Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

19 лютого 2025, через підсистему «Електронний суд», заявник [PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Пелін В.І., звернулася до суду в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] з вищевказаною заявою. Ухвалою судді від 19.02.2025 заяву прийнято до розгляду у порядку окремого провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Цією ж ухвалою витребувано докази, зобов`язано заявника надати суду оригінали письмових доказів, а саме: оригінал довідки № 66 від 24 січня 2024 року про причину смерті [PERSON] , оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] від 24 січня 2024 року. На виконання зазначеної ухвали суду, представником заявника, адвокатом Пеліним В.І., надано заяву про неможливість подати зазначені в ухвалі суду оригінали документів, з огляду на їх знаходження на території Старобільського району Луганської області. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року заяву [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] залишено без розгляду, з огляду на ненадання оригіналів документів, поданих у підтвердження обставин, викладених в заяві. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.06.2025, зазначену вище ухвалу суду від 20 лютого 2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 30 червня 2025 року, вказану цивільну справу прийнято до розгляду та призначено на 01 липня 2025 року. У зв`язку з відсутністю електроенергії, в приміщенні суду, а також зважаючи на бажання представника заявника приймати участь у розгляді справи, чергове судове засідання призначено на 15 липня 2025 року. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником заявника, адвокатом Пеліним В.І. подано клопотання про розгляд вказаної справи за його відсутності та відсутності заявника. Просив заяву задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, заявник, [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] ») перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10 жовтня 2009 року серії [NUMBER] , про що зроблено актовий запис № 209 відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області від 10 жовтня 2009 року (а.с. 7). У шлюбі у заявниці та [PERSON] , народились донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 квітня 2010 року та син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить надана заявником копія свідоцтва про народження від 21 лютого 2012 року. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 13 лютого 2019 року у справі № 431/6980/18-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В подальшому, 08 липня 2021 року, заявник уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , змінивши прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (видане повторно) від 24 вересня 2024 року серії [NUMBER] , виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області за № 121 від 08 липня 2021 року (а.с. 4). Отже,з огляду на викладене, [PERSON] є належним заявником в розумінні положень ст. 317 ЦПК України, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей особи, факт смерті якої остання просить встановити суд. В якості доказу факту смерті [PERSON] на окупованій території, представником заявника надано фотокопію свідоцтва про смерть від 24 січня 2024 року, видане департаментом записів актів цивільного стану Міністерства юстиції «луганської народної республіки», з якої вбачається [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у Старобільському районі, «луганської народної республіки». Також, у підтвердження вказаного факту, надано фотокопію довідки про смерть останнього від 24 січня 2024 року за № 66, відповідно до якої причиною смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , у зв`язку з травмуванням пасажира легкого автомобіля з важким вантажним транспортним засобом. Старобільський район Луганської області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 28.02.2025 року № 376». Згідно з відповіддю Самарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.02.2025 за № 256/31.19-31 зазначено про відсутність підстав проведення державної реєстрації смерті гр. [PERSON] , [INFO] , оскільки надане свідоцтво видане Старобільським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської народної республіки є недійсним і не створює правових наслідків, з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 315 ч. 1 п. 8 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 13 Пленуму Верховного Суду України (з подальшими змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7\~ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Отже, суд, розглядаючи заяву про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, зобов`язаний перевірити чи дійсно підтверджені належними доказами обставини, на які посилається заявник, які достовірно свідчать про смерть особи в певний час та за певних обставин. Згідно з\~положеннями ч.\~1-3\~ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими\~частиною другою\~цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. При цьому копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 2 ст. 95 ЦПК України). Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, що діє ще від 1 вересня 2003 року) чітко прописується, що при засвідченні копії документа повинна бути вказана відмітка «Згідно з оригіналом», назва посади, ініціали, прізвище, проставлений особистий підпис особи, ким засвідчено копію, дата засвідчення копії (проставляється нижче підпису). Згідно зі\~статтею 78 ЦПК України\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, у підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , представником заявника [PERSON] , адвокатом Пеліним В.І., надані фотокопії свідоцтва про смерть від 24 січня 2024 року, виданого департаментом записів актів цивільного стану Міністерства юстиції «луганської народної республіки», та довідки про смерть останнього від 24 січня 2024 року за № 66. Вказані фотокопії не засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства, а оригінали таких документів суду надані не були, як вбачається із заяви та письмових пояснень представника, з причин тимчасової окупації Старобільського району Луганської області та відсутність у заявника [PERSON] , як військовослужбовця, можливості отримати оригінали вказаних документів. В судовому засіданні 20 лютого 2025 року представник заявниці пояснив, що про смерть колишнього чоловіка, з яким заявниця розлучилась у 2019 році, [PERSON] стало відомо від [PERSON] , яка є двоюрідною тіткою дітей заявниці, яка в свою чергу отримала цю інформацію від дальніх родичів померлого чоловіка та переслала через телефонний месенджер «Viber» фотокопію свідоцтва про смерть [PERSON] та довідки про причину його смерті. В той же час буд-яких інших доказів, які могли б достеменно підтверджувати факт смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території Сатробільського району Луганської області, суду не надано. Будь-яких клопотань про витребування доказів, допит свідків, тощо, заявником та його представником заявлено не було. Суд зазначає, що посилання представника заявника на застосування «намібійського винятку» не дає підстав для висновку, що факт смерті може підтверджуватися лише документами, виданими органами на непідконтрольній території України, копії яких належним чином не засвідчені, оригінали для огляду суду не надані. Заявник зобов`язаний надати суду також й інші докази, які не отримані від органів тимчасово окупованої території. Такими доказами можуть бути пояснення свідків, фототаблиці тощо. Розгляд судових справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України повинен відбуватися за загальними правилами здійснення цивільного судочинства з врахуванням окремих винятків, їй притаманних, а отже, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Саме таку позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 707/1607/16-ц. Розглядаючи цю справу, суд зважає на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 953/6430/22, у якій зазначено, що відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. За умовами частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Зміст положень частини третьої статті 294 ЦПК України не свідчить, що суд в справах окремого провадження про встановлення факту має повністю замінювати заявника в доказовій діяльності та на власний розсуд визначати та збирати докази. Тож, заявник, який брав участь у судовому процесі з розгляду цієї справи через представника, представленого адвокатом, у разі наявності труднощів щодо витребування доказів у справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів, виклик та допит свідків тощо. Але під час розгляду даної справи цього зроблено не було. З огляду на викладене, суд висновує, що надані заявником докази у підтвердження обставин смерті [PERSON] , [INFO] , не є допустимими, достовірними та достатніми, а тому заява [PERSON] про встановлення факту смерті останнього на окупованій території задоволенню не підлягає, у зв`язку з недоведеністю обставин на які посилається заявник. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed