Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

21.05.2025 [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що на протязі перших п`яти років подружнє життя складалося добре, вони вели спільне господарство, виховували дітей. Проте, чоловік почав зловживати алкогольними напоями, перебуваючи у нетверезому стані агресивно поводиться, вчиняв сварки, дебоші, ображав її нецензурними словами в присутності неповнолітніх доньок. Зазначає, що не змогла більше витримувати агресивну поведінку чоловіка, тому поїхала за кордон, а він залишився і надалі проживати у її житловому будинку. Після повернення неодноразово просила його розірвати шлюб в органах РАЦСу, оскільки діти повнолітні, однак він категорично заперечує і відмовляється проживати окремо. Подальше збереження сім`ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, просила розірвати шлюб. Ухвалою судді від 23.05.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 20.05.2025 подала заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі, так як вибуває за кордон, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.10). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2\~ст.247 ЦПК України. За таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу за його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281\~ЦПК України заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про одруження серія [NUMBER] (а.с.5) видно, що сторони зареєстрували шлюб 30.01.1999 у Керницькій сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 1, через розбіжності у поглядах на шлюб та сім`ю, сімейні відносини між ними зіпсувались, спільного господарства не ведуть. Спору щодо майна немає, діти повнолітні. Позивачка, як убачається із змісту позову просить про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування позивачки до збереження шлюбу порушуватиме її права, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачкою, враховуючи її прохання при подачі позову.

Outcome: approved