Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29 грудня 2021 року відповідач [PERSON] подав до АТ «КБ «Гробус» Заяву-анкету на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Гробус», чим було акцептовано публічну пропозицію позивача. Вказаний договір є договором приєднання в розумінні ст.634 ЦК України. У Заяві-анкеті позичальником зазначені власні персональні дані і погоджено умови кредитування та графік платежів заборгованості за споживчим кредитом, а саме: сума кредиту 48671,59 грн.; строк кредитування 24 місяці з 29 грудня 2021 року по 28 грудня 2023 року; пільговий період 8 місяців з 29 грудня 2021 року по 29 серпня 2022 року; комісія за управління кредитом 3,00 %; розмір процентної ставки % річних 0,00001 %; схема повернення кредиту Ануїтет; реальна процентна ставка, % річних 54,24517 %; загальна вартість кредиту 69113,69 грн. Відповідач отримав обумовлену суму кредиту, однак порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на 01 листопада 2024 року мається заборгованість в розмірі 60573,84 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 38671,59 грн. та простроченої заборгованості по процентам (комісіям) в розмірі 21902,25 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у вищезазначеному розмірі, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Представник відповідача Лисенко А.О. надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що наданий позивачем договір про надання комлексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» не містить підпису відповідача і позивача, що унеможливлює встановити факт ознайомлення та прийняття відповідачем умов саме цього Договору. Умови наданого Договору мають їх мінливий характер, зміни до нього позивач вносить самостійно. Крім того, позивачем не доведено факт надання кредитних коштів відповідачу, таких як актів, виписок, накладних та інших документів, які б могли свідчити про видачу кредитних коштів або оплати відповідного товару, який був зазначений в договорі та заяві-анкеті. Сам по собі факт укладення кредитного договору не свідчить про отримання товару відповідачем. Також зазначив, що позивачем неправомірно заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача простроченої комісії за обслуговування кредиту в розмірі 21902,25 грн. згідно судової практики банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь або за дії, які споживач здійснює на користь банку або що їх вчиняє банк чи споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин. Крім того, згідно діючого законодавства комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. вважає завищеними і необгрунтованими, оскільки по своїй суті вказана цивільна справа не є складною за її змістом. З урахуванням вищевикладеного, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. просить стягнути з позивача. Представник позивача [PERSON] надав суду відповідь на відзив, де зазначив, що 29 грудня 2021 року між сторонами був укладений договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» шляхом подачі Заяви-анкети на приєднання до вказаного договору. В Заяві-анкеті відповідачем зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування і графік платежів заборгованості за споживчим кредитом. Підписанням вказаної заяви-анкети відповідач підтвердив, що попередньо ознайомлений у письмовій формі з інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, а також повністю погодив отримання послуг згідно умов договору. За змістом положень ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено самостійне встановлення банком процентних ставок та комісійної винагороди за надані послуги. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом всключаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, вказаним Законом безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо порядку перерахування кредитних коштів, порядку їх повернення, розміру, підстав і порядку нарахування процентів. Щодо видачі відповідачу кредиту, то позивач не відкривав відповідачу рахунку для надання кредитних коштів, а здійснив перерахування кредитних коштів продавцю товару, про що свідчить копія меморіального ордеру №8929 від 30 грудня 2021 року на суму 47330,44 грн., призначення платежу: надання кредитних коштів згідно договору №41661476 від 29 грудня 2021 року. Стосовно доказів наявності заборгованості за кредитним договором, то згідно судової практики доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно даної норми закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Таким чином, детальний розрахунок заборгованості та виписки з клієнтських рахунків, сформована відповідно до норм діючого законодавства України, є належним доказом по справі, оскільки є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а також належним доказом існування саме тієї суми заборгованості, що підлягає стягненню. Крім того, представником відповідача не спростовано факт отримання кредитних коштів відповідачем і не надано доказів відсутності зобов`язань перед позивачем. Стосовно тверджень представника відповідача щодо судових витрат, то ним не надано суду доказів про неспівмірність вказаних витрат і завищенні суми витрат на правничу допомогу, яка сплачена позивачем. Позивач надав суду докази на підтвердження оплати послуг адвоката і навів обгрунтування вказаних витрат в сумі 6000,00 грн. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Лисенко А.О. письмові заперечення, де зазначив, що сам по собі меморіальний ордер №8929 від 30 грудня 2021 року не є доказом видачі відповідачу банківських коштів, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, зокрема, у сформованому програмою файлі взагалі відсутні підписи працівника банку, який видавав грошові кошти, та особи, яка ці кошти отримувала. У графі «Штамп банку» такий штамп відсутній. Надані позивачем виписки з особового рахунку відповідача не є належними доказами пос праві, оскільки з них вбачається лише здійснення відповідачем часткового погашення заборгованості по тілу кредиту, комісією та за відсотками за користування кредитом, перенесення простроченої заборгованості, проте відсутні відомості щодо розміру нарахованих банком відсотків та комісії за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору №41661476 від 29 грудня 2021 року. Також у вказаному руху коштів відсутні відомості щодо посади відповідальної особи банку, яка уповноважена перевіряти правильність оформлення виписок та відображення їх а облік та зазначена в якості виконавця вказаної виписки. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав відзив на позов і письмові заперечення, де просив у задоволенні позову відмовити. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В\~статті 15 Цивільного кодексу України\~зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] подав до АТ «КБ «Гробус» Заяву-анкету на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Гробус», чим було акцептовано публічну пропозицію позивача. Вказаний договір є договором приєднання в розумінні ст.634 ЦК України. У Заяві-анкеті позичальником зазначені власні персональні дані і погоджено умови кредитування та графік платежів заборгованості за споживчим кредитом, а саме: сума кредиту 48671,59 грн.; строк кредитування 24 місяці з 29 грудня 2021 року по 28 грудня 2023 року; пільговий період 8 місяців з 29 грудня 2021 року по 29 серпня 2022 року; комісія за управління кредитом 3,00 %; розмір процентної ставки % річних 0,00001 %; схема повернення кредиту Ануїтет; реальна процентна ставка, % річних 54,24517 %; загальна вартість кредиту 69113,69 грн. Даний факт підтверджується копією Заяви-Анкети №41661476 на приєднання до Договору про надання комплексу послуг з банківського обслуговування а АТ «КБ «Глобус» від 29 грудня 2021 року. З копії Паспорту споживчого кредиту, де зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, вбачається, що відповідач ознайомлений з необхідної інформацією щодо умов кредитного договору і поставив свій підпис. З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у зв`язку з чим станом на 01 листопада 2024 року мається заборгованість в розмірі 60573,84 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 38671,59 грн. та простроченої заборгованості по процентам (комісіям) в розмірі 21902,25 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредиту відповідач періодично здійснював погашення кредиту, а згідно виписки з особового рахунку відповідач активно користувався кредитними коштами. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується копією меморіального ордеру №8929 від 30 грудня 2021 року на суму 47330,44 грн. Отже, факт отримання відповідачем кредитних коштів, їх використання судом встановлений. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору відповідачем були порушені і станом на 01 листопада 2024 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 60573,84 грн. Доводи, викладені відповідачем у відзиві, є необгрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Що стосується посилань відповідача на те, що суду не надано первинних бухгалтерських документів відносно заборгованості, а надані суду виписка і розрахунок заборгованості за кредитом підготовлені працівниками банку і є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є безспірними доказами щодо розміру заборгованості є безпідставними, оскільки виписка по рахунку є належним доказом руху грошових коштів на рахунку відповідача. Також представник відповідачв зі своєї сторони не надав свого розріхунку заборгованості та не скористався своїм правом заявити бухгалтерську експертизу у разі незгоди з наданим позивачем розрахунком заборгованості. У наданій суду заяві-анкеті відповідача про приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» від 29 грудня 2021 року міститься інформація про розмір кредиту, розмір відсотків за користування кредитом, строк дії кредитного договору, а також вказівка, що відповідач ознайомлений з договором. Щодо підтвердження факту видачі відповідачу кредитних коштів, то факт їх перерахування продавцю товару підтверджується копією меморіального ордеру №8929 від 30 грудня 2021 року на суму 47330,44 грн., призначення платежу: надання кредитних коштів згідно договору №41661476 від 29 грудня 2021 року. Посилання представника відповідача на нікчемність позовної вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту суд вважає необгрунтованою, оскільки надані до позовної заяви документи свідчать про те, що кредитний договір був укладений на підставі вільного волевиявлення відповідача. У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №757/19864/20-ц зазначено, що вимога про стягнення комісії за обслуговування кредиту є законною, якщо вона передбачена договором та погоджена сторонами, що і відбулося у даному випадку. У постанові Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі №367/5673/21 зазначено, що твердження про нікчемність умов договору мають бути підтверджені належними доказами, а не базуватися на припущеннях. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню і суд вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду в розмірі 3028,00 грн. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Прохоренко Валерієм Петровичем на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 лютого 2024 року. Згідно Акту прийому-передачі послуг за Договором №010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 лютого 2024 року правова допомога складається з 2 годин проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з документами, надання консультацій, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію тощо (3000,00 грн.), 2 годин складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача позовної заяви до суду (3000,00 грн.). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved