Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~10 червня 2025 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 30 серпня 2018 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії - 200000 грн.; процентна ставка - 39,99 % річних; тип процентної ставки фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Вказує, що АТ «АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідачки на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК». Тобто, відповідачка погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши кредитні кошти, а відповідачка, скристувшись наданими їй кредитними коштами, несвоєчасно і в неповному обсязі виконувала зобов`язання, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у сумі 31977 грн 60 коп. \~ \~ \~ \~20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором на суму 31977 грн 60 коп, яка складається з тіла кредиту у розмірі 27604 грн 28 коп і залишку заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 4373,32 грн. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] вказану суму, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 20 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача адвокат Євтодьєв А.О. не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 38). \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо\~своєї адреси\~суду не\~надала,\~а тому\~відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином (а. с. 40-41). \~ \~ \~ \~Враховуючи, що належним чином сповіщена відповідачка у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзив на позов не подала, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 25 липня 2018 року [PERSON] підписала анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору по банківське обслуговування фізичних осіб (а. с. 5 зв.). Відповідно до п. 2.1 анкети-заяви відповідачка підтвердила укладення договору з АТ «Альфа-Банк» на умовах викладених у публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на Веб-сторінці банку. Цього ж дня [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, згідно з яким вона погоджується на відкриття кредитного рахунку з максимальним кредитним лімітом 20000 грн строком на 12 місяців з можливістю пролонгації, тип процентної ставки фіксована та становить 35,99 % річних (а. с. 6). 30 серпня 2018 року [PERSON] шляхом підписання оферти запропонувала АТ «АЛЬФА-БАНК» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК», укладеного між нею та банком. Зазначене випливає з копії оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Оферта містить умови кредиту: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 200000,00 грн., процентна ставка 39,99%річних, тип ставки - фіксована. У розділі 4 оферти запропоновано платежі з повернення кредиту здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості запропоновано навести в тарифах які є невід`ємною частиною договору. Всі відносини, що не врегульовані угодою, ПАТ «Альфа Банк» запропонувала врегулювати договором, діюча редакція якого розміщена на сайті банку www.alfabank.ua (а. с. 5). Згідно з випискою по рахунку за кредитною карткою Worild Debit Mastercard за період з 30 серпня 2018 року по 20 вересня 2021 року відповідачка користувалась кредитними коштами, всього витрат по картці 62031 грн 57 коп, надходжень 58908 грн 57 коп (а. с. 15-22). Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитом, складеної ТОВ «ФК» Еліт Фінанс», заборгованість за кредитним договором станом на 30 серпня 2021 року становить 31977 грн 60 коп (а.с. 23). Сторонами було узгоджено всі умови укладеного кредитного договору, що підтверджується підписами у самому договорі та вище зазначених документах. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу №3, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передало за плату, а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено у Додатку №1-1 (а. с. 8-12, 14 ). Відповідно до п. п. 2.2., 2.3 договору Факторингу право вимоги, що відступається, включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенею та всіма іншими платежами за всіма сумами основного договору. Право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактору ціни прав вимоги і підписання акту прийому-передачі реєстру боржників. Згідно з витягом з додатком до договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором про надання кредиту від 30 серпня 2018 року в розмірі 31977 грн 60 коп., із них 27604 грн 28 коп. - заборгованість за кредитом, 4373 грн 32 коп. залишок заборгованості за штрафними санкціями (а. с. 14). Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статей 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також, як випливає із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, факт порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2018 року в сумі 31977 грн 60 коп. Що стосується вимоги про стягнення 9200 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 5028 грн понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з судового збору (3028 грн) та витрат, пов`язаних із правничею допомою (2000 грн) (а. с. 4, 24-28).

Outcome: approved