Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

ДКП «Луцьктепло» звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 вересня 2013 року №577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Відповідачі, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , не здійснювали оплати за послуги з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби, а також не здійснювали оплати за спожитий обсяг теплової енергії від транзитних стояків (згідно проекту) у будинку, у якому проживають. Вказує, що з 01.11.2022 року відбулися зміни розрахунків у зв`язку із запровадження нової Методики розподілу обсягів теплової енергії. Тому з початку опалювального сезону нарахування за послуги проводиться за новою Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018№315 (далі - Методика). Згідно з пунктом 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначено як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку згідно з пунктом 8 розділу IV Методики. Разом з тим, відповідачі свого обов`язку по оплаті послуги з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби в будинку, в якому проживають, належним чином не виконували і станом на 01.02.2025 року за особовим рахунком утворилась заборгованість в розмірі 4976,02 грн. З врахуванням наведеного, просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму вказану та судові витрати в справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали суду відзиви на позовну заяву, у яких просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. ст. 20, 21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а укладання договору про надання послуг є обов`язком обох сторін. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо) (п. 1 ч. 1ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. ст. 7, 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»" споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше останнього дня календарного місяця наступного за розрахунковим. укладення відповідного договору. З 01.11.2022 року з початку опалювального сезону нарахування за послуги проводиться за новою Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 р. №315. Згідно з пунктом 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначено як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку згідно з пунктом 8 розділу IV Методики. Як зазначено вище, спірні правовідносини виникли з приводу постачання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам у вигляді теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , а також на абонентське обслуговування цієї послуги, а тому врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VIII, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 №2119-VIII, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830. Частина першою та третьою статті 9 Закону України Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 2 частини другої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. При цьому у частині шостій статті 10\~цього ж\~Закону зроблено застереження, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Крім того, в абзаці 6 пункту 14 Правил №830 визначено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. Одним із аргументів позивача є те, що оскільки відповідачі, зареєстровані у квартирі за адресою [ADDRESS] , на підставі ч. 3 ст.9 Закону України Законом України «Про житлово-комунальні послуги» вони несуть солідарну відповідальність за надані ним житлово-комунальні послуги. Суд погоджується з такими доводами та зазначає, що дійсно всі відповідачі у справі є дієздатними та повнолітніми особами, які у встановленому порядку були зареєстровані у квартирі за адресою : [ADDRESS] в період, за який була нарахована спірна заборгованість, а тому, з огляду на положення ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вони несуть солідарну відповідальність за надані ним житлово-комунальні послуги та мають відповідати за цим позовом. При цьому суд відхиляє доводи відповідач [PERSON] про те, що його квартира відокремлена від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і обладнана індивідуальним опаленням, адже з огляду на положення пункту 2 частини другої, частини шостої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», абзацу 6 пункту 14 Правил №830 таке відокремлення не звільняє відповідачів від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідачі, як особи, які мешкають та зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зобов`язані відшкодувати позивачеві витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень і на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, враховуючи, що будь-якого аргументованого контррозрахунку на розрахунки позивача відповідачі не надали, позовні вимоги слід задовольнити повністю. А тому, зважаючи на викладене, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача нараховану заборгованість в сумі 4976,02 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути також 3028 грн. сплаченого судового збору в рівних частинах.

Outcome: approved