Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про визначення місця проживання дитини. Позивач просить суд місце визначити проживання дитини - [PERSON] , [INFO] (надалі за текстом - дитина) разом з позивачем. Ухвалою Суду від 26.03.2023 (суддя Скрипник О.Г.) відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 29.06.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову. Ухвалою суду від 30.06.2023 (суддя Скрипник О.Г.) відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову. 14.08.2023 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому містилось клопотання про виклик свідків. У підготовчому засіданні 14.09.2023 судом задоволено клопотання відповідача про виклик свідків. Ухвалою суду від 14.09.2023 (суддя Скрипник О.Г.) відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. 03.10.2023 до суду від позивача надійшла заява про виклик свідків та заява про залучення Служби у справах сім`ї та дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації (надалі за текстом - третя особа 1). 12.10.2023 та 01.11.2023 до суду від позивача надійшла заява про долучення доказів. Ухвалою Суду від 01.11.2023 (суддя Скрипник О.Г.) залучено третю особу 1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Гребенюк В.В. Ухвалою Суду від 22.01.2024 справу прийнято до розгляду, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 14.03.2024 року до суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, у якому просить суд визначити місце проживання дитини разом з відповідачем. Ухвалою Суду від 15.03.2024 судом прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву. 07.05.2024 до суду від позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. 12.06.2024 до суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 14.06.2024 (з урахуванням ухвали від 14.06.2024 про виправлення описки), яка залишена без змін Постановою Київського апеляційного суду від 16.12.2024, вжито заходів забезпечення позову. 15.10.2024 до суду від відповідача надійшла заява про залучення Служба у справах дітей та сім`ї Гребенківської міської ради (надалі за текстом - третя особа 2). У судовому засіданні 17.10.2024 задоволено заяву відповідача про залучення третьої особи 2. 14.01.2025 до суду від відповідача надійшли заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Ухвалою суду від 17.01.2025 замінено один захід забезпечення позову іншим. 17.03.2025 до суду від третьої особи 2 надійшли пояснення та клопотання про долучення доказів. 18.03.2025 до суду від відповідача надійшли заяви про долучення доказів. За наслідками підготовчого засідання 18.03.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 13.05.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, пояснення у справі та клопотання про проведення бесіди з дитиною. У судовому засіданні 13.05.2025 судом залишено без розгляду клопотання позивача про зупинення провадження та відмовлено у задоволені клопотання про проведення бесіди з дитиною з підстав їх необґрунтованості. 09.07.2025 до суду від відповідача надійшла заява про подання доказів про понесення судових витрат. 09.07.2025 до суду від позивача надійшла заява про відмову від первісного позову та часткове визнання зустрічного позову. У судовому засіданні 09.07.2025 взяли участь сторони та представники учасників справи. Позивач просив закрити провадження у справі у частині вимог за первісним позовом, визнав вимоги за зустрічним позовом щодо визначення місця проживання дитини разом з відповідачем. Відповідач не заперечувала проти задоволення заяви позивача від 09.07.2025 та просила задовольнити зустрічний позов. Представник третьої особи 2 підтримав позицію викладену у висновку. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та дослідивши докази, суд встановив наступне. Позивач у первісному позові просить суд визначити місце проживання дитини разом з позивачем. Відповідач у зустрічному позові просить суд визначити місце проживання дитини разом з відповідачем. Третя особа 2 у висновку органу опіки та піклування від 19.02.2025 вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Щодо заяви позивача про відмову від позову, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Згідно з ч.2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Частиною 5 статті 206 ЦПК України встановлено, що суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. У заяві позивач повідомляє суд про відмову від первісного позову, з мотивів того, що в інтересах дитини буде проживання в Україні, в той час як позивач проживає в Польщі. Дослідивши вказану заяву, суд доходить висновку, що заява підписана особисто позивачем, а відтак, суд вважає за необхідне прийняти відмову від позову. Як наслідок, суд закриває провадження у справі у частині вимог за первісним позовом. Стосовно визнання зустрічного позову позивачем, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позивач просить суд зустрічний позов задовольнити частково, визначити місце проживання дитини, разом із відповідачем за адресою: [ADDRESS] . В той же час, відповідач у зустрічному позові просить суд визначити місце проживання дитини разом з відповідачем. Так, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання (ч.4 та ч.6 ст. 29 ЦК України). Суд звертає увагу позивача, що законодавство України передбачає, що місцем проживання дитини до 10 років за місцем проживання батьків (одного з батьків). В той же час, оскільки фізична особа може мати кілька місць проживання у суду відсутні правові підстави для визначення місця проживання дитини з одним з батьків за конкретно визначеною адресою у цій справі. Відтак, суд відмовляє у прийнятті заяви позивача про визнання позову. Щодо суті позовних вимог, суд зазначає наступне. 07.06.2019 сторони уклали шлюб, в якому народилась дитина. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04.07.2023 року у справі №758/11540/22, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 25.01.2024 шлюб між сторонами розірвано. Отже, обставини укладення шлюбу, народження дитини та розірвання шлюбу встановлені у справі №758/11540/22, а відтак, не доказуються при розгляді цієї справи. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач вказує, що проживає у Польщі. 04.12.2022 позивач уклав Договір оренди житлового приміщення у [ADDRESS] , що складається з холу, кімнати, кухні, спальні та санвузла площею 47,82 м2. 01.09.2023 позивач уклав Договір тимчасової оренди житлового приміщення у [ADDRESS] , яке знаходиться на першому поверсі та складається з трьох несуміжних кімнат, вітальні з кухонним кутком, санвузла та холу, гардеробної та великої тераси з житловою площею 75 м2. У висновку Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, який є додатком до рішення Гребінківської міської ради Полтавської області від 19.02.2025 №25 (надалі за текстом - висновок) вказано, що позивач характеризується позитивно як активіст, волонтер та громадський діяч. До кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи не погашеної судимості немає. За змістом характеристик Громадської ради, Департаменту суспільних комунікацій, Департаменту молоді та спорту ВО КМР, [PERSON] , ГО ТК «Модус-Ніка», Udance, ГО «ВКВ «Екстремальна тяга», ГО «Українська федерація вейкбордингу та водолижного спорту, ГО «ФІОТ «Вільне покоління» та [PERSON] позивач є відомим українським організатором масових культурних, спортнивних та молодіжних заходів, експертом з молодіжної політики та культури, активістом, волонтером та активним учасником організації суспільного та громадського життя у м. Києві. Проявив себе як пунктуальна, відповідальна, комунікабельна, неконфліктна та дипломатична людина. Позивач разом з [PERSON] в рівних долях є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 29.01.1999. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» позивач станом на 14.04.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За змістом Постанови про зміну запобіжного заходу від 15.03.2023 позивач підозрюється у тому що 17.01.2023 по [ADDRESS] , діючи спільно та за домовленістю з [PERSON] та [PERSON] , взяв участь у позбавленні волі відповідача таким чином, що за допомогою фізичної сили знерухомив потерпілу, заштовхнув її в легковий автомобіль марки «Форд транзит» з реєстраційним номером [NUMBER] , а потім утримував проти її волі у вищевказаному транспортному засобі та у вищевказаному приміщенні. З 25.09.2024 відповідач разом з дитиною проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2024/011639650 від 25.09.2024. Відповідно до Податкової декларації платника єдиного податку ФОП від 17.03.2025 за 2024 рік відповідач має загальну суму доходу за звітний (податковий) період у обсязі 253 300,00 грн. Відповідно до Податкової декларації платника єдиного податку ФОП від 17.03.2025 за І квартал 2025 року відповідач має загальну суму доходу за звітний (податковий) період у обсязі 167 170,00 грн. Дитина відвідує ЗДО «Теремок» Гребінківської міської ради з 26.09.2024, що підтверджується Довідкою ЗДО «Теремок» №01-22/№66 від 26.09.2024. Дитина навчається в Гребінківській ДЮСШ Гребінківської міської ради з 26.09.2024, що підтверджується Довідкою Гребінківської ДЮСШ №50 від 26.09.2024. У Психологічній оцінці стану дитини від 25.09.2024 КНП «Гребінківська міська лікарня» Гребінківської міської ради Полтавської області міститься, зокрема, наступний висновок: «… прихильність дитини до мами висока. Відповідач дуже близька і значуща людина. Зустріч показала, що мати добре впливає на емоційний, психологічний стан хлопчика. Від цього з`являється впевненість у дитини у майбутньому та впливає на самооцінку. Мати змогла стати для сина джерелом безпеки і задоволення нагальних потреб». У Висновку вказано, серед іншого, наступне: «Службою у справах дітей Гребінківської міської ради 10.01.2025 року проведено обстеження умов проживання малолітнього дитини, який разом з мамою - відповідачем, проживає в м. Гребінка Полтавської області (за місцем її реєстрації). Для дитини облаштована окрема кімната з сучасним ремонтом, вмебльована, відповідно до потреб дитини, в достатній кількості іграшки, книги та розвиваючі ігри. З 26.09.2024 року дитина відвідує заклад дошкільної освіти «Теремок» в м. Гребінка. З жовтня 2024 року навчається в Гребінківській дитячо-юнацькій спортивній школі на відділенні футболу. За словами відповідача дитина має друзів в дитячому садочку та на футбольній секції. Під час спілкування дитина знаходилась біля мами, притулявся до неї, обіймав її, відповідав на запитання комісії на вухо мамі. Відчувався тісний емоційний зв`язок між сином та матір`ю. Візуально мав вигляд здорової життєрадісної дитини, був у гарному настрої. Зі слів відповдіача, вона не заперечує проти спілкування сина з його батьком та іншими родичами, які в даний час проживають у Республіці Польща, за можливості відповідають на дзвінки батька або бабусі коли перебувають вдома чи на прогулянці. Відповідно до довідки «Гребінківський ЦПМСД» дитина здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Відповідач, відповідно до податкої декларації, зареєстрована як фізична особа-підприємець та має дохід, який перевищує прожитковий мінімум. За словами відповідачки, її робочий графік підлаштований під графік сина. Офіційно коштів на утримання дитини, за словами відповідача, позивач не надсилав, останнім часом батько для сина надсилає іграшки. Позивач надав висновок про матеріально-побутову ситуацію за місцем свого проживання у Варшаві (Республіка Польща). Квартира орендована до листопада 2025 року, умови 4-кімнатної квартири, в якій пан [PERSON] проживає разом з батьками, дуже хороші. Для дитини облаштована кімната. Позивач надав характеристики, відповідно до яких позитивно характеризується як активіст, волонтер та громадський діяч. На підтвердження своїх доходів надано виписку з рахунку АТ КБ «Приватбанк» за жовтень-грудень 2024 року, з якої вбачається що на рахунок надійшли два перекази коштів загальною сумою 257500 грн. Позивач разом з батьками, відповідно до свідоцтва на право власності, мають по 1/3 частин квартири в м. Києві, але з 2022 року проживають за межами України. Відповідно до Витягу з інформаційно- аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» позивач до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості в Україні не має. Проте, в районному суді м. Варшава розглядається справа щодо викрадення та утримання проти її волі відповідача трьома особами: позивачем, [PERSON] та [PERSON] . Дії були вчинені в присутності малолітнього [PERSON] , що вбачається зі звіту з громадської бесіди щодо дитини. Рішення по справі не винесено. Досить довгий час, враховуючи вік дитини, дитина проживає з відповідачем, останні пів року - постійно в Україні, утриманням, навчання та виховання займається мати дитини. Позивач спілкується з сином онлайн, до сина не приїжджає, хоч має визначені дні для спілкування. За висновком оцінки потреб сім`ї відповідача від 10.01.2025 №4 матеріально-побутові умови сім`ї задовільні. З`ясовано, що між колишнім подружжям дуже напружені відносини, непорозуміння через визначення місця проживання дитини. Відповідач не заперечує проти спілкування сина з батьком, дає згоду на зустрічі на території за місця проживання дитини. Батько дитини спілкується з сином в телефонному режимі 2-3 рози на тиждень, проживає за кордоном. Зі слів відповідачки за час перебування її з сином за кордоном батько дитини наніс їм психологічної травми, внаслідок їх викрадення, в Польщі відкрито кримінальну справу справу за цим випадком. Хлопчик не хоче говорити про той час. Потреби дитини задоволені в повному обсязі. Третя особа 2 вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з відповідачем». У заяві про визнання позову від 09.07.2025 вказано, що позивач вважає що в найкращих інтересах дитини буде проживати з відповідачем у місті Гребінка, Полтавської області. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з частиною 4 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Судом встановлено, що дитина мешкає з відповідачем. Сторони отримують доходи належного рівня та мають належні умови для проживання разом з дитиною. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку про визначення місця проживання дитини третя особа 2 рекомендує суду визначити місце проживання дитини разом з відповідачем. Згідно зі ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що на момент винесення судом рішення, дитина тривалий час проживає разом з відповідачем, за місцем проживання забезпечено догляд та належні умови життя дитини, дитина забезпечена всіма необхідними речами та іграшками. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову. Доводи сторін, які викладені у заявах по суті стосовно психологічного/емоційного/фізичного насилля та конфліктних ситуацій, суд відхиляє, адже на думку суду, викладені сторонами доводи та аргументи є наслідком особистого конфлікту між сторонами, як колишнім подружжям та не мають вирішального значення для вирішення спору по суті. Підсумовуючи викладене вище, суд закриває провадження у частині вимог за первісним позовом та задовольняє зустрічний позов. Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Outcome: approved