Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позові зазначає, що на праві приватної власності йому належить 13/50 частин житлового будинку [ADDRESS] . 12/25 частин зазначеного будинку належали [PERSON] . З 2005 року позивач та [PERSON] постійно проживали разом. Позивач піклувався про неї та доглядав до останнього часу її життя, купував продукти харчування, сплачував комунальні послуги, возив до лікарні, а після смерті займався її похованням. Оскільки більше двадцять років ніхто із родичів [PERSON] не з`являвся, не навідував її, не цікавився її життям та станом здоров`я, позивач та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, весь тягар спільного побуту та нагляду, вирішував позивач. [INFO] [PERSON] померла. За життя померла не склала заповіту, спадкоємці після смерті [PERSON] . І, ІІ, ІІІ черги відсутні. Фактично спадщину від померлої прийняв позивач, як спадкоємець четвертої черги, так як більше п`яти років та по день смерті [PERSON] [INFO] , проживали разом з нею однією сім`єю на час відкриття спадщини були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Крім того, позивач зазначає, що для оформлення спадщини до спливу шестимісячного строку позивач звернувся до п`ятої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, які надіслав поштою. Потім через деякий час, нотаріус позивачу усно роз`яснила, що окрім нього із заявою про відкриття спадщини звернувся, ще відповідач по справі, який начебто є родичем померлої [PERSON] . Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] з 2005 року по день її смерті необхідно для реалізації права позивача на прийняття спадщини, яке передбачене ст. 1264 ЦК України. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: -\~встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в період часу: з 2005 року до [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за позивачем право власності на 12/25 частин житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування, після смерті померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 16.01.2025 року було відкрито провадження, підготовче судове засідання призначено на 19.02.2025 року. Ухвалою суду від 19.02.2025 року закрито підготовче судове засідання, призначено судове на 02.04.2025 року 02.04.2025 року судове засідання відкладено на 05.06.2025, у зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні. У судовому засіданні 05.06.2025 року були допитані свідки [PERSON] [PERSON] [PERSON] , які підтвердили обставини, які зазначені у позовній заяві. Зокрема свідки зазначили, що позивач із [PERSON] , у якій не було власних дітей, мали відносини як син із матір`ю. Позивач мав стабільних дохід, утримував та здійснював догляд [PERSON] . Судове засідання відкладено на 07.07.2025 для витребування спадкової справи № 135/2023. 17.06.2025 року до суду надійшла витребувана спадкова № 135/2023. У судовому засіданні 07.07.2025 року сторона позивача просила позов задовольнити. Відповідач повідомлявся про розгляд справи у передбаченому законом порядку, однак у судові засідання не з`являвся, відзив не надав. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак про причини неявки суд не повідомив, як і не надав відзив на позовну заяву, тому, з урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК. Третя особа надала заява про розгляд справи за їх відсутності, рішення просять прийняти на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, довідкою про причину смерті. Померлій [PERSON] належало 12/25 частин житлового будинку [ADDRESS] , що відображено у технічному паспорті. Позивач також був власником 13/50 вищезазначеного житлового будинку, що підтверджується технічним паспортом. 26.04.2023 року позивач звернувся до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заяво про прийняття спадщини. Однак йому нотаріус в усній формі повідомив, що є ще один родич, який подав заяву про прийняття спадщини, а тому наявні підстави вважати що є спір про право, у зв`язку із чим, відмовив у прийняті заяви про прийняття спадщини. Матеріали спадкової справи № 135/2023 підтверджують факт звернення відповідача до нотаріуса із відповідною заявою. За час життя [PERSON] проживала разом з позивачем [PERSON] , який здійснював догляд за нею, піклувався, сплачував комунальні послуги, фактично були стосунки як матері та сина. Крім того, після смерті [PERSON] , саме позивач [PERSON] , займався похованням. Вищезазначене підтверджується договором № 902 від 16.11.2022 року на поховання; актами виконаних робіт від 16.11.2022року, 31.05.2024року про догляд за могилою померлої; актом наданих послуг на поховання № 482;, а також показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні 05.06.2025 року. Згідно з актом обстеження від 14.11.2023 житлового будинку та земельної ділянки у [ADDRESS] , що землевпорядну документацію та витяг з Державного земельна кадастру на ділянку під домоволодінням оформлював та сплачував мито за неї [PERSON] . Домоволодіння складається з двох окремих входів, та одну поштову адресу. Житловий будинок літ. А, 1947 року забудови, глинобитний, без фундаменту, має пічне опалення, та належав померлій [PERSON] . Відомості про визнання спадщини відумерлою у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 2\~статті 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення цього факту необхідне для реалізації позивачем спадкових прав. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Відповідно до частини 1\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (частина 2\~статті 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1225 ЦК України\~регламентовано спадкування права на земельну ділянку. Так частиною другої цієї статті передбачено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно з частиною 3\~статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач обґрунтовано звернувся до суду, тому наявні підстави для судового захисту його прав, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач не заявляв про розподіл судових витрат, судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: approved