Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє представниця - адвокатка Гренджа В. Ю., звернулася до суду з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , 1933 р. н., що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , а [INFO] померла [PERSON] , 1935 р. н., що стверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] доводилися їй дідом та бабою по батьківській лінії, що підтверджується: свідоцтвом про її народження - [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] ; свідоцтвом про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] ; свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] . Зазначала, що після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на їх нерухоме майно, зокрема, [PERSON] , як мешканцю [ADDRESS] , за життя належали земельні ділянки загальною площею 0,5018 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку, які зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 010355, а [PERSON] , як мешканці [ADDRESS] , за життя належали земельні ділянки загальною площею 0,4813 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 002213, та житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчить виписка з погосподарської книги за вих. № 30 від 19.05.2025. За життя її баба [PERSON] склала заповітне розпорядження (заповіт), відповідно до якого на випадок своєї смерті розпорядилася житловий будинок із надвірними будовами і земельною ділянкою, згідно з державним актом ІІ-ЗК № 010355 у селі Лозянське, передати її сину [PERSON] , тобто її (позивачки) батьку. Цей заповіт посвідчено 26.10.1999 секретарем виконкому Лозянської сільської ради Петрище Г. Ф. та зареєстровано у книзі запису нотаріальних дій за № 33. Даний заповіт не змінено та не скасовано. Її батько [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] . Спадщину по заповіту своєї матері [PERSON] та батька [PERSON] , її батько [PERSON] за життя не прийняв, що стверджується витягами зі Спадкового реєстру (спадкові справи). Її мати [PERSON] також померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] . Стверджувала, що вона з часу смерті баби [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої, бо користується за цільовим призначенням спадковими земельними ділянками, доглядає за будинком, сплачує земельний податок, про що свідчать податкові-рішення повідомлення про нарахування податку за землю. Земельні ділянки належні за життя її бабі та діду обліковуються за нею як за землевласником. При цьому правовстановлюючі документи оригінали державних актів про право власності на землю зберігаються у неї, та вона у літній період фактично проживає у спадковому житловому будинку баби та діда, який є повністю придатним для проживання та експлуатації. Указувала і на те, що згідно з довідкою старости Лозянського старостинського округу за № 30 від 19.05.2025 померлий [PERSON] , [INFO] , був постійним мешканцем і зареєстрований за юридичною адресою: [ADDRESS] і на момент його смерті разом із ним були зареєстровані і проживали: дружина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки старости Лозянського старостинського округу за № 31 від 19.05.2025 померла [PERSON] , [INFO] , яка була постійною мешканкою і зареєстрована за юридичною адресою: [ADDRESS] , та разом із нею на момент її смерті ніхто не був зареєстрований і не проживав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, зокрема на вказаний вище житловий будинок та земельні ділянки, в тому числі і належні за життя її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , які вона успадкувала відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Її батько [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину по заповіту до майна померлої матері [PERSON] не прийняв. Інших спадкоємців по заповіту або за законом першої черги до майна померлих [PERSON] та [PERSON] не має. Єдиний їхній син [PERSON] також помер, а донька [PERSON] виїхала до росії в 1990-х роках, де одружилася та постійно проживає, її доля позивачці невідома, до батьківського будинку така не приїжджала з часу смерті матері. З метою оформлення спадкових прав до майна померлої баби [PERSON] , вона звернулася до приватного нотаріуса Хустського нотаріального округу Дунаєва Ю. М., який їй роз`яснив, що у зв`язку з тим, що вона протягом шести місяців із дня відкриття спадщини після смерті баби [PERSON] не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, місце реєстрації проживання на час смерті спадкодавця було відмінним від її місця реєстрації та проживання, то за цих підстав вона має право на звернення до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини. Отже, зважаючи на те, що з часу смерті [PERSON] ніхто зі спадкоємців першої черги спадщину до майна померлої матері не прийняв та нерухоме майно [PERSON] відумерлим не визнано, а вона відкрито та безперешкодно понад двадцять років, як спадкоємець п`ятої черги, користується спадковим майном померлої баби [PERSON] , обробляє земельні ділянки за цільовим призначенням, доглядає будинок та періодично проживає в ньому, хибно вважала себе такою, що прийняла спадщину, а тому причина пропуску нею строку для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] є поважною. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд визначити їй як спадкоємцю за законом додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , строком у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 2 червня 2025 року відкрито провадження у справі за цим позовом [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.38, 39). Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області не скористалася. У підготовче засідання позивачка\~ [PERSON] \~та її\~представниця-адвокатка\~Гренджа В.\~Ю.\~не з`явилися\~повторно,\~хоча про\~дату,\~час та\~місце проведення\~підготовчого засідання\~були належним\~чином повідомлені.\~Водночас представниця\~позивачки [PERSON] \~ адвокатка\~Гренджа В.Ю.\~подала до\~суду 19.06.2025\~і 14.07.2025 заяви, в яких просила розглянути цю справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представниця відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області також у підготовче засідання не з`явилася повторно, хоча про дату, час та місце його проведення була належним чином повідомлена, проте подала до суду 17.06.2025 та 07.07.2025 заяву, в яких зазначила, що Міжгірська селищна рада позовні вимоги [PERSON] визнає повністю і не заперечує щодо їх задоволення, а також просила суд розглянути дану справу за відсутності представника цієї селищної ради за наявними у справі матеріалами. За положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Як кореспондує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що батьками позивачки [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] щодо зміни її прізвища після одруження зі « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.19,20). Згідно зі свідоцтвом про народження батька позивачки [PERSON] , то його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). [INFO] помер [PERSON] (дід позивачки), про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с.7). [INFO] померла [PERSON] (баба позивачки), що стверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до посвідченого секретерам Лозянської сільської ради [PERSON] 26.10.1999 за реєстровим № 33 заповіту, то [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла житловий будинок з надвірними будовами і земельною ділянкою, згідно з державним актом серії ІІ-ЗК № 010355 у [ADDRESS] своєму синові [PERSON] (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] (батько позивачки), що підтверджуються свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] (а.с.10). [INFO] померла [PERSON] (мати позивачки), про що свідчить свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Як слідує з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 81331929 від 28.05.2025, виданого приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] є відсутньою (а.с.12). Відповідно до довідки Лозянськостаростинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 14.07.2025 № 188, заповіт [PERSON] від 26.10.1999, посвідчений секретерам Лозянської сільської ради за реєстровим № 33, незмінений і нескасований. Як видно з витягів зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 81331605 від 28.05.2025 та зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 81331652 від 28.05.2025, виданим цим же приватним нотаріусом Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо заповітів, спадкових договорів, спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину за померлим [INFO] [PERSON] є відсутньою (а.с.14,16). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81332029 від 28.05.2025 та витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 81332059 від 28.05.2025, виданих приватним нотаріусом Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо заповітів, спадкових договорів, спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] є відсутньою (а.с.15,17). Із довідки\~Лозянськостаростинського округу\~Міжгірської селищної\~ради Хустського\~району Закарпатської\~області від\~19.05.2025\~№ 30\~слідує,\~що померлий\~ [INFO] \~ [PERSON] був\~зареєстрованим і\~постійно мешкав\~у [ADDRESS] \~та на\~момент його\~смерті зареєстрованою\~і разом\~із ним\~постійно проживала\~його дружина\~ [PERSON] (а.с.23). З довідки цього ж старостинського округу від 19.05.2025 за № 31 вбачається, що померла [INFO] [PERSON] була зареєстрованою і постійно мешкала у [ADDRESS] і на момент смерті зареєстрована і проживала одна (а.с.24). Як убачаєтьсяз\~Державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії \~ІІ-ЗК\~№ 010355\~від 23.03.1998,\~ [PERSON] належала\~на праві\~приватної власності\~земельна ділянка\~площею 0,5018\~га,\~цільове призначення\~для ведення\~особистого підсобного\~господарства та\~обслуговування житлового\~будинку (а.с.25). Відповідно до\~ Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ ІІ-ЗК\~№ 002213\~від 15.09.2003,\~ [PERSON] \~належала на\~праві приватної\~власності земельна\~ділянка площею\~0,4813\~га,\~цільове призначення\~для ведення\~особистого підсобного\~господарства (а.с.26). Згідно з випискою з погосподарської книги, виданої Лозянським старостинським округом Міжгірської селищної ради від 19.05.2025 за № 30, то [PERSON] , яка померла [INFO] , була постійною мешканкою сю [ADDRESS] та відповідно до погосподарської книги № 5 дійсно за нею був закріплений особовий рахунок № [NUMBER] та вона дійсно було власницею будинку [ADDRESS] . Цей будинок побудований орієнтовно у 1952 році на земельній ділянці площею 0,3066 га. До перенумерації будинків, попередній номер даного будинку був [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок сільською радою не видавалося (а.с.27). Із податкових повідомлень-рішень від 29.04.2024 ГУ ДПС у Закарпатській області видно, про необхідність сплати [PERSON] земельного податку за земельні ділянки, розташовані у с. Лозянський, з їх цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (сіножаті) та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.28-32). Зазначений податок був сплачений [PERSON] , про що свідчить відповідна квитанція (а.с.28\~на звороті). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Частиною першою\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як кореспондують частини перші\~ст. 16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland\~v.\~the\~United\~Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Отже, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Заразом суд не встановив обставин, які б свідчили, що визначення позивачці [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини до майна померлої баби [PERSON] порушує права чи законні інтереси інших осіб та/або відповідача, оскільки Міжігрська селищна рада з позовом до суду про відумерлість спадщини не зверталася, а натомість подала до суду заяву про визнання позову. З огляду на наведене вище суд доходить висновку, що позивач довів поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свою вимогу, а відтак позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved