Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 24 квітня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», подана за підписом керуючого Кобеляцького УЕГС АТ «Полтавагаз» Бабенка Р.М., у якій позивач прохає стягнути з [PERSON] основний борг станом на 24.04.2024 в сумі 1914,57 грн. та судовий збір в сумі 3028,00 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідачка є споживачем природного газу та перебуває у договірних відносинах із АТ «ОГС «Полтавагаз», особистий рахунок № [NUMBER] , однак не виконує належним чином свої зобов`язання зі сплати за надані послуги з розподілу природного газу, у зв`язку з чим станом на 24.04.2024 має заборгованість перед позивачем в розмірі 1914,57 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримував у повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказувала на безпідставність позову та недоведеність права вимоги. Третя особа Мале приватне підприємство "Лада" в судове засідання не з`являлися, у поданих письмових заявах проти задоволення позову заперечувало з посиланням на безпідставність позову та недоведеність права вимоги. Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши надані суду докази робить такі висновки. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил. Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки встановлені відповідними договорами. Верховний Суд України у справі № 6-56220св10, рішення від 07.09.2011 року та у справі №6-2951цс15 рішення від 20.04.2016 року, зазначив, що «відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг». Відповідно, споживачі комунальних послуг зобов`язані оплачувати її вартість, не зважаючи на укладений чи не укладений між ними та підприємством договір. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно достатті 1 Закону України «Про ринок природного газу`суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу`передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»). За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. В Кодексі ГРМ зазначено, що: оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ) це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; постачальник природного газу (постачальник) суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; приєднання до ГРМ сукупність організаційних і технічних заходів, у тому числі робіт, спрямованих на створення технічної можливості для надання послуги розподілу природного газу, які здійснюються у зв`язку з підключенням об`єкта будівництва чи існуючого об`єкта замовника до газорозподільної системи; споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу; суміжні суб`єкти ринку природного газу власники газових мереж, що з`єднані між собою, в місці з`єднання яких відбувається приймання-передача природного газу. Судом встановлено, що відповідачем у цій справі є фізична особа - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] належить третій особі - Малому приватному підприємству "Лада", керівником і засновником якого є [PERSON] , за винятком квартири [ADDRESS] , яка виведена у окремий об`єкт нерухомого майна. Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці, власником якої є третя особа - МПП "Лада". Газифікація квартири [ADDRESS] було здійснено МПП "Лада" відповідно до робочого проекту газопостачання житлової квартири. 12 серпня 2009 року було здійсно пуск газу відповідно до наряду-акту та акту пломбування вузла обліку природного газу за адресою [ADDRESS] . Позивачем на підтвердження заявлених вимог надано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 26.03.2016, відповідно до якої адреса об`єкта " [ADDRESS] ", опис об`єкта " [PERSON] ", ЕІС-код суб`єкта ринку 56ХМ26Е120083736. Тобто, надана заява-приєднання не відповідає встановленій законом формі і не дозволяє однозначно ідентифікувати об`єкт, щодо якого укладений договір, як саме квартиру [ADDRESS] . Таким чином, з наданих суду доказів у їх сукупності, судом встановлено, що МПП "Лада", юридична адреса м. Кобеляки, вул. Дружби, 6, є власником зазначеного об`єкту нерухомості і земельної ділянки, на яких розташована квартира [ADDRESS] , де проживає відповідачка, а також газових мереж внутрішнього газопостачання (зовнішнього газопроводу), до яких під`єднана відповідачка (власник внутрішнього газопроподу). Позов заявлений про стягнення заборгованості з розподілу газу для побутового споживача за адресою [ADDRESS] , керівником та власником якого є [PERSON] , розташоване та є власником об`єкта нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] як фізична особа не є ані власником, ані користувачем об`єкта нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . Позивачем не надано суду доказів того, що відповідачка є споживачем за адресою [ADDRESS] . Позивачем не надано суду доказів того, що між позивачем та третьою особою МПП "Лада" укладалися будь-які договори на постачання газу або на експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання (зовнішнього газопроводу) МПП "Лада" для надання послуг фізичній особі [PERSON] . Водночас, позивачем не надано суду і не доведено існування акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, у тому числі зі споживачем. Таким чином, суд робить висновок, що позивачем не надано суду доказів того, що між позивачем і відповідачкою як споживачем укладалися договори щодо розподілу газу до об`єкта - квартири [ADDRESS] , а відповідачем здійснювалося споживання позивача. Тобто, позивачем не надано суду доказів того, що позивачем здійснювалося переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки саме відповідачці, натомість надані докази свідчать про споживання послуг з розподілу газу третьою особою - МПП "Лада". Разом з тим, суду не надано доказів споживання відповідачем послуг позивача та в об`ємі, про який вказує позивач. Більш того, наданий позивачем розрахунок нарахувань не містить зазначення механізму нарахування заборгованості, зменшення чи збільшення обсягу послуг в залежності від пори року, виду та кількості наданих послуг тощо. За таких обставин, суд вважає, що розрахунок не може визнаватись належним та допустимим доказом по справі. З огляду на викладене, суд вважає, що позов подано необґрунтовано, тому в позові необхідно відмовити. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України. Оскільки в позові відмовлено в повному обсязі, то сплачені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню і покладаються на позивача.

Outcome: dismissed