Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,6170 га., згідно з державним актом серії ХМ №00905. За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла внуку [PERSON] , який є сином позивача. [PERSON] помер [INFO] , за життя спадщину після [PERSON] він не прийняв. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та онуком позивача. Позивач фактично прийняв спадщину після [PERSON] , оскільки на день її смерті він фактично проживав проживав разом з нею без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , доглядав її до дня смерті, після її смерті фактично прийняв спадщину. Позивач звернувся до Старосинявської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак листом від 17.12.2024 №604/01-16/2024 нотаріус повідомила, що оскільки [PERSON] не був зареєстрований за адресою [ADDRESS] та не звернувся із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, тому йому рекомендовано в судовому порядку встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В зв`язку з цим позивач звернувся до суду та просить встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на житловий будинок і земельну ділянку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 25.03.2025 позов залишено без руху. Ухвалою суду від 10.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відзив на позовну заяву не надходив. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити на викладених у позовній заяві підставах. Від відповідача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Суд установив. [PERSON] померла [INFO] у селі Нова Синявка Старосинявського району Хмельницької області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 22.04.1992. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 31.01.1996 секретарем Новосинявської сільської ради, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла [PERSON] - внуку. [PERSON] помер [INFO] у с.м.т. Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.09.1975. Житловий будинок за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 29.04.1990, що видане Старосинявським райвиконкомом на підставі рішення виконкома Старосинявської районної ради №80 від 13.07.1989. Згідно держаного акта на право приватної власності на землю серії ХМ 00905 від 29.12.2000, [PERSON] належить земельна ділянка , що розташована на території Новосинявської сільської ради, площею 0,62га., з якої 0,10га. для обслуговування житлового будинку, 0,52га. для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15. [PERSON] на день смерті [PERSON] , проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , доглядав її до дня смерті та похоронив, що підтверджується довідкою Старосинявської селищної ради №486 від 10.12.2024. Згідно з витягу № 79567869 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після серті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилася. Державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори листом від 17.12.2024 №604/01-16/2024 повідомила [PERSON] про неможливість оформлення спадщини та рекомандовано звернутись до суду. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивача, підтвердили той факт, що [PERSON] разом зі свожєю дружиною проживав з матір`ю за адресою [ADDRESS] в будинку матері до дня її смерті у 2012 році та після цього, фактично прийняв спадщину після матері. Долучені заявником письмові докази пов`язані між собою та підтверджуються показаннями свідків та поясненнями позивача. З матеріалів перевірки щодо спадкового майна проведеної Старосинявською державною нотаріальною конторою Хмельницької області вбачається, що відповідач [PERSON] заяву про вступ у спадщину не подав. Згідно поданої заяви до суду не заперечує визнання права власності за позивачем. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за ним права на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] суд виходить із такого. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218,\~1220,\~1222,\~1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ст.ст.\~1268,\~1269,\~1270,\~1278 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи вимогу\~позивача провстановлення\~факту постійного\~проживання на\~час відкриття\~спадщини з\~спадкодавцем суд виходить із такого. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29\~ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями\~2,3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Частинами 2 та 6\~ст. 29 ЦК України\~передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що спадкодавець не проживала зі спадкодкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець та спадкодавець не проживали разом на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно із ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.\~29, ч. 1 ст.1221 ЦК України. Згідно з ч.1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що з прийняттям спадщини пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Прийняття спадщини залежить виключно від волі спадкоємця; не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або не настання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Прийняття спадщини обумовлюється постійним спільним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Чиним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). В судовому засіданні на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин встановлено, що позивач проживав на час відкриття спадщини в будинку [ADDRESS] разом із спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв, відповідач не заперечує протио задоволення позовних вимог, однак позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Верховний Суд неоноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. З огляду на викладене у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має бути відмовлено у зв`язку із застосуванням позивачем способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог. Вказаний юридичний факт суд встановив при вирішенні спадкового спору, він не може заявлятись як окрема позовна вимога.

Outcome: partial