Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

В провадженні Звягельського міськрайонного суду перебувала вищезазначена справа. Рішенням Звягельського міськрайонного суду від 13 червня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю. Проте під час проголошення рішення суду не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу. 18 червня 2025 року до суду надійшла заява від представника позивача про постановлення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат в розмірі 10480 грн. На підтвердження понесених позивачем [PERSON] витрат на правничу допомогу представник позивача разом із заявою про постановлення додаткового рішення надала суду договір про надання професійної правничої допомоги, акт здавання-приймання послуг, платіжну інструкцію та квитанцію до прибуткового касового ордера та фіскальні чеки на суму 10480 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні заяву визнали частково, заперечували щодо стягнення транспортних витрат. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що є необхідність в ухваленні додаткового рішення по справі із наступних підстав. Так відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, при визначенні суми відшкодування суд також має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Верховний Суд у своїй постанові № 808/1849/18 від 14.07.2021 року зазначив, що відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved