Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Савчук О.В., звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивачки. Спадкоємцями після смерті матері були її діти: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті заяву про прийняття спадщини згідно закону до нотаріальної контори подала його дружина- [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті до приватного нотаріуса Полтавською районного нотаріального округу Косик В.О. звернулася її онука- [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини, яка є також спадкоємицею [PERSON] за трансмісією. [PERSON] у 2024 році звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із документами та заявою про оформлення свідоцтва про право па спадщину па спадкове майно, до складу якого спадкового майна після смерті [PERSON] входили: житловий будинок в [ADDRESS] ; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0204. земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1400 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0206 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1100 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0205. Проте, 01.05.2024 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право па спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Враховуючи вищенаведене, просить визнати за нею в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок в [ADDRESS] ; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0204. земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1400 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0206 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1100 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0205. Ухвалою судді від 26.05.2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.06.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача- адвокат Савчук О.В. надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кулішов В.П. надіслав заяву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Треті особи: Полтавська районна державна нотаріальна контора в особі представника, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Косик В.О. надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] (а.с. 32, 33) та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла (а.с. 34 звор. бік). Спадкоємцями після смерті останньої є її діти: [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Щодо спадкування після померлої [PERSON] її донькою- [PERSON] судом встановлено наступне. [PERSON] у 2024 році звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із документами та заявою про оформлення свідоцтва про право па спадщину па спадкове майно, до складу якого спадкового майна після смерті [PERSON] входили: житловий будинок в [ADDRESS] ; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0204. земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1400 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0206 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1100 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0205. Проте, 01.05.2024 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право па спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с. 29). Щодо спадкування після померлої [PERSON] її сином- [PERSON] судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 34). Після його смерті заяву про прийняття спадщини згідно закону до нотаріальної контори подала його дружина- [PERSON] , яка відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 65). Донькою [PERSON] і [PERSON] , є [PERSON] (а.с. 32 звор. бік), яка відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга- це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про 105 Справи у спорах, що виникають із спадкових правовідносин Огляд судової практики КЦС ВС те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції, як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами, як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» у межах певної черги впливають такі юридичні факти, як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги. Тлумачення абзацу 2 частини першої статті 1265 ЦК України дає змогу дійти висновку, що ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Ступінь є свого роду одиницею вимірювання споріднення поміж родичами за походженням. Він надає можливість встановити «відстань» між спорідненими особами (родичами за походженням). Причому така «відстань» може характеризувати як більш близьке споріднення, так і віддалене. Як наслідок, чим далі біологічно особи знаходяться одна від одної, тим більший порядковий ступінь споріднення їх пов`язує. Аналіз статті 1266 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що по своїй суті спадкування за правом представлення- це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу) у зв`язку зі смертю до відкриття спадщини спадкоємця цієї черги. (Постанова Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по Справі № 519/728/16-ц). Як встановлено судом, окрім [PERSON] , спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON] був її син- [PERSON] , який помер [INFO] та не встиг оформити своїх спадкових прав. Після його смерті заяву про прийняття спадщини згідно закону до нотаріальної контори подала його дружина- [PERSON] , яка відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги, [PERSON] померла [INFO] . Таким чином, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України спадкоємицею є донька померлої- [PERSON] . Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно довідки Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 1862 від 22.03.2019 року [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS] ; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 23). Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] належали: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0204 (а.с. 20), земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1400 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0206 (а.с. 11-15) та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1100 га кадастровий номер 5324086207:07:001:0205 (а.с. 6-10). За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-137цс13 від 18.12.2013 року. Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року за № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зважаючи на той факт, що вимогами законодавства чинного на момент виникнення права власності, державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло на момент побудови будинку, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації. Для визнання права власності в порядку спадкування слід встановити, що будинок (домоволодіння) не є самочинним будівництвом та може спадкуватись як об`єкт права власності на нерухоме майно. Згідно технічного паспорта, будинок за адресою: [ADDRESS] , є будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 35-37). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що [PERSON] не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна та оформити спадщину, зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку має місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту, шляхом визнання права власності на майно.

Outcome: approved