Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним право власності на частину зазначеної квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014\~року до 13\~жовтня 2023 року. Під час шлюбу, а саме 14\~червня 2017\~року, сторонами за спільні кошти та за взаємною згодою було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказане майно зареєстровано за відповідачем, однак в силу положень ст. 60, 61 СК України, зазначене вище майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим він звернувся з цим позовом до суду. Відповідач [PERSON] , не погоджуючись з позовом [PERSON] , подала відзив на позов, у якому зазначила, що спірна квартира була придбана за її особисті кошти, виручені її батьком за продаж його квартири, позивач особисті кошти на придбання квартири не надавав. Оскільки статус спільного майна подружжя визначається не лише фактом придбання його під час шлюбу, а і таким чинником, як кошти, за які таке майно набуто, просила у задоволенні позову відмовити. Також відповідач подала зустрічний позов про визнання майна особистою приватною власністю. В обґрунтування зустрічного позову посилалася на те, що вона з позивачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014\~року до 13\~жовтня 2023\~року. У період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, вона за договором купівлі-продажу набула у власність квартиру [ADDRESS] . Спірна квартира була придбана за грошові кошти, передані їй батьками, які останні отримали від продажу 08 червня 2017 року квартири, розташованої у м.\~Перещипине, що належала батькові [PERSON] . [PERSON] . А також за кошти, виручені від переуступки членських прав [PERSON] (продажу) гаражу №\~ [NUMBER] у кооперативі «Південний» у м. Перещипине. Зазначене майно було продано лише після того, як було знайдено квартиру для придбання у м.\~Новомосковську Дніпропетровської області, оскільки батьки [PERSON] не мали іншого житла і мали намір переїхати з м.\~Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області до м.\~Новомосковська Дніпропетровської області. Оскільки батьки [PERSON] літні люди, то за порадою нотаріуса, вони вирішили оформити квартиру в м. Новомосковську Дніпропетровської області (спірну квартиру) саме на доньку [PERSON] . [PERSON] особисті кошти на придбання квартири не надавав. Батьки [PERSON] приймали особисту участь у підшукуванні для себе житла для постійного проживання у м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області. 3 часу реєстрації шлюбу та до моменту укладання договору купівлі-продажу, сторони проживали у батьків відповідача, однак, оскільки на початку 2017 року між [PERSON] та його батьками склалися досить неприязні стосунки, тоді останній запропонував батькам [PERSON] проживати разом, на що вони погодилися. Таким чином в червні 2017 року [PERSON] , [PERSON] , її батьки та малолітній син сторін вселилися до спірної квартири. [PERSON] з сином та батьками 22\~червня 2017 року зареєструвалися в спірній квартирі, у свою чергу відповідач ніколи в квартирі зареєстрований не був. Таким чином спірна квартира не є об?єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана за кошти батьків [PERSON] від реалізації набутого ними під час шлюбу майна, з метою зміни місця проживання. А тому [PERSON] просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . У відповіді на відзив та у відзиві на зустрічний позов, а також у запереченнях [PERSON] висловив позицію, аналогічну викладеному у первісному позові. [PERSON] подала відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якій посилалась на обставини, викладені у відзиві на позов та зустрічній позовній заяві. Ухвалою судді від 30\~листопада 2023\~року позов залишався без руху. Ухвалою суду від 15\~січня 2024\~року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 07\~березня 2024\~року прийнято зустрічний позов [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] ; ухвалено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28\~листопада 2024\~року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник [PERSON] адвокат Щербина С.\~В. у судовому засіданні підтримав вимоги первісного позову та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заявах по суті справи. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. [PERSON] у судовому засіданні не визнала вимоги первісного позову, просила у їх задоволенні відмовити, зустрічний позов просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеному у своїх заявах по суті справи письмово. Представник [PERSON] адвокат Пташинський\~О.\~А. у судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеному у заявах по суті справи письмово. Суд, заслухавши вступне слово та пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, установив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи, установлені судом. З 14\~червня 2014\~року до 13\~жовтня 2023\~року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду, наданими сторонами у засвідчених ними копіях (а.с. 12, 13-14). 08\~червня 2017\~року між [PERSON] , як продавцем з однієї сторони, та [PERSON] , як покупцем з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Згідно з п. 1.5 цього договору продавець [PERSON] свідчить, що на момент придбання вказаного нерухомого майна, перебував у зареєстрованому шлюбі, що вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, заява другого з подружжя, [PERSON] , про згоду на відчуження, справжність підпису на якій засвідчено 08\~червня 2017\~року [PERSON] , приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 772, додається до архіву нотаріуса. Відповідно до п. 2.1. цього Договору продаж вчинено за 48\~653\~грн 00 коп, які покупець сплатив продавцю до підписання цього договору. Цей договір наданий суду у засвідченій представником [PERSON] копії (а.с. 79-80). Судом установлено, що [PERSON] був батьком [PERSON] і помер [INFO] (а.с. 82, 83, 86, 87). 14 червня 2017\~року між [PERSON] , [PERSON] , як продавцями з однієї сторони та [PERSON] , як покупцем з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 75-76). Згідно з п.\~5 договору купівлі-продажу від 14\~червня 2017\~року, цей продаж здійснюється за 49\~500\~грн, які продавці одержали повністю, до підписання цього договору від покупця. У п. 15 зазначеного договору вказано, що цей договір укладається за згодою чоловіка покупця [PERSON] , котра оформлена у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бака\~О. В. 14\~червня 2017\~року, реєстровий № 1854. Норми права, що застосовані судом, та мотиви їх застосування. Правовідносини сторін щодо права спільної сумісної власності та щодо прав на захист порушеного права регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України установлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з п.\~1, п.\~2, п.\~3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. До коштів, які належали подружжю (їй/йому) особисто відносяться: набуті до шлюбу; одержані під час шлюбу, але як премії, нагороди, які один із подружжя одержав за особисті заслуги; як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка належала одному із подружжя, а також як відшкодування завданої йому моральної шкоди; як страхові суми, одержані одним із подружжя за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю; одержані під час шлюбу, але на підставі договору дарування, в порядку спадкування; одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало одному із подружжя на праві особистої приватної власності. Зокрема, кошти, одержані від реалізації спадкового майна, або майна, яке належало одному із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю цього подружжя, навіть якщо б вони були внесені в банк або іншу фінансову установу під час шлюбу. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05\~квітня 2017\~року в справі №\~367/5390/14. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №\~372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів. Так, [PERSON] , заперечуючи факт спільної сумісної власності на спірну квартиру стверджувала, що її придбано за особисті кошти, передані їй її батьком [PERSON] , які останній, в свою чергу, отримав від продажу належної йому та його дружині [PERSON] (матері [PERSON] ) квартири у м.\~Перещепине. На підтвердження указаних доводів суду надано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 08\~червня 2017 року (а.с.\~79-80), згідно з яким [PERSON] продав зазначену квартиру покупцю [PERSON] . Згідно з п. 1.5 цього договору продавець [PERSON] свідчить, що на момент придбання вказаного нерухомого майна, перебував у зареєстрованому шлюбі, що вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, заява другого з подружжя, [PERSON] , про згоду на відчуження, справжність підпису на якій засвідчено 08\~червня 2017\~року [PERSON] , приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 772, додається до архіву нотаріуса. Відповідно до п. 2.1. цього Договору продаж вчинено за 48\~653\~грн 00 коп, які покупець сплатив продавцю до підписання цього договору. Цей договір наданий суду у засвідченій представником [PERSON] копії (а.с. 79-80). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] доводиться їй донькою, [PERSON] був її чоловіком. Вони проживали у квартирі, що їм належала на праві спільної власності, в м.\~Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області. Оскільки її чоловік [PERSON] хворів на лейкемію і часто їздив в лікарню до м.\~Новомосковська та м.\~Дніпро для переливання крові, ними було прийнято рішення переїхати жити в м.\~Новомосковськ, для цього вони продали квартиру в м.\~Перещепине, машину та гараж та придбали квартиру в м.\~Новомосковськ. Квартиру в м.\~Новомосковську подружжя [PERSON] придбавало для свого проживання, однак, оскільки [PERSON] знав, що він скоро піде з життя через свою хворобу, він передав грошові кошти [PERSON] і було прийнято рішення оформити договір купівлі-продажу спірної квартири на ім`я [PERSON] , для того, щоб потім (після смерті [PERSON] ) не переоформлювати право власності. [PERSON] після придбання спірної квартири сказав, що йому краще проживати з батьками дружини, ніж з його. Саме [PERSON] займався пошуком квартири в м.\~Новомосковську для придбання, вона і [PERSON] подивилися спірну квартиру, вона їх влаштувала; всіма необхідними організаційними процедурами з приводу придбання спірної квартир займався [PERSON] , зокрема давав завдаток 500\~доларів США, який отримав як завдаток з продажу квартири в м.\~Перещепине, та передавав кошти в рахунок сплати вартості спірної квартири. Після купівлі квартири подружжя [PERSON] запропонувало сім`ї доньки проживати разом. [PERSON] будь-якої участі у придбанні спірної квартири не брав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] доводиться їй рідною сестрою. Пояснила, що їй відомо, що батьки [PERSON] та [PERSON] приблизно 8 років тому продали свою квартиру в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області і купили квартиру в м.\~Новомосковськ, куди переїхали проживати, щоб батькові було ближче діставатися до лікарні, та щоб їм бути ближче до доньки. Також їй відомо, що батькові [PERSON] порадили оформити купівлю квартири в м.\~Новомосковськ одразу на доньку, бо потім дорого переоформлювати. Вона не чула, щоб [PERSON] давав кошти, щоб придбати спірну квартиру, і особисто казав їй, що спірна квартира «не його». Чи були кошти у [PERSON] , щоб придбати квартиру, їй не відомо. Також їй відомо, що разом з квартирою в м.\~Перещепине батьки продали і гараж. Будь-якої участі у продажі квартири в м.\~Перещепине вона не брала, лише допомагала перевозити речі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] , [PERSON] це її тітка, чоловік [PERSON] [PERSON] останні роки дуже хворів, приходилося їздити у м.\~Новомосковськ у лікарню, це було незручно. Вона була присутня на сімейних нарадах, де обговорювали, що треба продати квартиру і машину у м.\~Перещепине і купити у м.\~Новомосковськ, щоб було зручніше. Чи проживала [PERSON] з батьками у квартирі, їй не відомо. Оцінюючи зазначені показання, суд ураховує, що свідки доводяться родичами [PERSON] . Разом з тим, ураховуючи, що повідомлені свідками обставини підтверджуються письмовими доказами договорами купівлі-продажу від 08\~червня 2017\~року та від 14\~липня 2017\~року, суд не вбачає підстав ставити під сумнів показання допитаних у судовому засіданні свідків. Ураховуючи, що протягом тижня після відчуження квартири, що належала на праві власності подружжю [PERSON] , від продажу якої останні, які є батьками [PERSON] , отримали 48\~653\~грн, після чого [PERSON] придбала спірну квартиру за 49\~500\~грн, суд вважає, що [PERSON] за допомогою належних та допустимих доказів довела факт придбання спірної квартири за рахунок коштів, що належали їй особисто та були передані їй батьками після продажу належного їм майна. Також на підтвердження зазначених обставин, на думку суду, свідчить реєстрація 22\~червня 2017\~року місця проживання батьків [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі, після її придбання [PERSON] , відсутність реєстрації у спірній квартирі місця проживання [PERSON] . Також судом ураховані показання свідків, які зазначали, що спірна квартира придбавалася, у першу чергу, для проживання подружжя [PERSON] , обставин наявності у яких іншого житла, після продажу квартири у м.\~Перещепине, судом не встановлено. У свою чергу [PERSON] не скористався своїми процесуальними правами, не подав доказів на спростування доводів [PERSON] , зокрема на підтвердження придбання спірної квартири за рахунок коштів сімейного бюджету, наявність збережень, або достатнього доходу для придбання спірної квартири, або за його особисті кошти, посилаючись у своєму позові лише на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, чого недостатньо, як зазначено у правовій позиції, висловленій у постанові Верховного суду України від 05\~квітня 2017\~року в справі №\~367/5390/14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №\~372/504/17. Також матеріали справи містять розписку, надану у засвідченій представником [PERSON] копії, відповідно до змісту якої 09\~червня 2017\~року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 19\~200\~грн «за гараж №\~ [NUMBER] , який знаходиться у кооперативі «Південний», справжність якої\~ [PERSON] не оспорено (а.с. 81). Також судом досліджено відомості з Реєстру застрахованих осіб за формою ОК-7 стосовно [PERSON] (а.с. 112-115), у той час як [PERSON] взагалі не надано будь-яких відомостей про одержання чи неодержання ним доходу, таким чином за результатами вивчення доказів судом не встановлено обставин, які б свідчили що спірна квартира придбана за рахунок коштів сімейного бюджету сторін. 26 вересня 2024 року набула чинності постанова Верховної Ради України № 3984-IX\~від\~19\~вересня 2024\~року про перейменування окремих населених пунктів та районів, зокрема було змінено назви Новомосковського району на Самарівський район; місто Новомосковськ Новомосковського району на місто Самар. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] спростовано презумпцію права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , а тому у задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню заявлені до відшкодування судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved