Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

28.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 5 000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення позивачем двадцятитрьохрічного віку - у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. В обґрунтування позову позивач зазначив, що народився [INFO] та є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 903 від 09.06.2007, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, згідно якого батьками зазначені: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). [PERSON] є повнолітньою особою, однак продовжує навчатися у «Оптико-механічному фаховому коледжі Київського національного університету імені Тараса Шевченка», денної форми навчання, не отримує стипендію та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Батько позивача працює в ТОВ «ДАМБА Тек» на посаді інженера-конструктора та отримує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати позивача. В зв`язку з цим, позивач звернувсь до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 03.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач подав заяву про визнання позовних вимог та просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Київ. Батьками [PERSON] є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 903 від 09.06.2007, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві. [PERSON] є повнолітньою особою, однак продовжує навчатися у «Оптико-механічному фаховому коледжі Київського національного університету імені Тараса Шевченка» очної форми навчання за спеціальністю 175 Інформаційно-вимірювальні технології, що підтверджується довідкою Відокремленого структурного підрозділу «Оптико-механічний фаховий коледж Київського національного університету імені Тараса Шевченка» від 16 травня 2025 року № 191/25/061, термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. З огляду на наведені обставини, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що він потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлений можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу він не має. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відтак, суд враховує те, що згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі наявні і досліджені судом докази у справі, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 5 000 грн щомісячно, починаючи з 28.05.2025 року і на період навчання [PERSON] , але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (50 відсотків від загального розміру судового збору). Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved