Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 березня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис №391. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, протягом останніх кількох років стосунки між подружжям зіпсувались, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Вони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення між подружжям та збереження шлюбу є неможливим. Неповнолітніх дітей у шлюбі немає. Ухвалою суду від 21 лютого 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 20.03.2025 року надано сторонам строк для примирення тривалістю 3 місяці, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 23.06.2025 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте на адресу суду надійшла заява, у якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив. 20.03.2025 року подав до суду заяву у якій вказав, що заперечує розірванню шлюбу. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 березня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис №391. Неповнолітніх дітей у шлюбі немає. Встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні відносини, шлюб існує формально. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає, що збереження такого суперечить його інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивачки, а відтак, шлюб слід розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved