Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на те, що: - 06.11.2021 року [PERSON] уклав з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (надалі за текстом - ТОВ «МІЛОАН») договір про споживчий кредит № 4574656, згідно умов якого отримав кредит в розмірі 20000,00 грн на строк 4 дні, тобто дата його повернення, сплати комісії і процентів за користування ним 10.11.2021 року, з зобов`язаннями сплатити одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 11 його відсотків в сумі 2200 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 1,25 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, тобто в сумі 1000 грн; - 09.11.2021 року [PERSON] уклав з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (надалі за текстом - ТОВ «МІЛОАН») договір про споживчий кредит № 100047727, згідно умов якого отримав кредит в розмірі 15000,00 грн на строк 15 днів, тобто дата його повернення, сплати комісії і процентів за користування ним 24.11.2021 року, з зобов`язаннями сплатити одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 10 його відсотків в сумі 1500 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 1,00 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, тобто в сумі 2250 грн. 26.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (надалі за текстом - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») було укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 10.02.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (надалі за текстом - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») було укладено договір факторингу № 10-02/2022-50, згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, в тому числі за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . В свою чергу відповідач станом на день пред`явлення позову не виконав своїх зобов`язання за кредитними договорами, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, внаслідок чого станом на день складення позовної заяви має заборгованість перед позивачем: - за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року в загальному розмірі 112200,00 грн, з яких 20000,00 - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 90000,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, а 2200,00 грн заборгованість за комісією; - за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року в загальному розмірі 74250,00 грн, з яких 15000,00 - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 57750,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, а 1500,00 грн заборгованість за комісією. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого керівника відповідної позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами № 4574656 від 06.11.2021 року і № 100047727 від 09.11.2021 року у загальному розмірі 186450,00 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу, в сумі 25000,00 грн. Також в змісті позовної заяви керівник позивача, у відповідності до положень ч.1 ст. 276 ЦПК України, заявив клопотання просила розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, а також заявила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначила про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Окрім того до самої позовної заяви додано доказ надсилання іншому учаснику справи - відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення до цінного листа (а.с.67), копію списку «Реєстр2 12-05-2025 15623631 Опис2» (ф. 103А) згрупованих відправлень АТ «Укрпошта» щодо надіслання поштового відправлення № 0503756098057 для відповідача (а.с.66), а також із долученням до них копії фіскального чеку про оплату послуг за пересилання (а.с.66). При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки поштового відправлення № 0503756098057 останнє 24.05.2025 року було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. 27.05.2025 року ухвалою суду (а.с.79-80) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України та отримано позивачем і його керівником, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 29.05.2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа, а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 26.05.2025 року № 03-17/1701, отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0610256486949, яке 05.06.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. У встановлений судом строк відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подав. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди керівника суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. - щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року: 06.11.2021 року [PERSON] звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із анкетою-заявкою на кредит № 4574656 (а.с.24), в якій зазначив, серед іншого, номер свого мобільного телефону [NUMBER] . 06.11.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «МІЛОАН» в електронній формі договір про споживчий кредит № 4574656 (а.с.18-22) до якого додатками №1 є Графік платежів за договором (а.с.22 на звороті) і №2 Паспорт споживчого кредиту (а.с.23), з використанням для цього особистого кабінету позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, та його електронного підписання одноразовим ідентифікатором «Z57654», згідно умов якого отримав кредит в розмірі 20000,00 грн на строк 4 дні, тобто дата його повернення, сплати комісії і процентів за користування ним 10.11.2021 року, з зобов`язаннями сплатити одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 11 його відсотків в сумі 2200 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 1,25 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2 договору), тобто в сумі 250 грн за один день, а за весь чотириденний період кредитування в сумі 1000 грн (20000 грн / 100% Х 1,25% Х 4 дні = 1000 грн). Водночас у пункті 2.3.1.2 згаданого договору передбачає можливість збільшення строку кредитування (пролонгацію) у випадку продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів. У свою чергу відсотки за користування кредитом у період пролонгації нараховуються вже за стандартною (базовою) ставкою 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункти 1.6 і 2.3.1.2 договору) в сумі 1000 грн (20000 грн / 100% Х 5,00% = 1000 грн). В свою чергу довідка про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» (а.с.37) підтверджує, що одноразовий ідентифікатор «Z57654», який був використаний [PERSON] для електронного підписання договору про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року, був надісланий 06.11.2021 року на номер мобільного телефону [NUMBER] , який в свою чергу був зазначений в його анкеті-заявці на кредит № 4574656 (а.с.24). При цьому, 06.11.2021 року о 13.10 годині ТОВ «МІЛОАН» перерахувало кредитні кошти за згаданим вище кредитним договором [PERSON] шляхом їх перерахування на його картку/рахунок [NUMBER] , про що свідчить копія квитанції платіжної системи «LIQPAY» від 06.11.2021 року, ID платежу 1814996767 (а.с.37 на звороті). В свою чергу відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року, оскільки грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, внаслідок чого має за ним заборгованість, яка згідно відомості про щоденні нарахування та погашення складеної ТОВ «МІЛОАН» (а.с.38) загалом становить 83200,00 грн, з якої 20000,00 - заборгованість за тілом виданого кредиту, 61000,00 грн - заборгованість по процентам (які були нараховані виключно за період з 06.11.2021 року по 09.01.2022 року, тобто з врахування строку пролонгації кредитування після 10.11.2021 року на строк не більше 60 днів), а 2200,00 грн - заборгованість по комісії. 26.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 26-01/2022-83 (а.с.43-45), згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру боржників (а.с.46 на звороті-47, 53), який є Додатком №3 до договору, в якому під № 2140 значиться зобов`язання [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року; а також копія акту приймання-передавання зазначеного вище Реєстру боржників від 26.01.2022 року (а.с.46), який є Додатком №2 до договору. При цьому, суд відзначає, що згідно змісту витягу з Реєстру боржників (а.с.46 на звороті-47, 53) відступалося право вимоги за зобов`язанням саме в розмірі 83200,00 грн, з якого 20000,00 - заборгованість за тілом виданого кредиту, 61000,00 грн - заборгованість по процентам (які були нараховані виключно за період з 06.11.2021 року по 09.01.2022 року, тобто з врахування строку пролонгації кредитування після 10.11.2021 року на строк не більше 60 днів), а 2200,00 грн - заборгованість по комісії. Водночас із цим ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було складено власний розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року станом на 10.03.2023 року (а.с.41), згідно змісту якого остання в загальному розмірі становить 112200,00 грн, з якого 20000,00 - заборгованість за тілом виданого кредиту, 61000,00 грн - заборгованість по процентам (які були нараховані за період з 06.11.2021 року по 09.01.2022 року, тобто з врахування строку пролонгації кредитування після 10.11.2021 року на строк не більше 60 днів), 29000,00 грн - заборгованість по процентам (які були нараховані за період з 26.01.2022 року по 23.02.2022 року), а 2200,00 грн - заборгованість по комісії. 10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 (а.с.8 на звороті, 60-62), в тому числі за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру боржників (а.с.64-65), який є Додатком №3 до договору, в якому під № 25818 значиться зобов`язання [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року; копією акту приймання-передачі зазначеного вище Реєстру боржників від 10.03.2023 року (а.с.63), який є Додатком №4 до договору; а також копією акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.03.2023 року (а.с.63 на звороті), в якому значиться вимоги за договором № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року. При цьому, суд відзначає, що згідно змісту витягу з Реєстру боржників (а.с.64-65) відступалося право вимоги за зобов`язанням вже в розмірі 112200,00 грн, з якого 20000,00 грн - заборгованість за тілом виданого кредиту, 90000,00 грн - заборгованість по процентам, а 2200,00 грн - заборгованість по комісії. Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» також було складено власний розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року станом на 07.05.2025 року (а.с.42), згідно змісту якого остання в загальному розмірі становить 112200,00 грн, з якого 20000,00 - заборгованість за тілом виданого кредиту, 90000,00 грн - заборгованість по процентам, а 2200,00 грн - заборгованість по комісії. - щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року: 09.11.2021 року [PERSON] звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із анкетою-заявкою на кредит № 100047727 (а.с.31), в якій зазначив, серед іншого, номер свого мобільного телефону [NUMBER] . 09.11.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «МІЛОАН» в електронній формі договір про споживчий кредит № 100047727 (а.с.25-29) до якого додатками №1 є Графік платежів за договором (а.с.29 на звороті) і №2 Паспорт споживчого кредиту (а.с.30), з використанням для цього особистого кабінету позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, та його електронного підписання одноразовим ідентифікатором «V13845», згідно умов якого отримав кредит в розмірі 15000,00 грн на строк 15 днів, тобто дата його повернення, сплати комісії і процентів за користування ним 24.11.2021 року, з зобов`язаннями сплатити одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 10 його відсотків в сумі 1500 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 1,00 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2 договору), тобто в сумі 150 грн за один день, а за весь п`ятнадцятиденний період кредитування в сумі 2250 грн (15000 грн / 100% Х 1,00% Х 15 днів = 2250 грн). Водночас у пункті 2.3.1.2 згаданого договору передбачає можливість збільшення строку кредитування (пролонгацію) у випадку продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів. У свою чергу відсотки за користування кредитом у період пролонгації нараховуються вже за стандартною (базовою) ставкою 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункти 1.6 і 2.3.1.2 договору) в сумі 750 грн (15000 грн / 100% Х 5,00% = 750 грн). В свою чергу довідка про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» (а.с.39) підтверджує, що одноразовий ідентифікатор «V13845», який був використаний [PERSON] для електронного підписання договору про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року, був надісланий 09.11.2021 року на номер мобільного телефону [NUMBER] , який в свою чергу був зазначений в його анкеті-заявці на кредит № 100047727 (а.с.31). При цьому, 09.11.2021 року о 11.36 годині ТОВ «МІЛОАН» перерахувало кредитні кошти за згаданим вище кредитним договором [PERSON] шляхом їх перерахування на його картку/рахунок [NUMBER] , про що свідчить копія квитанції платіжної системи «LIQPAY» від 09.11.2021 року, ID платежу 1817621371 (а.с.39 на звороті). В свою чергу відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року, оскільки грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, внаслідок чого має за ним заборгованість, яка згідно відомості про щоденні нарахування та погашення складеної ТОВ «МІЛОАН» (а.с.40) загалом становить 63750,00 грн, з якої 15000,00 - заборгованість за тілом виданого кредиту, 47250,00 грн - заборгованість по процентам (які були нараховані виключно за період з 09.11.2021 року по 23.01.2022 року, тобто з врахування строку пролонгації кредитування після 24.11.2021 року на строк не більше 60 днів), а 1500,00 грн - заборгованість по комісії. 10.02.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 10-02/2022-50 (а.с.48-50), згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру боржників (а.с.51 на звороті - 52, 53 на звороті), який є Додатком №3 до договору, в якому під № 1898 значиться зобов`язання [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року; а також копією акту приймання-передавання зазначеного вище Реєстру боржників від 10.02.2022 року (а.с.50 на звороті), який є Додатком №4 до договору. При цьому, суд відзначає, що згідно змісту витягу з Реєстру боржників (а.с.51 на звороті - 52, 53 на звороті) відступалося право вимоги за зобов`язанням саме в розмірі 63750,00 грн, з якого 15000,00 - заборгованість за тілом виданого кредиту, 47250,00 грн - заборгованість по процентам (які були нараховані виключно за період з 09.11.2021 року по 23.01.2022 року, тобто з врахування строку пролонгації кредитування після 24.11.2021 року на строк не більше 60 днів), а 1500,00 грн - заборгованість по комісії. Водночас із цим ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було складено власний розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року станом на 10.01.2023 року (а.с.41 на звороті), згідно змісту якого остання в загальному розмірі становить 74250,00 грн, з якого 15000,00 - заборгованість за тілом виданого кредиту, 47250,00 грн - заборгованість по процентам (які були нараховані за період з 09.11.2021 року по 23.01.2022 року, тобто з врахування строку пролонгації кредитування після 24.11.2021 року на строк не більше 60 днів), 10500,00 грн - заборгованість по процентам (які були нараховані за період з 10.02.2022 року по 23.02.2022 року), а 1500,00 грн - заборгованість по комісії. 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (а.с.54-56), в тому числі за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру боржників (а.с.8, 58-59), який є Додатком №3 до договору, в якому під № 10677 значиться зобов`язання [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року; копія акту приймання-передавання зазначеного вище Реєстру боржників від 10.01.2023 року (а.с.56 на звороті), який є Додатком №4 до договору; а також копією акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року (а.с.57), в якому значиться вимоги за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 року. При цьому, суд відзначає, що згідно змісту витягу з Реєстру боржників (а.с.58-59) відступалося право вимоги за зобов`язанням вже в розмірі 74250,00 грн, з якого 15000,00 грн - заборгованість за тілом виданого кредиту, 57750,00 грн - заборгованість по процентам, а 1500,00 грн - заборгованість по комісії. Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» також було складено власний розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року станом на 07.05.2025 року (а.с.42 на звороті), згідно змісту якого остання в загальному розмірі становить 74250,00 грн, з якого 15000,00 - заборгованість за тілом виданого кредиту, 57750,00 грн - заборгованість по процентам, а 1500,00 грн - заборгованість по комісії. Нормативно-правове застосування Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. - щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту і комісією, але частковому задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за відсотками з огляду на наступне. З відомості про щоденні нарахування та погашення складеної ТОВ «МІЛОАН» (а.с.38) вбачається те, що за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року відсотки боржнику [PERSON] були нараховані за період з 06.11.2021 року по 09.01.2022 року, тобто по 250 грн за 4 дні (період кредитування з 06.11.2021 року по 10.11.2021 року, згідно пунктів 1.3-1.4 договору) та по 1000 грн кожен з 60 днів (період пролонгації кредитування з 11.11.2021 року по 09.01.2022 року, згідно пункту 2.3.1.2 договору). Як вже судом відзначалось вище, самими умовами договору про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року було передбачене гранично можливий строк пролонгації кредитування - не більше 60 днів (пункт 2.3.1.2 договору). Таким чином максимальний строк кредитування за договором про споживчий кредит № 4574656 від 06.11.2021 року становив з врахуванням граничної його пролонгації 64 дні (період з 06.11.2021 року по 09.01.2022 року). У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відзначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості нарахованої за відсотками в період після 09.01.2022 року, зокрема з 26.01.2022 року по 23.02.2022 року, які були нараховані ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у своєму розрахунку (а.с.41) і ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у своєму розрахунку (а.с.42) є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. У пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Натомість заборгованість за відсотками в період з 06.11.2021 року по 09.01.2022 року нарахована обґрунтована в межах строку дії договору і підлягає стягненню в сумі 61000 грн (20000 грн / 100% Х 1,25% Х 4 дні = 1000 грн та 20000 грн / 100% Х 5,00% Х 60 днів = 60000 грн). Загалом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 83200 грн, з якої 20000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 61000 грн - заборгованість за нарахованими процентами, а 2200,00 грн заборгованість за комісією. Окремо суд відзначає, що саме такі суми вартості кредиту були розраховані ТОВ «МІЛОАН» (а.с.38) та були ним відступлені згідно змісту витягу з Реєстру боржників (а.с.46 на звороті-47, 53) за договором факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022 року. - щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року: Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту і комісією, але частковому задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за відсотками з огляду на наступне. З відомості про щоденні нарахування та погашення складеної ТОВ «МІЛОАН» (а.с.40) вбачається те, що за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року відсотки боржнику [PERSON] були нараховані за період з 09.11.2021 року по 23.01.2022 року, тобто по 150 грн за 15 днів (період кредитування з 09.11.2021 року по 24.11.2021 року, згідно пунктів 1.3-1.4 договору) та по 750 грн кожен з 60 днів (період пролонгації кредитування з 25.11.2021 року по 23.01.2022 року, згідно пункту 2.3.1.2 договору). Як вже судом відзначалось вище, самими умовами договору про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року було передбачене гранично можливий строк пролонгації кредитування - не більше 60 днів (пункт 2.3.1.2 договору). Таким чином максимальний строк кредитування за договором про споживчий кредит № 100047727 від 09.11.2021 року становив з врахуванням граничної його пролонгації 75 днів (період з 09.11.2021 року по 23.01.2022 року). У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відзначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості нарахованої за відсотками в період після 23.01.2022 року, зокрема з 10.02.2022 року по 23.02.2022 року, які були нараховані ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у своєму розрахунку (а.с.41 на звороті) і ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у своєму розрахунку (а.с.42 на звороті) є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. У пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Натомість заборгованість за відсотками в період з 09.11.2021 року по 23.01.2022 року нарахована обґрунтована в межах строку дії договору і підлягає стягненню в сумі 47250 грн (15000 грн / 100% Х 1,00% Х 15 днів = 2250 грн та 15000 грн / 100% Х 5,00% Х 60 днів = 45000 грн). Загалом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 63750 грн, з якої 15000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 47250 грн - заборгованість за нарахованими процентами, а 1500,00 грн заборгованість за комісією. Окремо суд відзначає, що саме такі суми вартості кредиту були розраховані ТОВ «МІЛОАН» (а.с.40) та були ним відступлені згідно змісту витягу з Реєстру боржників (а.с.51 на звороті - 52, 53 на звороті) за договором факторингу № 10-02/2022-50 від 10.02.2022 року. - щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2422,40 грн, згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів АТ «ОТП БАНК» від 13.05.2025 року № 0521840091 (а.с.1). Ураховуючи часткове задоволення позову, то відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1909,09 грн, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 78,81 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 146950 х 100 / 186450), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 21,19 відсотків (100 - 78,81). Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини. Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року справа № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18). Відповідно до договору № 01/07-2024 про надання правової допомоги, укладений 01.07.2024 року між позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АСІСТАНС» (а.с.13-14), заявки на надання юридичної допомоги № 429 від 01.04.2025 року (а,с.16), витягу з Акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 року (а.с.17), згідно яким вартість, наданих юридичних послуг становить 25000,00 грн. Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме надання усної консультації з вивченням документів, надання письмової консультації з вивченням документів та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Водночас із цим від відповідача [PERSON] до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку передбаченому ч.5 ст. 137 ЦПК України. При цьому, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловлено позицію, згідно якої суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Ураховуючи зазначене, а також часткове задоволення позову, то суд вважає, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 78,81 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 146950 х 100 / 186450), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 21,19 відсотків (100 - 78,81), а саме: - судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1909,09 грн, які дорівнюють 78,81 % від 2422,4 грн судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду; - судові витрати у вигляді витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу в розмірі 19702,5 грн, які дорівнюють 78,81 % від 25000 грн.

Outcome: partial