Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюб між ними існує лише формально. Тривалий час стосунки між сторонами мають негативний характер, у зв`язку з цим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Сторони разом не проживають майже один рік. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають двоє дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу та просить вирішити питання про повернення позивачу 50% судового збору. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Корецького районного управління юстиції Рівненської області 07 червня 2008 року, [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб 07 червня 2008 року, актовий запис №22 Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позовні вимоги визнала до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу державного бюджету 50% сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved