Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), в інтересах якої діє адвокат Чернишов Г.В. звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі-відповідач), третя особа: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" в якому просить: стягнути з відповідача на її користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що мало місце 14.11.2024 року грошову суму в розмірі 540\~163, 32 грн; стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 100\~000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 14.11.2024 року відповідач, керуючи тз Nissan Leaf, днз [NUMBER] , спричинила дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджено постановою суду по справі № 199/10060/24. Внаслідок вказаної ДТП тз марки Hundai Tucson, днз [NUMBER] під керуванням позивача зазнав механічних пошкоджень, був евакуйований з місця ДТП. В рахунок відшкодування матеріальної шкоди від страхової компанії ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" позивачу виплачено 159\~950,00 грн. Водночас, за результатами звернення до сервісного центру Hundai постачальником ТОВ «Паритет» було складено рахунок на оплату, згідно якого вартість відновлюваного ремонту складає 704\~658,30 грн. Враховуючи значну розбіжність із реальними виплатами страхової компанії, позивач звернулася до судового експерта Пилипенка О.С., який підготував висновок, згідно якого вартість матеріального збитку складає 689\~313, 32 грн. З урахуванням виплаченої суми в розмірі 159\~950,00 грн. та додаткових витрат пов`язаних із оплату евакуатора в розмірі 3800,00 грн. та витрат на оплату послуг експерта в розмірі 7000,00 грн. стягненню підлягає сума 540163,32 грн. Окрім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричиненої відповідачем, її ставленням до вчиненого позивачу завдано моральної шкоди, яка оцінюється нею на рівні 100\~000,00 грн. Ухвалою суду від 03.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28.04.2025 року закрито підготовче засідання та справ призначалась до судового розгляду по суті. В судові засідання відповідач не прибула, відзив на позов чи будь-які інші заяви чи клопотання до суду не надходили. На адресу суду повернувся конверта з відміткою поштового відправлення про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою», також надійшло поштове повідомлення про одержання 13.06.2025 року судового виклику на 10.07.2025 року. 10.07.2025 року представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного судового рішення не заперечує. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14\~листопада 2024\~року о\~19\~год.\~13\~хв.\~ [PERSON] \~на перехресті\~нерівнозначних доріг\~вул.\~Полтавське шосе\~та вул.\~Березанівської у\~м.\~Дніпро керувала\~транспортним засобом\~«NISSAN\~LEAF»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~та порушивши\~вимоги п.\~16.11,\~дорожнього знаку\~2.1\~Правил дорожнього\~руху України,\~рухаючись по\~другорядній дорозі,\~не надала\~перевагу в\~русі автомобілю\~«HYUNDAI\~TUCSON»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~який рухався\~по головній\~дорозі,\~в результаті\~чого скоїла\~з ним\~зіткнення,\~після чого\~вказаний автомобіль\~скоїв наїзд\~на відбійник\~та зіткнення\~з електроопорою.\~Внаслідок ДТП\~транспортні засоби\~отримали механічні\~пошкодження.\~Було складено\~відповідний протокол\~про адміністративне\~правопорушення від\~14.11.2024\~року №\~121757\~та постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2024 року по справі № 199/10060/24 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 22.11.2024 року ТОВ «Паритет» складено рахунок на оплату запчастин автомобіля HYUNDAI TUCSON на загальну суму 704658,30 грн. 16.01.2025 року страховою компанією ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" позивачу виплачено компенсацію в розмірі 159\~950,00 грн. 13.02.2025 року судовим експертом Пилипенко О.С., на замовлення позивача було складено висновок експерта по судовій автотоварознавчій експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 09С25. На запитання того, який матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Hundai Tucson, днз [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, експертом визначено, що матеріальний збиток складає 689313,32 грн. Позивачем сплачено вартість послуг експерта в розмірі 7000,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією та 3800,00 грн. оплата вартості послуг евакуатора. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами ст.15\~та ч.1 ст.16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Загальні підстави відшкодування шкоди визначені\~ст.1166 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частиною другою\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу ч.1\~ст.1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 25 ЗУ «Про страхування»\~передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. В силу\~ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі\~ст.6 вказаного Закону\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до п.22.1\~ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі\~ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Стаття 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за\~Законом №1961-IV\~виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених\~Законом №1961-IV\~випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за\~Законом №1961-IV\~не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Долученим до матеріалів справи доказами підтверджено факт спричинення позивачу матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.11.2024 року, долучено відомості про розрахунок розміру такої шкоди, несення додаткових витрат у вигляді оплати послуг евакуатора та послуг експерта. Вказані відомості та розрахунки не спростовані відповідачем. З урахуванням викладено, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок ДТП, що мало місце 14.11.2024 року в розмірі 540\~163, 32 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100\~000,00 грн. суд виходить з наступного. За приписами\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3\~ст. 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд враховує, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, транспортний засіб, отримав такі механічні пошкодженні, які унеможливлювали його використання тривалий час, внаслідок таких дій відповідача, позивач був безповоротно позбавлений можливістю використання автомобіля за призначенням. При цьому, суд враховує фактор стресу і страху позивача у зв`язку з ДТП, в момент якого вона знаходилась в автомобілі. Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 25000,00 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку відповідача немайнової шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману ним моральну шкоду. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 30.04.2025 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору розмірі 5401,63 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial