Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

22.05.2025 Крюківським районним судом міста Кременчука було постановлено рішення у цивільній справі №537/68/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, а саме про стягнення стягнути з відповідача [PERSON] на його користь додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , за період з 02.07.2024 року по 27.12.2024 року в сумі 37\~200 грн. 00 коп., яким [PERSON] в задоволенні позовних вимог відмовлено. 27.05.2025 до суду звернувся представник відповідача [PERSON] адвокат Варавін С.Д. із заявою про стягнення з позивача на користь відповідача витрати, понесені останньою на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 10\~000 грн. 00 коп., шляхом постановлення додаткового рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] заперечував проти стягнення з нього на користь відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги, вважаючи заявлену до стягнення суму завищеною. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, її представник адвокат Варавін С.Д. надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі сторони відповідача та вказав, що вимоги про стягнення витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги, підтримує. Суд, вислухавши думку позивача, приймаючи до уваги думку сторони відповідача, викладену в письмовому клопотанні, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 06.02.2025 (а.с. 173), розрахунок суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги від 06.02.2025, відповідно до якого загальна сума наданої [PERSON] правової допомоги склала 10\~000 грн. 00 коп. (а.с. 175); квитанцію №1 від 23.05.2025 на суму 10\~000 грн. 00 коп. Відповідно до статті 1 Закону України № 5076-VI в редакції від 15.11.2024 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", \~договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті\~30\~Закону України\~№ 5076-VI\~в редакції\~від 15.11.2024\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність",\~\~гонорар є\~формою винагороди\~адвоката за\~здійснення захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правничої\~допомоги клієнту. Порядок\~обчислення гонорару\~(фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Згідно пункту 12 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. \~ \~ \~ \~Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;? 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас, зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, що передбачено частиною 5 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно пункту 1 частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду?від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових витрат у вигляді "гонорару успіху", саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи. Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода? є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними. Таким чином, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату "гонорару успіху" не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин 4-5 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат. Однак вищенаведене не означає, що такі зобов`язання між адвокатом та клієнтом не є обов`язковими для сторін договору про надання правової допомоги, у разі якщо такий договір є дійсним. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого?2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Вирішуючи питання щодо розміру витрат, які підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] , понесених нею на правову допомогу при розгляді зазначеної вище цивільної справи, суд виходить з наступного. Згідно розрахунку суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги від 06.02.2025, складеного адвокатом Варавіним С.Д. та підписаного [PERSON] , вартість правової допомоги з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень [PERSON] щодо спірного питання, ознайомлення з матеріалами справи, участі в судовому засіданні в якості відповідача, та необхідності подання відзиву, склала 2\~000 грн. 00 коп., вартість ознайомлення з матеріалами справи склала 1\~000 грн. 00 коп., вартість аналізу законодавства України щодо стягнення додаткових витрат на утримання склала 3\~000 грн. 00 коп., вартість складання позовної заяви, виготовлення копій документів, подання позову до суду склала 4\~000 грн. 00 коп. З огляду на вищевикладене, з урахуванням складності справи та фактично виконаних адвокатом робіт, приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником відповідача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням обставини не включення в розрахунок суми гонорару адвокатом його участі в судових засіданнях, приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача суми витрат, понесених останньою на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved