Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора про стягнення боргу за кредитним договором, з підстав, викладених у фабулі позову. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 27 жовтня 2016 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z06.232.72524 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Позичальник отримав кредит у розмірі 50400,00 грн. (п`ятдесят тисяч чотириста гривень 00 копійок) та зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору банк надав кредит у день підписання даного Договору строком на 30 місяців. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, належним чином засвідчені копії котрих додаються. [INFO] позичальник помер, про що Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено відповідний актовий запис №2991, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть від 10.11.2021 року серії [NUMBER] . Станом на дату смерті у Позичальника існувала непогашена заборгованість за Кредитним договором у розмірі 94682,87 грн. (на підтвердження заборгованості надається довідка-розрахунок заборгованості за Кредитним договором, видана АТ «Ідея Банк» станом на 09.11.2021). Також, до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори позивачем було надіслано претензію кредитора №12.1.4/11627 від 17.05.2024. У відповідь Позивач 05.06.2024 отримав лист Другої Білоцерківської нотаріальної контори від 23.05.2024 за вих. №1108/02-14, за змістом якого було підтверджено факт отримання вище вказаної претензії АТ «Ідея Банк» та вказано, що претензія кредитора приєднана до матеріалів спадкової справи за №603. Проте заборгованість по Кредитному договору залишається непогашеною. Відтак, враховуючи зазначене, заборгованість по Кредитному договору на момент звернення із цим позовом становить 94 682,87 грн. (дев`яносто чотири тисячі шістсот вісімдесят дві гривні 87 копійок). На підтвердження вище вказаної заборгованості за Кредитним договором надається виписка по рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), а також довідка-розрахунок заборгованості за Кредитним договором, видана АТ «Ідея Банк» станом на 10.10.2024. Заборгованість Позичальника за Кредитним договором обчислена з урахуванням того, що починаючи з 09.11.2021 (дата смерті Позичальника) Банком було припинено будь-які нарахування за Кредитним договором, з огляду на що за вказаним договором з відповідачів підлягає стягненню весь залишок по тілу кредиту (прострочений борг), що залишився неоплаченим Позичальником, а також проценти за користування кредитними коштами, нараховані по дату смерті Позичальника. Позивач зазначає, що згідно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.10.2024 №398235458, Позичальнику на дату смерті належало на праві приватної власності 1/2 квартира [ADDRESS] . АТ «Ідея Банк» пред`явлено позовні вимоги у цій справі до [PERSON] , [INFO] , яка відповідно до відповіді Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори від 23.05.2024 p. №1108/02-14 прийняла спадщину. Про прийняття спадщини [PERSON] Позивач дізнався 05.06.2024 з відповіді Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори. Відтак, вбачається, що АТ «Ідея Банк» пред`явило вимоги вчасно, і Позивачем було дотримано строки пред`явлення вимоги до спадкоємців померлого Позичальника, передбачені ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Згідно відповіді Другої Білоцерківської Державної нотаріальної контори №1108/02-14 від 23.05.2024 станом на 24.05.2024 року свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого [PERSON] не видавалися, а спадщину прийняла Відповідач, яка наразі не задовольнила вимог Позивача згідно претензії. З врахуванням наведеного, просить суд позов задоволити. Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 21 листопада 2024 р. на 09 год. 30 хв. 19 грудня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує щодо пред`явлених позовних вимог до [PERSON] , виходячи з наступного. Зазначає, що [PERSON] не зверталася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса або уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Дійсно, після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу за номером 255/2022, втім Мохнач О.О. не зверталася із заявою про прийняття спадщини. Крім того, сторона відповідача доходить висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, щодо отримання відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру, матеріали справи не містять, а відтак позов є недоведеним та необґрунтованим. Також, оскільки у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту, а відтак вимоги позивача про стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту також не знаходять свого підтвердження. 08 січня 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких зазначає, що Позивачем було пред`явлено позовну заяву до неналежного відповідача у справі, оскільки у судових рішеннях вже було встановлено, що спадщину після [PERSON] було прийнято його малолітніми дітьми, а не [PERSON] . Ухвалою суду від 08 січня 2025 року здійснено перехід з розгляду справи за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора про стягнення боргу за кредитним договором, в порядку\~спрощеного позовного\~провадження до\~розгляду справи\~за правилами\~загального позовного\~провадження та\~призначено підготовче\~судове засідання.\~ Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.02.2025 року постановлено витребувати у Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Після ознайомлення з матеріалами спадкової справи №255/2022, АТ «Ідея Банк» стало відомо про те, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , яка діє як законний представник своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , РНОКККПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , подала заяву про прийняття спадщини. Ухвалою від 23 квітня 2025 року залучено до розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора про стягнення боргу за кредитним договором, в якості співвідповідачів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ), законним представником яких є [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ), а також позовні вимоги до [PERSON] залишено без розгляду. 21 травня 2025 року від законного представника відповідачів [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позов є необґрунтованим, до задоволення не підлягає. Зазначає, що в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області 23.04.2024 р. було ухвалене рішення у справі №357/1612/24 за позовом [PERSON] , в інтересах відповідачів, до АТ «Ідея Банк» про звільнення майна з-під арешту. Позов було задоволено. Крім того, зазначає, що позивач маніпулює фактичними обставинами справи, намагається приховати від суду ту обставину, яка вже встановлена рішенням Білоцерківського міськрайонного суду, що він не пред`явив у встановлені законом строки свої претензії до спадкоємців [PERSON] , тому позбавляється права вимоги. 09 червня 2025 року від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що із змістом відзиву категорично не погоджується, вважає доводи викладені у ньому надуманими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи. Зазначає, що про смерть [PERSON] позивачу стало відомо із позовної заяви відповідачів по справі №357/8507/23. АТ «Ідея Банк» подало до суду позовну заяву про стягнення\~заборгованості з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка відповідно\~до відповіді\~Другої Білоцерківської\~державної нотаріальної\~контори від\~23.05.2024\~p.\~№1108/02-14\~прийняла спадщину,\~інформація про\~інших спадкоємців\~у відповіді\~не була\~зазначена.\~У відзиві\~представником [PERSON] \~було зазначено\~про те,\~що вона\~не зверталась\~із заявою\~про прийняття\~спадщини.\~Відтак,\~позивач заявив\~клопотання про\~витребування у\~Другої Білоцерківської\~державної нотаріальної\~контори належним\~чином засвідчені\~копії спадкової\~справи,\~заведеної після\~померлого [INFO] \~ [PERSON] .\~Після ознайомлення\~з матеріалами\~спадкової справи\~№255/2022,\~АТ «Ідея\~Банк» стало\~відомо про\~те,\~що [PERSON] ,\~яка діє\~як представник\~своїх малолітніх\~дітей,\~подала заяву\~про прийняття\~спадщини.\~Крім того,\~представник позивача\~зазначає,\~що про\~прийняття спадщини\~ [PERSON] \~стало відомо\~з відповіді\~нотаріальної контори,\~яка,\~як виявилось\~під час\~розгляду справи\~№461/8722/24,\~містила неточності\~(помилку).\~Тобто позивач\~діяв добросовісно\~і не\~володів матеріалами\~справи до\~її ознайомлення\~під час\~розгляду справи\~№461/8722/24.\~Також зазначає,\~що під\~час розгляду\~справи №357/8507/23,\~де відповідачі\~були позивачами,\~було відомо\~про заборгованість\~за Кредитним\~договором від\~27.10.2016\~року і\~вимоги Банку\~про необхідність\~сплати такої,\~проте навіть\~після цього\~відповідачі не\~здійснили погашення\~заборгованості,\~хоча вважали\~себе спадкоємцями. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених у ньому та просив задоволити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, від законного представника відповідачів надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без її та відповідачі участі. В позові просить відмовити, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення чи про проведення судового засідання у його відсутності до суду не надходило, а також не подано заперечення на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 27 жовтня 2016 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z06.232.72524 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Позичальник отримав кредит у розмірі 50400,00 грн. (п`ятдесят тисяч чотириста гривень 00 копійок) та зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору банк надав кредит у день підписання даного Договору строком на 30 місяців. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, належним чином засвідчені копії котрих додаються. [INFO] позичальник помер, про що Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено відповідний актовий запис №2991, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть від 10.11.2021 року серії [NUMBER] . Станом на дату смерті у Позичальника існувала непогашена заборгованість за Кредитним договором у розмірі 94682,87 грн. (на підтвердження заборгованості надається довідка-розрахунок заборгованості за Кредитним договором, видана АТ «Ідея Банк» станом на 09.11.2021). Також, до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори позивачем було надіслано претензію кредитора №12.1.4/11627 від 17.05.2024. У відповідь Позивач 05.06.2024 отримав лист Другої Білоцерківської нотаріальної контори від 23.05.2024 за вих. №1108/02-14, за змістом якого було підтверджено факт отримання вище вказаної претензії АТ «Ідея Банк» та вказано, що претензія кредитора приєднана до матеріалів спадкової справи за №603. Проте заборгованість по Кредитному договору залишається непогашеною. Відтак, враховуючи зазначене, заборгованість по Кредитному договору на момент звернення із цим позовом становить 94 682,87 грн. (дев`яносто чотири тисячі шістсот вісімдесят дві гривні 87 копійок). На підтвердження вище вказаної заборгованості за Кредитним договором надається виписка по рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), а також довідка-розрахунок заборгованості за Кредитним договором, видана АТ «Ідея Банк» станом на 10.10.2024. Заборгованість Позичальника за Кредитним договором обчислена з урахуванням того, що починаючи з 09.11.2021 (дата смерті Позичальника) Банком було припинено будь-які нарахування за Кредитним договором, з огляду на що за вказаним договором з відповідачів підлягає стягненню весь залишок по тілу кредиту (прострочений борг), що залишився неоплаченим Позичальником, а також проценти за користування кредитними коштами, нараховані по дату смерті Позичальника. Позивач зазначає, що згідно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.10.2024 №398235458, Позичальнику на дату смерті належало на праві приватної власності 1/2 квартира [ADDRESS] . Згідно ч. 2-3 ст. 1281 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Згідно із відповіді Другої Білоцерківської Державної нотаріальної контори №1108/02-4 від 23.05.2024 станом на 24.05.2024 року свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого [PERSON] не видавалися. Відтак, враховуючи зазначене. Позивач звернувся із позовом до Відповідачів із дотриманням відповідних строків. Вказане узгоджується з пунктом 6.1 глави 6 розділу 3 частини ІІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схваленим рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009, згідно якого нотаріус за місцем відкриття спадщини приймає вимоги кредиторів спадкодавця. Вимоги мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про заявлені вимоги нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину. Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено загальне правило, за яким зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Встановлено, що спадкоємці позичальника власного обов`язку щодо погашення наявної заборгованості за Кредитним договором в межах вартості успадкованого ними майна не виконали, вказане свідчить порушення ними вище вказаних норм права та інтересів Позивача. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц: «39. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. 40. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 41. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками.». Після ознайомлення з матеріалами спадкової справи №255.2022. AT «Ідея Банк» стало відомо про те, що [PERSON] , [INFO] . реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , яка діє як законний представник своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , подала заяву про прийняття спадщини. Також,\~зі спадкової\~справи №255/2022\~AT\~«Ідея Банк»\~стало відомо\~про те,\~що [PERSON] .\~ [INFO] ,\~яка діє\~від імені\~малолітніх дітей\~ [PERSON] [INFO] \~та [PERSON] \~ [INFO] \~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтв про\~право на\~спадщину за\~законом на\~1/2\~(одну\~другу)\~частку квартири\~під номером\~ [ADDRESS] \~на ім`я\~малолітніх дітей\~ [PERSON] [INFO] \~та [PERSON] \~ [INFO] ,\~яка залишилася\~після померлого\~ [INFO] [PERSON] ,\~який на\~день смерті\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Спадкоємцями [PERSON] та відповідачами по даній справі №461/8722/24 є [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє їх матір [PERSON] . Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 21.10.2020, де заборгованість за кредитними зобов`язаннями було стягнуті з неповнолітніх спадкоємців: «Посилання представника [PERSON], [PERSON] - Амельчишин О.В. про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки на її думку, належним способом захисту прав кредитора у спадкових правовідносинах є накладення судом стягнення на спадкове майно, а наявність законного представник малолітніх спадкоємців не може наділяти їх обов`язками, не заслуговують на увагу, оскільки колегія суддів не вбачає для цього обґрунтованих, правових підстав, так як такі доводи можуть бути досліджені та оцінені при розгляді справи.». При вирішенні даної справи Львівський апеляційний суд у своїй постанові від 30.09.2019 встановив «колегія суддів приходить до висновку, що права неповнолітніх дітей ОСОБА _5 ІНФОРМАЦІЯ 2 та [PERSON] , [INFO] року не порушені, оскільки їхні інтереси представляють законні представники та такі несуть відповідальність в межах вартості частки спадкового майна, якого достатньо для погашення боргових зобов`язань спадкодавця ОСОБА 7..». Даний висновок також підтримав Верховний Су своїй постанові від 21.10.2020. Із представлених суду доказів не вбачається, що права неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , можуть бути порушені, оскільки наявність спадкового майна, не обмежуть та не порушують прав неповнолітніх. Окрім цього, під час розгляду даного позову суд приймає до уваги постанову Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №711/8135/16-ц, за якою: «відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину, то кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця», чому кореспондує ч. 3 ст. 1296 ЦК України, згідно якої відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296\~ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282\~ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення\~ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Слід зазначити, що будь-яких доказів щодо обсягу спадкового майна та його вартість матеріали справи не містять. При цьому, необхідно вказати, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, якщо такий заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Дана позиція суду повністю відповідає висновкам, викладеним у Постанові ВС №640/6274/16-ц від 18.09.2019 року. Згідно ч. ч. 3, 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. А згідно ч. ч. 1, 3 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі по справі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , тому, відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, прийняли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, позивачем, в розмір заборгованості за кредитним договором №Z06.232.72524\~від 27.10.2016 року, заявленої у позові, крім заборгованості за основним боргом та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, включена заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 43\~903,24 грн. Згідно п.1.4 кредитного договору №Z06.232.72524\~від 27.10.2016 року, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором, за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої - другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, положення укладеного між АТ «Ідея Банк» та позичальником кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Відповідно до частину 2\~статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведені правові висновки, позовна вимога АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати за нарахованими та несплаченими комісіями є необґрунтованою і в цій частині позов задоволенню не підлягає. З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору №Z06.232.72524\~від 27.10.2016 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] суд дійшов висновку про те, що позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме заборгованості по сплаті за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 43\~903,24 грн., відтак така не підлягає стягненню з відповідачів. Відтак, враховуючи, те, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] грошові кошти в добровільному порядку АТ «Ідея Банк» не повернуті, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором, а тому несуть зобов`язання погасити наявну у спадкодавця заборгованість. Отже, у зв`язку із тим, що у позасудовому порядку спадкоємцями [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє їх матір [PERSON] , борг АТ «Ідея Банк» не повернуто, встановлені судом обставини законним представником відповідачів належними та допустимими доказами не спростовано, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушених прав позивача, заборгованість за тілом кредиту в сумі 43\~094,57 грн. та відсотками в розмірі 7685,05 грн., підлягає стягненню із спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє їх матір [PERSON] , у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 1623,95 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved