Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 22726,76 грн за договором позики № 75816364 від 09.07.2021, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.07.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір позики № 75816364 на умовах повернення позики в кінці строку позики, згідно з умовами якого первісний кредитор надав відповідачу кошти у сумі 7500,00 грн терміном на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 1,99 процентів за кожен день користування кредитом. Відповідач отримав обумовлені договором кошти 09.07.2021 на банківську картку, реквізити якої самостійно вказав кредитору. Позивач зазначає, що вказаний договір позики підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач виконав свій обов`язок зі сплати позики частково у сумі 1190,74 грн. У результаті невиконання умов договору позики у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. 21.12.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" було укладено договір факторингу № 2112, відповідно до якого право вимоги за договором позики відповідача перейшло до останнього. 31.03.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" було укладено договір факторингу № 310323-ФМ, згідно з яким право вимоги за договором позики відповідача перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 22726,76 грн, з яких: 7500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 15226,76 грн заборгованість за несплаченими відсотками. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, особливостей укладення і виконання договорів позики; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк із дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою суд за клопотанням позивача витребував інформацію від АТ КБ "ПриватБанк" щодо належності відповідачу карткового рахунку № [NUMBER] та виписку по цьому рахунку за період з 09.07.2021 по 12.07.2021. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками. Від відповідача відзиву на позовну заяву, заяв або клопотань не надійшло. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Справа розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Позивач - ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" - відповідно до матеріалів справи набув право вимоги за договором позики на підставі договорів факторингу. Між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем було укладено договір позики № 75816364 від 09.07.2021 (далі - договір позики) на умовах повернення суми позики з процентами відповідно до умов договору, згідно з якими кредитор надав відповідачу кошти у сумі 7500,00 грн терміном до 08.08.2021 з фіксованою процентною ставкою 1,99 процентів за кожен день користування кредитом. Відповідач отримав обумовлені договором кошти 09.07.2021 на банківську картку, реквізити якої самостійно вказав кредитору. Вказаний вище договір позики та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором uVc3nxT48k, який був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. Відповідач виконав свій обов`язок зі сплати позики частково - у сумі 1190,74 грн. У результаті невиконання умов договору позики у відповідача утворилась заборгованість. 21.12.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (Клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" (Фактор) було укладено договір факторингу № 2112, згідно з умовами якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Фінансова компанія управління активами" права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором позики № 75816364 від 09.07.2021. 31.03.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" (Клієнт) та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (Фактор) було укладено договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступило ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором позики № 75816364 від 09.07.2021. Факт відступлення права вимоги підтверджується витягом з реєстру прав вимог від 31.03.2023 року, згідно з яким загальна сума заборгованості відповідача становила 22791,63 грн. Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором позики у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 22726,76 грн з урахуванням часткової сплати. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного між первісним кредитором та відповідачем договору позики в електронному вигляді. Оскільки відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, який укладений в електронному вигляді, внаслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку. Згідно з інформацією, отриманою від Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на виконання ухвали суду, відповідач має відкритий рахунок у цьому банку та на нього, з огляду на інформацію про операції на рахунку, були переказані кошти за зазначеним вище договором позики № 75816364 від 09.07.2021. Отже, суд встановив, що між первісним кредитором та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним договором позики, право вимоги за яким було правомірно відступлено позивачу. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України "Про електронну комерцію" станом на дату виникнення спірних правовідносин. Не погоджуючись із позицією відповідача, який не сплачував заборгованість за договором позики, позивач звернувся із цим позовом до суду. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Згідно зі статтею 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками (частина друга статті 1046 ЦК України). Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України). Оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, суд дійшов таких висновків. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав із первісним кредитором договір позики, який підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, як того вимагає договір і був надісланий на електронну адресу відповідача. Як вже зазначалось, відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін. Стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України "Про електронну комерцію" визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України "Про електронну комерцію", а також матеріали справи, зокрема умови договору позики, суд дійшов висновку, що без отримання одноразового ідентифікатора для підписання угоди договір позики між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений, а кошти не були би переказані відповідачу. Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору позики. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Як підтверджується матеріалами справи, зокрема інформацією з обслуговуючого банку, відповідачу були переказані кошти на виконання укладеного ним договору позики. Отже, відповідач отримав кошти та був зобов`язаний їх повертати на умовах та у строк, що передбачені договором позики. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували повне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Доказів сплати відповідачем заборгованості позивачу не надано. В силу вимог статей 629 та 1046, 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний виконувати договір позики відповідно до його умов та вимог закону. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України. Права вимоги за договором позики були правомірно відступлені первісним кредитором на користь позивача на підставі договорів факторингу. Позивач є належним кредитором у даному зобов`язанні. Таким чином, оцінивши подані докази, перевіривши розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та позов слід задовольнити. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача. Щодо судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується відповідними документами. Також Позивач заявив до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, надавши попередній (орієнтовний) розрахунок та копії договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року та Додаткової угоди №16 від 04 лютого 2025 року. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Зважаючи на надані докази та характер виконаної адвокатом роботи (вивчення матеріалів, складання адвокатського запиту, клопотання та позовної заяви), суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з Відповідача. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved