Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 10.05.2023 року між фізичною особою позичальником: [PERSON] (відповідач) та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 100265807 (Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 9000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Пункт 7.1. Кредитного договору № 100265807 від 10.05.2023 року визначає, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В позовній заяві зазначено, що підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного Договору є Анкета-заява на кредит № 100265807 Позичальника від 10.05.2023 року, що заповнена Відповідачем. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. 28.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №105 МЛ/Т від 28.02.2024 р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 100265807 від 10.05.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем. Представник позивача зазначає, що сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 100265807 від 10.05.2023 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №105 МЛ/Т від 28.02.2024 р. Сума заборгованості Відповідача становить 24118,8 грн, з них: 1) прострочена заборгованість за сумою кредиту 4800 грн, 2) прострочена заборгованість за сумою відсотків 18418,8 грн, 3) прострочена заборгованість за комісією 900 грн. Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23403934/1889 від 26.02.2025, однак заборгованість не оплачено. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 100265807 від 10.05.2023 року в сумі: 24118,80 грн, а також судовий збір. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 05.05.2025 судом отримано від відповідача відзив на позовну заяву. В відзиві зазначено, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості в розмірі 18418,80 грн станом на дату звернення до суду, де б містилась інформація щодо розміру тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно часткового погашення кредиту (меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені позивачем, є правильними. Відповідач вважає, що доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. Відповідач також зазначає, що у кредитному договорі № 100265807 від 10.05.2023 сторони погодили суму договору у розмірі 9000,00 грн, строк дії договору 105 днів, тобто до 23.08.2023, а також процентну ставку за користування кредитом. Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Крім того, у відзиві вказано, що нарахована позивачем сума за користування кредитом в розмірі 18418,80 грн не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Розмір відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач. Вимога про стягнення заборгованості за відсотками є явно завищеною, не відповідає засадам справедливості, добровільності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивача. У зв`язку з цим відповідач вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру 9209,40 грн, що складає 50 % від суми заборгованості за кредитом. Також відповідач посилається на судову практику, що стосується можливості зменшення неустойки. Також відповідач заперечує правомірність нарахування комісії за надання кредиту в сумі 900,00 грн. Банк, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, за які саме послуги, що надаються позичальнику, сплачується комісія. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою. Відповідач зазначає, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Таким чином несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Таким чином, у відзиві відповідач частково визнає позов, а саме не заперечує щодо задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту в сумі 4800,00 грн та відсотків у розмірі 9209,40 грн. В іншій частині позовних вимог просить відмовити. 19.05.2025 судом отримано від представника позивача відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначено, що доводи відповідача про те, що позивачем не подано доказів надання грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення № 64468114 від 10.05.2023 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на кредитний рахунок № 414960 кредитні кошти в сумі 9 000 грн. 00 коп., у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Натомість відповідач, яка заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у Договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, не надала. Відповідач був не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Крім того, відповідач з моменту укладення Договору з приводу невиконання ТОВ «Мілоан» взятих на себе зобов`язань, зокрема не отриманням протягом 3 робочих днів з моменту укладення Договору відправленої товариством суми кредиту на її картковий рахунок, як це передбачено п. 7.1 Договору, до ТОВ «Мілоан» не звертався, а протилежного суду не доведено. Отже, як вбачається з наявних у справі письмових доказів Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитом у строк встановлений згідно умов кредитного договору № 100265807 від 10.05.2023 року. Товариство не банк, а небанківська (фінансова) установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність» в т. ч. Інструкції затвердженої Постановою НБУ від 27.12.2007 року за №481. Товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб, шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту. На підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним Договором разом з позовною заявою надано копію відповідного договору та додатків, розрахунок заборгованості та платіжне доручення. При цьому, представник позивача зазначає, що відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ* *** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Отже, з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб. Будь-яких доказів на спростування обставин, що кошти, визначені в електронному договорі у розмірі 9000,00 грн. надійшли в розпорядження відповідача на належну йому банківську картку, отримання та користування кредитними коштами, а також спростування розміру заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку, відповідач не надав. Щодо стягнення відсотків за кредитним договором, то представник позивача наголошує, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до пунктів Кредитного договору №100265807 від 10.05.2023 року, а саме: 1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 9000.00 гривень; 1.3. Кредит надається загальним строком на 105 днів з №100265807 від 10.05.2023 року. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів; 1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 25.05.2023 р. (рекомендована дата платежу); 1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 23.08.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості); 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 900.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; 1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1350.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; 1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 24300.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду; 1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Відповідно до пункту 2.3 кредитного договору № 100265807 позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати період збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/ поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Відповідач неодноразово скористалась передбаченим умовами кредитного договору правом пролонгації строку його дії, у зв`язку з чим нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося до 30.11.2023. Згідно з Відомостями про щоденні нарахування та погашення заборгованості, відповідач укладала угоди про пролонгацію кредитного договору у такі дати: 31.05.2023 на 3 дні; 19.06.2023 на 15 днів; 04.07.2023 на 15 днів; 31.07.2023 на 15 днів; 16.08.2023 на 15 днів; 17.08.2023 на 15 днів; 31.10.2023 на 15 днів. Представник позивача також зазначає, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №100265807 від 10.05.2023 року було передано позивачу від первинного кредитора ТзОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28.02.2024 року. Тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Представник позивача також вказує, що усі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Всі ставки щодо нарахування відсотків за користування кредитом зазначені в договорі. До того ж, у матеріалах справи наявна копія відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100265807 від 10.05.2023 року, де зазначені суми нарахування відсотків з посиланням на відповідний пункти договору. Тому дані вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням. Щодо стягнення комісії за Кредитним договором, то представник позивача зазначає, що відповідно до п.1.5.1 Договору про споживчий кредит № 100265807 від 10.05.2023 року, комісія за надання кредиту становить 900.00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. ТзОВ Фінансова Компанія «Мілоан» - не банк, а небанківська (фінансова) установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність». Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії за надання кредиту. Крім того, укладаючи кредитний договір, відповідач повинна була достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання умов кредитного договору, повинна була діяти добросовісно, а підписавши договір, вона погодилась з його умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені договором, в тому числі і щодо оплати комісії за надання кредиту. Встановлення ТзОВ «Мілоан» у кредитному договорі комісії не суперечить закону. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була. За таких обставин позивач має право вимагати стягнення заборгованості з комісійної винагороди. У зв`язку з цим, представник позивача просить суд позовну заяву про стягнення заборгованості ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» до [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до приписів ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі статтею 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За правилом частини першої статті 205\~Цивільного кодексу\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 536\~ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." 10.05.2023 року між фізичною особою позичальником: [PERSON] (відповідач) та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 100265807 (кредитний договір). Договір був укладений в електронному вигляді. Відповідач заповнила анкету-заяву на кредит та здійснила волевиявлення щодо укладення договору шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» про отримання одноразового ідентифікатора та анкетою-заявою на кредит від 10.05.2023, в якій відображено процес оформлення та розгляду заяви. Нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до пунктів Кредитного договору № 100265807, а саме: 1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 9000.00 гривень. 1.3. Кредит надається загальним строком на 105 днів з №100265807 від 10.05.2023 року. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. 1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 25.05.2023 р. (рекомендована дата платежу). Пільговий період це строк, що настає з дати видачі кредиту, згідно п.1.3 та завершується у визначену п.1.3.1 Договору дату (рекомендовану дату платежу). Під час дії цього періоду, проценти за користування кредитом можуть, якщо це передбачено умовами договору, нараховуватись за зниженою відсотковою ставкою. З дати завершення пільгового періоду строк виконання зобов`язання Позичальником вважається таким, що настав і триває протягом поточного періоду. 1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 23.08.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Поточний період це строк, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується у визначену п.1.3.2 Договору дату (дату остаточного погашення заборгованості). Протягом дії цього періоду проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною ставкою. Позичальник має виконати зобов`язання в день завершення пільгового періоду, але не пізніше останнього дня поточного періоду. З завершенням поточного періоду спливає строк кредитування за Договором. З дня наступного за днем завершення поточного періоду, у випадку існування непогашеної заборгованості, строк виконання зобов`язання зі сплати платежів (заборгованості) вважається порушеним (простроченим) Позичальником, що тягне настання наслідків обумовлених розділом 4 цього Договору та надає Кредитодавцю право розпочати процедуру врегулювання простроченої заборгованості та/або стягнення її в примусовому порядку. 1.4. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 25.05.2023 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 23.08.2023р. (останнього дня строку кредитування). Дата повернення кредиту/дата остаточного погашення заборгованості це визначена п.1.3.2 Договору календарна дата, з настанням якої завершується поточний період та строк кредитування за Договором. Вся наявна за Договором заборгованість, що не була погашена раніше, підлягає остаточній сплаті Позичальником протягом дня на який припадає ця календарна дата. Будь-яка заборгованість за Договором, що не була погашена протягом цього дня, після його завершення вважається простроченою, а Позичальник таким, що порушив умови Договору. 1.5. Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2250 грн. в грошовому виразі та 22711.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 26550 грн. в грошовому виразі та 11755.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 11250 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 35550 гривень. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати Позичальника за кредитом, 3 орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 900.00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1350.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. 1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 24300.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. 1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. 2.3. Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати період збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/ поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах, визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 Договору. 2.3.2. Після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, позичальник має направити кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора та здійснити платіж, передбачений п.2.3 Договору. Після здійснення позичальником зазначеного платежу (-ів) умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку, якщо позичальник протягом поточного періоду вчинить необхідні дії для поновлення пільгового періоду, такі дії зупиняють перебіг поточного періоду до моменту спливу строку пролонгації (поновлення) пільгового періоду, після чого поточний період продовжується на кількість днів, що залишалась до його спливу на момент пролонгації. Факт отримання на банківський рахунок відповідача кредитних коштів сумі 9000,00 грн підтверджується платіжним дорученням від 10.05.2023. Також до позовної заяви долучено відомість ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення згідно кредитного договору № 100265807 від 10.05.2023, з якої вбачається наступне. 10.05.2023 відповідачу надано кредит 9000,00 грн. Перші 15 днів здійснювалося нарахування процентів за пільговою ставкою 1% в день від залишку кредиту, з 16 дня проценти почали нараховувалися за стандартною процентною стовкою (поточний період) 3% в день від залишку кредиту. 31.05.2023, 19.06.2023, 04.07.2023, 31.07.2023, 16.08.2023, 31.10.2023 та 15.11.2023 відповідачкою були здійснені оплати комісії за пролонгацію. З наступного дня після проведення цих оплат нарахування процентів знову проводилося за пільговою ставкою 1% в день від залишку кредиту (протягом терміну від 3 до 15 днів). За весь період з 10.05.2023 по 30.11.2023 нарахування процентів за пільговою ставкою проведено за 108 днів. Після закінчення кожного з пільгових періодів проценти нараховувалися за стандартною процентною стовкою 3% в день від залишку кредиту. Загалом з 10.05.2023 по 30.11.2023 нарахування процентів за стандартною ставкою проведено за 90 днів. За весь період з 10.05.2023 по 30.11.2023 були нараховані проценти на суму 25282,80 грн. Крім того, в даній відомості відображено проведення відповідачем часткової оплати тіла кредиту та процентів по кредиту. Зокрема відповідачкою було проведено 6 платежів на загальну суму 4200,00 грн на погашення тіла кредиту, а також 9 платежів на загальну суму 6864,00 грн на погашення процентів по кредиту. Згідно даної відомості, станом на 30.11.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором № 100265807 від 10.05.2023 становить: 24118,8 грн, з них: 1) заборгованість за сумою кредиту 4800 грн, 2) заборгованість за сумою відсотків 18418,8 грн, 3) заборгованість за комісією 900 грн. На підтвердження факту пролонгації кредитного договору, крім даної відомості, позивачем надано суду графіки розрахунків від 31.05.2023, 19.06.2023, 04.07.2023, 31.07.2023, 16.08.2023, 31.10.2023 та 15.11.2023, в яких міститься розрахунок заборгованості після здійснення пролонгації кредиту. Також долучено графік платежів від 15.11.2023, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, в якому зазначено, що графік платежів оновлений за умови оплати позичальником 15.11.2023 пролонгації кредиту на суму 2275,00 грн (як вбачається з вищеописаної відомості, ця сума була оплачена). Таким чином, суд приходить до висновку, що факт пролонгації кредитного договору підтверджений належними доказами, проценти по кредиту нараховувалися відповідно до умов кредитного договору, зокрема щодо строку кредитування та розміру відсотків. Таким чином, судом спростовано твердження відповідача про те, що нарахування процентів мало припинитися після 105 днів. Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру процентів за користування кредитом на 50%, то суд звертає увагу, що проценти за користування кредитом не є штрафними санкціями (неустойкою) за неповернення кредиту. Судова практика, на яку у відзиві посилається відповідач, стосується можливості зменшення неустойки, а не процентів по кредиту. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру відсотків, оскільки вони нараховані відповідно до умов кредитного договору, з якими погодилася відповідач. Суд також не погоджується з твердженням відповідача про те, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, оскільки у відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення згідно кредитного договору № 100265807 від 10.05.2023 повністю відображено щоденні нарахування та проведені відповідачем оплати. Щодо твердження відповідача про те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно часткового погашення кредиту, то суд звертає увагу, що відповідач не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані (виписки з банківського рахунку) що стосуються оплат на погашення кредиту, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею. Тому позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку. 28.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №105 МЛ/Т від 28.02.2024 р. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 100265807 від 10.05.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем. Це підтверджується самим договором відступлення прав вимоги, актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.02.2024, додатковою угодою до договору відступлення прав вимоги від 04.02.2025, платіжною інструкцією про проведення оплати за відступлення прав вимоги, витягом з реєстру боржників. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 100265807 від 10.05.2023 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан». Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 100265807 від 10.05.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить: 24118,8 грн, з них: 1) прострочена заборгованість за сумою кредиту 4800 грн, 2) прострочена заборгованість за сумою відсотків 18418,8 грн, 3) прострочена заборгованість за комісією 900 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23403934/1889 від 26.02.2025. Суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт укладення відповідачем кредитного договору, а також факт переходу прав вимоги згідно цього договору від первісного кредитора до позивача. Також суд вважає встановленим той факт, що відповідачем не здійснено повного повернення кредитних коштів (основної суми боргу та відсотків по кредиту). Щодо стягнення з відповідачка комісії у розмірі 900,00 грн, суд зазначає наступне. Законом України «Про споживче кредитування» (ст.8) не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії за надання кредиту. Суд вважає, що укладаючи кредитний договір, відповідач повинна була достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання умов кредитного договору, повинна була діяти добросовісно, а підписавши договір, вона погодилась з його умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені договором, в тому числі і щодо оплати комісії за надання кредиту. Встановлення ТзОВ «Мілоан» у кредитному договорі комісії не суперечить закону. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача заборгованості з комісійної винагороди. Також суд вважає встановленим той факт, що відповідачем не було оплачено комісію за надання кредиту в сумі 900,00 грн. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушила умови укладеного нею кредитного договору, у встановленому порядку та строки не погашала кредит, проценти за користування ним, та комісію, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 100265807 від 10.05.2023 на загальну суму 24118,8 грн, з них: заборгованість за сумою кредиту 4800,00 грн, заборгованість за сумою відсотків 18418,80 грн, заборгованість за комісією 900,00 грн. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved