Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 4 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що має з відповідачем спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Зазначає, що не має можливості одна забезпечити належний рівень життя дитині, відповідач є здоровим та працездатним має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Відтак, просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, не заперечила заочному розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або заперечень не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи із зазначеного положення у разі відсутності домовленості між батьками щодо способу утримання спір з приводу стягнення аліментів вирішується судом. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 06.02.2022 року почали відносини, які тривали до листопада 2024 року. Шлюбу не оформляли в органах РАЦСУ, жили в громадянському шлюбі. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає із матір`ю та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання малолітньої дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоров`я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, спільний син сторін проживає та перебуває на утриманні позивача. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет на 2025 рік" установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 грн. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення, а саме, слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10252 грн (4 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку), що на даний час буде необхідною сумою для забезпечення першочергових потреб малолітньої дочки сторін, починаючи з 04 червня 2025 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України та

Outcome: approved