Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

1. Стислий виклад позиції Позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі Позивач, ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 22.01.2024 року між фізичною особою позичальником [PERSON] \~ та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №102387178 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 3800 гривень\~ зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1) повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено. 26.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024 р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит № 102387178 від 22.01.2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024 р. сума заборгованості Відповідача становить 11210 грн., що складається з таких сум: 1) прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3800 грн.; 2) прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 7220 грн.; 3) прострочена заборгованість за комісією становить - 190 грн. 2. Стислий виклад заперечень Відповідача Відповідач подав відзив на позов. Проти укладання договору про споживчий кредит №102387178 не заперечував. Однак, зазначив, що згідно п.2.1 цього договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 7.1 Договору визначено, що якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправленні Кредитодавцем та/або не будуть отриманні Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в особистому кабінеті. Відповідач наполягав на тому, що платіжне доручення 81222022 від 22 січня 2024 року не може бути прийняте як доказ на підтвердження здійснення перерахування коштів, оскільки з його змісту неможливо ідентифікувати отримувача коштів через відсутність у платіжному дорученні реквізитів рахунку отримувача. Це доручення підписане лише позичальником ТОВ «Мілоан», відсутні докази виконання доручення. Форма доручення не відповідає законодавству, оскільки має бути платіжна інструкція. 3. Процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 17 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 4. Рішення щодо позову Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити повністю з підстав. 5. Зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли спірні правовідносини за кредитним договором. Позивач наполягає, що видав кредит та просить стягнути заборгованість, а Відповідач заперечує докази Позивача про факт видачі Кредиту. 6. Фактичні обставини, встановлені судом, оцінка судом аргументів учасників справи, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №102387178 від 22 січня 2024 року. Цей електронний договір укладено в порядку статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Письмові копії електронних документів, а саме, договору про споживчий кредит №102387178 від 22 січня 2024 року, додатку №1 до нього Графіку платежів, заяви [PERSON] від 22 січня 2024 року на отримання кредиту №102387178, анкети-заяви на кредит №102387178 від 22 січня 2024 року, Позивачем додані до матеріалів справи та Відповідачем не оспорюються (а.с. 6-14). Враховуючи, що Відповідач заперечував проти позову з посиланням на відповідні пункти цього Договору, суд вважає, що фактично Відповідач визнає укладання договору про споживчий кредит №102387178 від 22 січня 2024 року на умовах, викладених у письмовому варіанті цього правочину (а.с. 6-14). Відповідно до п.1.1 договору про споживчий кредит №102387178 від 22 січня 2024 року Кредитодавець (ТОВ «Мілоан») зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3 Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 Договору (далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначенні Договором. За змістом п.1.2 договору про споживчий кредит сума (загальний розмір) кредиту становить 3800,00 гривень. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 22.01.2024 р. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3, 1.3.1, 1.3.2). Відповідно до п.1.4 позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 06 лютого 2024 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 06 травня 2024 року (останнього дня строку кредитування). Згідно п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту 190 грн., яка нараховується за ставкою 5 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. За змістом п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 228 грн., які нараховуються за ставкою 0,4 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 7866,0 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно п.2.1 Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Сторони в п.7.1 узгодили, що цей Договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовленні, - з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. З огляду на позицію Відповідача у справі про те, що відсутні докази перерахунку коштів та відповідно відсутні докази отримання Відповідачем грошових кошів за спірним кредитним договором, суд вважає, що Відповідач стверджує, що у відповідності до п.7.1 Договору про споживчий кредит №102387178 від 22 січня 2024 року Позивач не довів, що у нього (Відповідача) виникли обов`язки Позичальника. З приводу цієї обставини спору суд таким чином оцінив доводи та заперечення сторін. Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. У додатку №3 цієї Інструкції затверджено форму платіжного доручення з вказівкою на реквізити (позначено номерами). Додаток №9 містить Указівки щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, їх реєстрів та відомості (розшифровує ці номери). Так, у платіжному дорученні згідно цієї Інструкції вірно вказувати таке: 1) в стрічці «Дебет рах. №» зазначається номер рахунку платника в банку (реквізит №10 - Рахунок платника). Позивач вказав рахунок № [NUMBER] . Відповідно до відомостей Національного банку України (див.: https://bank.gov.ua/ua/iban, роздруківка додається до матеріалів справи) цей рахунок відкрито у надавача платіжних послуг Філія-Головне управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», код ID в НБУ 322669. Однак, в реквізиті «Банк платника» зазначено іншого суб`єкта ТОВ ФК Контрактовий дім, хоча рахунок відкрито в акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». Також з невідомих причин реквізит «Код банку» містить цифри «35442539», що є кодом ЄДРПОУ ТОВ ФК Контрактовий дім, а слід було б вказати код банку 322669; 2) в стрічці «Кредит рах. №» зазначається номер рахунку отримувача в банку (реквізит №17 Рахунок отримувача). Водночас в наданому до матеріалів справи платіжному дорученні зазначено цифри « [NUMBER] ». З письмових пояснень Позивача та тексту пункту 2.1 Договору про споживчий кредит №10387178 стверджується, що це номер карти позичальника [PERSON] . Подібне фактичне ототожнення номеру банківської карти як платіжного інструмента та номеру рахунку в банку в тексті платіжного доручення Інструкцією не допускається.\~ Крім того, неможливо ідентифікувати хоча б номер цієї карти, а її власника тим паче; 3) у стрічці «Банк отримувача» замість назви введено цифри «516875», а замість реквізиту «Код банку» зазначено «MASTERCARD», тобто платіжну систему. Платіжне доручення містить підпис та відбиток печатки ТОВ «Мілоан». Отже, цей документ видано ТОВ «Мілоан» в односторонньому порядку. Документ не містить жодної відмітки про його виконання. У затвердженій означеною вище Інструкцією формі платіжного доручення наявний реквізит №51 «Проведено банком», в якому зазначається дата та підпис банку. У наданому суду платіжному дорученні ці реквізити відсутні. У зв`язку з цим, а також враховуючи відсутність будь-який інших доказів, суд констатує, що Позивач не надав суду доказів виконання кредитодавцем ТОВ «Мілоан» його обов`язку за договором про споживчий кредит №102387178 з перерахунку позичальнику [PERSON] грошових коштів у сумі 3800 гривень. Крім того, усі вище вказані вимоги до форми за змісту платіжного доручення втратили чинність задовго до дати цього платіжного доручення. Так, відповідно до пункту 1 Переліку нормативно-правових актів Національного банку України, що втратили чинність, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27 травня 2022 року №106, постанова Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» втратила чинність. Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який у пункті 1.30 статті 31 містить визначення терміна «платіжне доручення» (розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача) втратив чинність у зв`язку з ведення в дію закону України «Про платіжні послуги». Станом на 22 січня 2024 року діяли норми закону України «Про платіжні послуги», які передбачають безготівкові розрахунки на підставі платіжних інструкцій (див.: пункт 54) статті 1 платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції). Вони фактично замінили платіжні доручення. Цей закон передбачає механізм прийняття до виконання платіжної інструкції (стаття 43) та порядок завершення платіжних операцій (стаття 49). Відповідно до статті 49 закону України «Про платіжні послуги» платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. На виконання цього закону прийнята Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року за №163. В додатку до неї містяться Указівки щодо особливостей заповнення реквізитів платіжної інструкції, оформленої в паперовій або електронній формі. Серед іншого, в платіжних інструкціях слід зазначати підпис надавача платіжних послуг (п.19), дата прийняття до виконання (п.22), дата виконання (п.23). Однак, платіжне доручення не містить жодних відміток його виконавця ТОВ ФК Контрактовий дім. Позивач не довів, що даний документ було передано на виконання та виконано. Таким чином, за формою за змістом суд відхиляє цей доказ як недопустимий (стаття 78 ЦПК України). Доказ оформлено з порушенням закону та підзаконних нормативно-правових актів щодо його форми та змісту. Також за критерієм достатності доказів (стаття 80 ЦПК України) Позивач не довів обставину про те, що грошові кошти за кредитним договором були перераховані, одержані Позичальником, тобто Відповідачем у справі. Окрім, цього судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (Новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26 квітня 2024 року (а.с. 17-22). У відповідності до Витягу з Реєстру боржників до договору від 04 лютого 2025 року новому Кредитору відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №102387178 від 22 січня 2024 року на суму виданого кредиту 3800 гривень, по відсотках на суму 7220 гривень, що становить загальну суму заборгованості 11210 гривень (а.с. 24). Суд вважає, що оскільки Позивач не довів видачу (перерахунок Відповідачу) кредиту, то й не довів своїх прав за договір відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26 квітня 2024 року, оскільки ці права є похідними. Визначення доказів, правил доказування, та їх оцінка судом врегульовано у статтях 76, 80, 81 та 89 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини 1, 5, 6 та 7 статті 81 ЦПК України). Згідно частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Захищаючись від позову, Відповідач не заперечував факт укладання кредитного договору, текст якого надав Позивач. Відповідач заперечував з приводу достатності доказів для задоволення позову. Фактично Відповідач обґрунтував свій позов тим, що надані Позивачем докази є недостатніми, тобто вони у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд, відповідно до свого внутрішнього переконання,

Outcome: dismissed