Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

30.09.2024 року представник позивача ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №27.04.2024-100000930 від 27.04.2024 року у розмірі 34\~100,00 грн. та стягнути судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 27.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) №27.04.2024-100000930. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 11\~000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 27.04.2024 року, строком на 210 днів. Відповідно до Договору від 27.04.2024 року та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 11\~000,00 грн. строком на 210 днів, а [PERSON] отримано кредитні кошти у розмірі 11\~000,00 грн. Отже ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 24.09.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 34\~100,00 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11\~000,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 15\~400,00 грн., комісії у розмірі 2\~200,00 грн. та неустойки у розмірі 5\~500,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.04.2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом передано за підсудністю до Новобаварського (Жовтневого) районного суду міста Харкова. Відповідно до супровідного листа Харківського районного суду Харківської області матеріали цивільної справи направлені на розгляд до Новобаварського районного суду міста Харкова та отримані останнім 02.05.2025 року. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Новобаварського районного суду міста Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.05.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Призначено судове засідання. В судове засідання 17.07.2025 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду м. Харкова від 17.07.2025 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) №27.04.2024-100000930. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 11\~000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 27.04.2024 року, строком на 210 днів (а.с.12-26). Отже договір\~складається із\~Пропозиції про\~укладення кредитного\~договору (оферта)\~від 27.04.2024 року та Заявки №27.04.2024-100000930. Відповідно до умов кредитного договору, даний електронний кредитний договір, частиною якого є заявка, укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Дата повернення (виплати) кредиту 22.11.2024 року. Продовження строку, на який видається кредит, не передбачене. Процентна ставка фіксована незмінні процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку. Відповідачем підписано графік платежів. Відповідно до п.12 заявки орієнтовна реальна річна процентна ставки за кредитом становить 4934,77 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 31373, 95 грн., загальні витрати за споживчим кредитом 20373,95 грн. Згідно з п.13. заявки неустойка:110 грн.00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. В п.8 заявки закріплено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 2200 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі, що підтверджується квитанцією про електронний переказ коштів від 27.04.2024 року (а.с.27). В свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 24.09.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 34\~100,00 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11\~000,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 15\~400,00 грн., комісії у розмірі 2\~200,00 грн. та неустойки у розмірі 5\~500,00 грн. і підтверджується довідкою-розрахунком, в якій, між тим, розмір процентів станом на 22.11.2024 року вказаний більший - 16610 грн. (а.с. 11). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, відповідально до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1048 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що заявка до кредитного договору №27.04.2024-100000930\~від 27.04.2024\~року підписана відповідачем [PERSON] 27.04.2024 року з одноразовим ідентифікатором Е726 (а.с. 15-26). Так, згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз. 2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Оскільки в матеріалах справи на підтвердження укладення кредитного договору наявні докази, які містять всі істотні умови кредитного договору, зокрема суму кредиту, строк користування кредитом, процентну ставка за користування кредитом, графік платежів, заявка та підтвердження кредитного договору підписані власноручним електронним підписом відповідача, суд вважає, що наявні підстави вважати, що відповідач підписав кредитний договір та був проінформований про всі істотні його умови. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 2 ст. 1054\~та ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст. 83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» засновані на законі та умовах укладеного договору, підписаного сторонами, тому підлягають задоволенню, але частково, шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №27.04.2024-100000930 від 27.04.2024 року у розмірі 28 600 гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11\~000,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 15\~400,00 грн. станом на 24.09.2024 року, заборгованості за комісією у розмірі 2\~200,00 грн.. Між тим в Україні введено воєнний стан Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, дія якого триває і на даний час. Відповідно до п.18. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи зазначені положення закону суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 5\~500,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позову на 83,87 %, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволений позовних вимог в сумі в розмірі 2\~031,67 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: partial