Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач 26.07.2024 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5\~000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму ля дитини відповідного віку, на кожну особу щомісячно, починаючи з дати подання цього позову до їх повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що діти після розірвання шлюбу між сторонами у 2019 році, залишилися проживати з матір`ю. [PERSON] матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям не надає, щ змусило позивачку звернутися до суду. Визначений позивачкою розмір аліментів є достатнім не є завищеним та не буде порушувати майнові права дітей. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла у провадження судді Чернявської Л.М. Ухвалою судді Чернявської Л.М. від 31.07.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 14.08.2024 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. До суду 14.10.2024 надійшов відзив представника [PERSON] [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначено, що рішенням про розірвання шлюбу не встановлено місця проживання дітей. [PERSON] є повнолітньою, адже [INFO] їй виповнилося 18 років. Позивачкою не надано жодного доказу того, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. З 03.07.2024 [PERSON] , проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його утриманні. До суду 21.03.2025 надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника [PERSON] [PERSON] у якому представник відповідача вказує, що 19.03.2025 отримав відповідь на відзив. Однак, відповідь на відзив до суду не надходила. У запереченнях представник відповідача вказує, що позивачка стверджує, що подала позов 12.06.2021 і з цього часу мають стягуватися аліменти, що на переконання представника відповідача є повною маячнею, адже в суд справа надійшла 26.07.2024. На підставі розпорядження Приморського районного суду м. Одеси №709/25 від 16.05.2025 на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси, у зв`язку з поданням заяви про відставку», по справі було проведено 16.05.2025 повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в результаті якого справа 19.05.2025 передана судді Бондарю В.Я. Ухвалою від 19.05.2025 справу прийнято до провадженні судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 23.06.2025. У судовому засіданні 23.06.2025 проведеному за участі представника відповідача [PERSON] , було відкладено розгляд справи на 09.07.2025 у зв`язку з неявкою позивача. У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м.Одесі та необхідністю слідувати в укриття, розгляд справи у судовому засіданні 09.07.2025 відкладено на 10.07.2025. У судовому засіданні 10.07.2025 проведеному за участі [PERSON] та представника відповідача [PERSON] , на запитання головуючого які дії позивачка вчинила щодо того, що позов підписаний в 2021 році, а надійшов до суду лише 26.07.2024, [PERSON] вказала, що нічого не робила, бо була представником двох неповнолітніх дітей, на запитання через яке відділення подавався позову, позивачка зазначила, що не пам`ятає, бо було чим зайнятися. [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила стягнути аліменти на двох дітей по 5\~000 грн на кожного. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову. У судовому засіданні 10.07.2025 судом було опитано сина сторін [PERSON] , який пояснив, що через 10 днів йому виповниться 14 років, він зазначив, що проживає з батьком з липня 2024 року та забезпечує його батько, разом з ними ще живе мама батька, тобто бабуся [PERSON] . Хлопчик пояснив, що 8 місяців займається професійно тайським боксом і на змаганнях з ним присутній батько, також возить до шкоди тато. Запитань у присутніх в залі суду [PERSON] та [PERSON] до дитини не було. Однак, після того як [PERSON] покинув залу судових засідань та приміщення суду, [PERSON] просила допитати ще раз сина, однак така вимога залишилася без задоволення. Суд залишив без розгляду клопотання про долучення доказів від 04.04.2025 у зв`язку з пропуском процесуального строку та відсутністю заяви про поновлення строків. Згідно ч.1 ст.244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Суд у судовому засіданні 10.07.2025 оголосив про перехід до стадії проголошення рішення та оголосив, що проголошення рішення відбудеться 15.07.2025. Сторони сповіщені про час, дату та місце проголошення рішення, адже були присутні в судому засіданні 10.07.2025. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно 24.12.2013 (а.с.14). [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.16). Щодо дати звернення [PERSON] до суду. 26.07.2024 канцелярією суду зареєстровано позовну заяву, яка датована позивачкою 12.06.2021, на двох аркушах, яка надійшло до суду в конверті. 26.07.2024 працівниками канцелярії суду складено акт щодо відсутності додатків, згідно якого, позовна заява [PERSON] надійшла до суду 26.07.2024 за вх. №62080/24 в якій відсутні всі додатки та позов від 12.06.2021 (а.с.3). На конверті міститься два приклеєні надруковані папірці, один з яких з іменем позивачки та її адресою, мобільним номером телефону, інший з найменуванням суду та його адресою. Також на конверті міститься відбиток поштового календарного штемпеля чорного кольору з відміткою 12.06.2021-19 та марка (а.с.2а). Опис вкладення чи квитанція про сплату поштового відправлення в конверті відсутні. Суд не приймає до уваги доводи позивачки про те, що позовна заява подана до суду 12.06.2021, з огляду на наступне. Нормативні строки пересилання відправлень «Укрпошта Стандарт» (без урахування вихідних днів поштових відділень) для обласного центру становить Д+3, де Д - це день відправлення, а 3 кількість днів, протягом яких пересилається відправлення «Укрпошта Стандарт». Така інформація є загальновідомою та розмішена на офіційному веб-сайті Укрпошти за посиланням https://www.ukrposhta.ua/ua/terminy-ukrposhta-standart Таким чином, відправлення відправлене 12.06.2021 мало надійти до суду найпізніше в четвер 17.06.2021, адже 13.06.2021 було неділею, а понеділок, вівторок і середа це три дні доставки, однак позов надійшов до суду більше як через три роки - 26.07.2024, при тому конверт виглядає охайно, чистий, не пом`ятий. З 2021 року по 2024 рік у [PERSON] не виникло запитань, де знаходиться її позов про стягнення аліментів на утримання дітей, адже як вона пояснила була зайнята. Разом з тим, 18.07.2022 [PERSON] подала суду позов про поділ майна подружжя, який розглядався Приморським районним судом м.Одеси до 08.05.2025 (справа №522/8955/22). За час відвідування суду у справі №522/8955/22 позивачка мала змогу, поміж інших справи, дізнатися про стан розгляду справи про стягнення аліментів на утримання дітей, однак ніяких дій не вчиняла. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним\~інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При тому, відразу після постановлення судом ухвали про залишення позову без руху 31.07.2024, [PERSON] 04.08.2024 звернулася до суду з заявою про ознайомлення зі справою (а.с.8). Також слід звернути увагу на те, що серед додатків до позову перераховані в позові, які фізично не направлялися до суду були довідки про місце реєстрації неповнолітніх, які в подальшому подані разом з заявою про усунення недоліків позову та які датовані 29.07.2022. Подання довідок від 29.07.2022 було неможливим у червні 2021 року, а підстави для подання нових довідок замість первинного поданих не наведені позивачем, крім того до заяви про усунення недоліків подано весь пакет додатків перерахованих у позові, однак ідентична позовна заява додана до заяви про усунення недоліків на цей раз не містить дати її підписання. Тому, суд вважає, що позов, який надійшов до суду 26.07.2024 міг бути зданий до служби поштового зв`язку найраніше 20.07.2024, з урахуванням можливих форс-мажорних обставин, а ніяк не 12.06.2021. У зв`язку з чим доводи позивачки та конверт щодо направлення позову 12.06.2021 не приймаються судом до уваги. Відтак, станом на липень 2024 року донька сторін [PERSON] було повнолітньою, адже їй виповнилося 18 років [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані\~утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , заявлені у липні 2024 року є безпідставними, адже [PERSON] була повнолітньою. При тому, суд враховує, що відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Однак, [PERSON] не заявляла вимог, щодо стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Будь-якої інформації про те, що [PERSON] наразі навчається сторонами не надано. Отже, вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на доньку задоволенню не підлягають. Щодо стягнення аліментів на утримання сина сторін [PERSON] . Згідно довідок Департаменту надання адміністративних послуг від 29.07.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані і їх батьки (а.с.24, 26, 29, 31). Згідно довідки ОСББ «Чорноморська Рів`єра» від 09.10.2024, з [PERSON] з 03.07.2024 на постійній основі проживає його син [PERSON] , 2011 року народження, за адресою: [ADDRESS] (а.с.51). На підтвердження того, що син сторін [PERSON] мешкає разом з батьком [PERSON] також засвідчив хлопчик [PERSON] , який опитувався у судовому засіданні. У [PERSON] не виникло запитань до сина під час його опитування. Докази, які містять на 80, 81, 82 аркуші справи судом не прийнято до уваги, адже в судовому засіданні повернуто без розгляду заяву про долучення доказів у зв`язку з пропуском процесуального строку. Згідно чч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, право на отримання аліментів набуває той з батьків з ким проживає дитина, а в цьому випадку це батько [PERSON] , з яким проживає син сторін [PERSON] з початку липня 2024 року, в той час як позов подано в другій половині липня 2024 року. Отже, вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] є також безпідставними, адже син проживає з батьком, а не з матір`ю, яка звернулася до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] , тому залишає їх без задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed