію України, чи перебуває дитина у безпеці, а тому доводи позивача знайшли своє підтвердження. Суд прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, позбавленої батьківських прав, на спілкування із дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (постанова Веховного Суду від 29.09.2021 по справі № 459/3411/18). Оскільки, з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини на підставі судового наказу, виданого 19.10.2021 Автозаводським районним судом міста Кременчука по справі № 524/8659/21, підстави для прийняття судом рішення про стягнення аліментів на дитину відповідно до ч.3 ст. 166 СК України відсутні. У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (ч. 6 ст. 259 ЦПК України).

Outcome: approved