Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за заявою-договором про надання споживчого кредиту № 3643111-510 від 14.08.2023 року. Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що 14.08.2023\~року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] , було укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту № 3643111-510 та надано відповідачу кредит строком на 36 місяців. Всупереч умовам укладеного договору про надання споживчого кредиту позичальник належним чином не виконував свої договірні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 02.12.2024 року має непогашену заборгованість у розмірі 65156,33 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту 42069,38 грн., заборгованості по відсотках 2,76 грн., та заборгованості по комісії 23084,19 грн. Тому позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак позовна заява містить клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає частково - у сумі стягнення основного боргу та процентів за користування кредитом, вважає неправомірним нарахування позивачем комісії. У відповідності до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу \~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти: 14 серпня 2023 року АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] підписали Заяву-договір про надання споживчого кредиту № 3643111-510 та Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 3643111-510 від 14.08.2023 року , а також Паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна Готівка Максимум», що підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями зазначених документів (а.с. 19-24). Згідно з пунктом 1.1 укладеного Кредитного договору [PERSON] просить Банк надати споживчий кредит на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Умовами укладеного Кредитного договору передбачено: загальна сума кредиту - 52345,10 грн.; комісія за надання кредиту - 4,9 %, що складає 2445,10 грн. (сплачується одноразово при наданні кредиту); сума кредиту без комісії за надання кредиту 49900,00 грн.; строк кредиту - 36 місяців; супровідні/додаткові послуги третіх осіб відсутні; проценти за користування кредитом 0,01 % річних, тип процентної ставки фіксована; спосіб надання кредитних коштів кредитні кошти надаються шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника, комісія за обслуговування кредиту 4,9 % щомісячно, що складає 2564,91 грн., сума комісії фіксована, застосовується на весь строк кредиту, нараховується щомісячно, в перший робочий день розрахункового періоду на загальну суму кредиту, сплачується щомісячно протягом строку дії кредиту; порядок повернення заборгованості за кредитом здійснюється з застосуванням ануїтетної схеми погашення (однакові суми платежів у кожному розрахунковому періоді протягом усього строку кредитування, окрім останнього). Таким чином сторони, підписавши Заяву-договір про надання споживчого кредиту, уклали кредитний договір № 3643111-510 від 14.08.2023 року про надання споживчого кредиту (далі у тексті Кредитний договір). Того ж дня, 14.08.2023 року, Банк надав кредитні кошти позичальнику [PERSON] у сумі 52345,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором та банківською випискою по особовим рахункам Кредитного договору за період з 14.08.2023 року по 01.12.2024 (а.с. 10-18). Факт отримання кредитних коштів від позивача не заперечується відповідачем. Як убачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором та банківської виписки позичальник вносив щомісячні платежі на погашення кредитної заборгованості до 18.03.2024 року, після цього платежі не здійснював. 16 жовтня 2024 року Банк поштовим зв`язком направив відповідачу повідомлення-вимогу від 16.10.2024 №187614/70.2, у якій у зв`язку з тривалим невиконанням позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором вимагав достроково повністю повернути кредит. Вказував про те, що повернення кредиту та сплата нарахованих процентів повинні бути здійснені позичальником протягом 30 днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому разі не пізніше 45 днів з дня направлення Банком повідомлення (а.с. 8-9). Отже, між сторонами на підставі укладеного Кредитного договору виникли кредитні правовідносини, а саме відносини зі споживчого кредитування, які регулюються нормами Цивільного кодексу\~України (далі у тексті ЦК України), інших актів цивільного законодавства, зокрема Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII (далі у тексті Закон №1734-VIII). Частиною першою статті 1055\~ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі (тут і надалі норми права застосовуються у редакціях, які діяли на момент виникнення та існування спірних правовідносин). Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Нормою частини другої статті 638\~ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 13 Закону 1734-VIII передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною четвертою статті 16 Закону 1734-VIIIпередбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Суд установив, що на підставі укладеного Кредитного договору відповідач отримав від позивача кредитні кошти та користувався ними, частково сплачував грошові кошти на повернення кредиту та процентів. У зв`язку з порушенням позичальником своїх договірних зобов`язань простроченням періодичних платежів на погашення кредитної заборгованості, Банк пред`явив позичальнику вимогу про дострокове повернення несплаченої частини споживчого кредиту та сплату нарахованих процентів за користування кредитом, направивши йому відповідне письмове повідомлення, яку останній не виконав. Встановлені вище обставини не заперечуються відповідачем. Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» про стягнення заборгованості за Кредитним договором в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсотках є обґрунтованими і їх слід задовольнити. Вирішуючи спір у частині стягнення заборгованості по комісії за Кредитним договором в сумі 23084,19 грн., суд виходить з наступного. 10\~червня 2017\~року набув\~чинностіЗакон 1734-VIII, у зв`язку із чим у Законі України\~«Про захист\~прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону №1734-VIII залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону №1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону №1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до пункту 5 «Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» затвердженого Правління Національного банку України постановою № 49 від 08 червня 2017 року (далі у тексті - Правила про споживчий кредит), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Таким чином, норми Закону №1734-VIII\~та Правила\~про споживчий\~кредит,\~які розроблені\~й затверджені\~на виконання\~вимог цього\~закону, передбачають право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Разом з\~тим,\~частиною п`ятою\~статті 12\~Закону №1734-VIII\~встановлено,\~що умови\~договору про\~споживчий кредит,\~які обмежують\~права споживача\~порівняно з\~правами,\~встановленими цим\~Законом,\~є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 06.11.2023 по справі № 204/224/21 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в виклала висновок щодо застосування норм права, згідно з яким якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». У цій справі суд зауважує, що Кредитним договором встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4,9% (від початкової суми кредиту), що складає 4728,89 грн. Проте, у договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. При цьому, згідно з Паспортом споживчого кредиту комісії за розрахунково-касове обслуговування, за ведення рахунку, послуги оцінювача, нотаріуса, страхування об`єкта застави, страхування життя, інші послуги третіх осіб відсутні. Відтак, з огляду на викладене вище, умови Кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону №1734-VIII. У згаданій вище постанові від 06.11.2023 року по справі № 204/224/21 ОП КЦС у складі ВС також вказала на те, що визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08.02.2023 у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21) та від 16.11.2022 у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). У зв`язку з цим, ОП КЦС у складі ВС визнала правильними висновки судів попередніх інстанцій у справі №204/224/21 про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії. Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за Кредитним договором в сумі 23084,19 грн. Отже, позов слід задовольнити частково. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір в розмірі 3028,00 грн., сплачений ним згідно платіжної інструкції № 1000 від 29.01.2025 року. Відповідно до частин першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у розмірі 64,57% від заявленої суми (42072,14 х 100 / 65156,33), то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1955,17 грн. (3028,00 х 64,57 %). На підставі наведеного вище, статей 525, 526, 629,1048, 1050, 1054 ЦК України, статей 8, 11, 12, 16 Закону України «Про споживче кредитування»,

Outcome: approved