Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі відповідач), укладений 15 березня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Від шлюбу сторони не мають малолітніх та неповнолітніх дітей. Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. У судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи у його відсутність та щодо розірвання шлюбу не заперечує. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 30 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 березня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №83 від 15 березня 2003 року (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони не мають малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~21, 24\~СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3,\~4\~ст.\~56\~СК України\~передбачено,\~що кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110\~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений\~одним із подружжя Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Доказів примирення стороною відповідача надано не було. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони не підтримують сімейні стосунки, сім`я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх\~інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved