Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Чухраєву Н.С. звернулась до суду з вимогою до відповідача [PERSON] щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей, та просить: - додаткові витрати на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 24 975, 71 грн.; - додаткові витрати на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 21 767,96 грн. Тобто, загальна сума додаткових витрат на утримання малолітніх дітей - 46 743,67 грн. З урахуванням заяви представника - адвоката Чухраєвої Н.С. про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача: - суму понесених позивачкою додаткових витрат на утримання дітей у розмірі 2 691,50 грн.; - суму очікуваних (майбутніх) додаткових витрат на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 9 602,77 грн.; - суму очікуваних (майбутніх) додаткових витрат на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 19 945,90 грн., а також судові витрати покласти на відповідача. Тобто, загальна сума додаткових витрат на утримання малолітніх дітей - 32 240,17 грн. Вимоги обгрунтовано тим, що з 12.10.2016 [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Деснянським районним судом м. Києва від 06.12.2022 у справі № 754/9684/22. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 27.02.2022 позивачка задля збереження життя виїхала за кордон та з 18.03.2022 проживала з дітьми в Чорногорії. Представник позивача зазначає, що питання про порядок та розмір сплати аліментів і додаткових витрат на утримання дітей не визначено, зокрема вказує, що в провадженні суду перебуває цивільна справа № 754/11247/23 за позовною заявою [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. При цьому, відповідачем з грудня 2023 року сплачуються кошти на утримання дітей в хаотичних розмірах та в різні строки. Позивач несла та продовжує нести витрати на утримання доньок, зокрема пов`язані зі стоматологічним лікуванням дітей, що викликані критичними загостреннями проблем зі стоматологічним здоров`ям дітей, при цьому відповідач в таких витратах переважно участі не приймає. Представник позивача зазначає, що сума вартості за надане стоматологічне лікування [PERSON] у стоматологічній клініці "MAMADENTIST" відповідно до актів виконаних робіт та сума фактично сплачених позивачем коштів за таке лікування відповідно до чеків та квитанцій (за 29.06.2023, 11.07.2023 та 15.08.2023) відрізняються, оскільки позивачем в ці дні додатково було придбано спеціальні зубні щітки та пасту для доньки (відповідно до рекомендацій лікаря), за які вона розраховувались одним платежем разом із оплатою за стоматологічне лікування, що збільшило суми оплат. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення засобами поштового зв`язку та електронного зв`язку досудової вимоги відповідачу, яку відповідачем було отримано, проте жодних відповідей не надано, грошових коштів не перераховано, а тому позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. З урахуванням заяви представника - адвоката Чухраєвої Н.С. про зменшення розміру позовних вимог, в мотивувальній частині заяви зазначено про те, що відповідачем було сплачено частково суму за вже понесені позивачем витрати на стоматологічне лікування зубів спільних доньок. Відповідно, 05.02.2025 відповідачем, на прохання позивача, було сплачено 4400,00 грн. на стоматологічне лікування зубів доньок, які позивач використала в якості оплати за стоматологічні послуги, які 06.02.2025 були надані двом донькам у стоматологічній клініці в Чорногорії. Ці витрати на лікування зубів дітей за 06.02.2025 не включалися позивачем у суму витрат, які вона просить стягнути з відповідача, оскільки відповідач вже сплатив свою половину за це лікування. Тому суму грошових коштів у розмірі 4400,00 грн., які відповідач самостійно сплатив не можна віднімати від загальної суми витрат, які позивач вже понесла на лікування дітей. Разом з цим, 06.03.2025 відповідачем було сплачено 14 505,00 грн. на стоматологічне лікування зубів доньок. Загальна сума додаткових витрат, яку вже понесла позивач за стоматологічне лікування зубів спільних доньок становить 34 392,99 грн., половина суми якої 30.06.2025 підлягає стягненню з відповідача, що становить 17 196,50 грн. Враховуючи ту обставину, що станом на сьогоднішній день відповідачем на користь позивача було сплачено додаткові витрати на стоматологічне лікування зубів спільних доньок у сумі 14 505,00 грн., то з відповідача слід стягнути залишок із половини суми за вже понесені позивачем витрати на таке лікування дітей, який становить 2 691,50 грн. (34 392,99 грн. / 2 = 17 196,50 грн.) - 14 505,00 грн. = 2 691,50 грн. 26 лютого 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Відповідач скористався правом подачі відзиву, поданого 13.03.2025 через представника - адвоката Гайдай О.В., у відповідності до якого сторона відповідача визнає отримання досудової вимоги та зауважує, що на прохання позивачки сплатив 4 400 грн. в якості авансу на огляд дітей у стоматологічній клініці в Чорногорії. Щодо фактичної суми витрат на стоматологічні послуги на лікування дітей у 2022-2023 роках, відповідач зазначає, що ним було запропоновано позивачу варіанти врегулювання спору, однак позивач не відреагувала. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивачем у провадженні суду щодо стягнення аліментів було надано чеки зі стоматологічної клініки за 2022-2023 роки та зараховано зазначені витрати в середню суму покладену в основу щомісячних потреб дітей. При цьому відповідачем було сплачено половину суми понесених судових витрат на стоматологічне лікування зубів в 2023-2025 роках на картковий рахунок позивача. За підрахунками сторони відповідача загальна сума понесених позивачем коштів складає 36 875,57 грн., з яких половина - 18 437,78 грн. Відповідачем було добровільно сплачено 05.02.2025 року 4 400 грн. шляхом переказу коштів на картковий рахунок позивача, а також здійснено переказ 06.03.2025 року на суму 14 505 грн., що в загальному розмірі складає 18 905 грн. Таким чином відповідач виконав свій обов`язок по сплаті додаткових витрат на дітей. Щодо позовної вимоги про стягнення майбутній витрат на лікування дітей, сторона відповідача не погоджується з огляду на те, що позивач в лютому 2025 року вказала на мету провести лікування зубів дітям, на що відповідачем було сплачено 100 євро. Проте, позивачем не надано інформацію щодо результатів лікування дітей, ефективність такого лікування, а також не наведено діагнозів, у зв`язку з чим відповідач не володіє інформацією про стан здоров`я дітей. Сторона відповідача зауважує, що в матеріалах справи також відсутні результати планових оглядів та лікування дітей, що дає змогу прийти до висновку про те, що лікування не відбувається. Відповідач також окрім двох доньок має сина від попереднього шлюбу, на утримання котрого щомісячно сплачує по 4 500 грн. Також відповідачем сплачуються в добровільному порядку аліменти на утримання дітей у розмірі 10 000 грн. щомісячно, однак незважаючи на вказане, позивачем було ініційовано позов про стягнення з відповідача аліментів. При цьому також зауважують, що питання лікування зубів у дітей їхнього віку не є хронічною хворобою, не пов`язане з регулярним лікуванням, а носить періодичний характер, а відповідач готовий добровільно сплачувати фактично понесені витрати на таке лікування. Зокрема також відсутні докази, що позивач має намір лікувати дітям зуби саме в Стоматологічній клініці «Dental expert» (Чорногорія), при цьому позивач може змінити вибір на інший медичний заклад та, відповідно, може бути змінено ціну на послуги, а відтак витрати є гіпотетичними та можуть не настати. Сторона відповідача також зазначає, що позивач не зацікавлена у мирному врегулюванні спору, оскільки така пропозиція була останньою була проігнорована. У зв`язку з наведеним, відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки відсутній предмет спору через сплату відповідачем фактичних витрат на стоматологічне лікування дітей. Позивач скористалась правом на подачу відповіді на відзив, відповідно до якої вказують, що позивачем в рамках розгляду цивільної справи № 754/11247/23 надано деякі документи на підтвердження стоматологічного лікування дітей не з метою подвійного стягнення, а з метою продемонструвати суду весь обсяг витрат, які позивач несе у зв`язку з утриманням доньок. Також звертають увагу суду на те, що у досудовій вимозі від 11.02.2025 позивач просила перерахувати кошти на картку дитини і при цьому надала реквізити банківського рахунку, на які відповідачем 05.02.2025 було перераховано половину додаткових витрат на лікування дітей. При цьому, відповідачем перераховано частину коштів у розмірі 14 505 грн. на кредитну картку позивача і зазначені кошти було списано в рахунок погашення кредитного зобов`язання. Також сторона позивача не погоджується з обрахунками, наданими відповідачем щодо розміру понесених витрат у сумі 36 875,57 грн., оскільки у вказаній сумі не враховано платежі від 29.09.2022, 06.10.2022 та 30.12.2022. Отже загальна сума вже понесених додаткових витрат на дітей становить 6 682,12 грн. (лікування доньки [PERSON] ), 33 352,87 грн. (лікування доньки [PERSON] ), що в загальному становить 40 034,99 грн., з яких половина, що належить до стягнення з відповідача - 20 017,49 грн. Натомість відповідач зазначає про те, що за його розрахунком половина додаткових витрат становить 18 437,78 грн., що були останній сплачені. За підрахунками позивача, з урахуванням сплачених відповідачем сум після відкриття провадження у справі в розмірі 4 400 грн. та 14 505 грн. становить 1 112,90 грн. Також сторона позивача зазначає про те, що обставина ненадання інформації про лікування дітей не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, водночас відповідач не звертався до позивача з проханням надати вказану інформацію. Щодо стягнення додаткових витрат на стоматологічне лікування дітей, звертає увагу суду на те, що для сплати за таке лікування позивач буде вимушена брати кошти в борг, оскільки відповідач не визнає вимоги в цій частині позову. Також зауважують, що [PERSON] намагається знайти кошти для лікування доньок та перебуває в скрутному матеріальному становищі, зумовленому наявними відкритими виконавчими провадженнями за ініціативою відповідача. Також представник позивача зазначає, що клініку для лікування дітей обрано з 2021 року, вказаний заклад відповідає запитам, а тому позивач не має наміру його змінювати. Також позивач згодна інформувати відповідача про лікування дітей та зміни, які можуть виникати з приводу цього в подальшому. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути понесені додаткові витрати на дітей у розмірі 1 112,49 грн., а також майбутні витрати у розмірі 9 602,77 грн. (донька [PERSON] ) та 19 945,90 грн. (донька [PERSON] ). Представником позивача [PERSON] - адвокатом Чухраєвою Н.С. надано суду додаткові пояснення, у відповідності до яких зазначено про неточності у поданій відповіді на відзив. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року повернуто без розгляду клопотання представника [PERSON] - адвоката Чухраєвої Н.С. про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції. В судовому засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Чухраєва Н.С. підтримала заявлені позовні вимоги з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гайдай О.В. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на викладене у відзиві, при цьому зазначили, що батько належним чином намагається утримувати дітей. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають спільних дітей- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Святошинським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.16-17). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.12.2022 шлюб між сторонами розірвано (а.с.13-14). Встановлено, що спільні діти сторін - [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю (позивачем по справі), що підтверджується також відомостями з Реєстру територіальної громади від 21.02.2025 (а.с.18-19) та, відповідно, не заперечується сторонами, що не потребує доказуванню. В процесі розгляду справи також встановлено, що позивач з доньками з метою збереження життя, фізичного та психологічного здоров`я дітей, враховуючи безпекову ситуацію в Україні, з 27.02.2022 виїхала за кордон та проживає у Чорногорії. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача зазначила про те, що до розірвання шлюбу між сторонами та після розірвання шлюбу позивач несла та продовжує нести витрати на утримання доньок, зокрема пов`язані зі стоматологічним лікуванням дітей, що викликані критичними загостреннями проблем зі стоматологічним здоров`ям дітей, а відтак позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Відповідачем сплачено аліменти на утримання дітей за період з 01.01.2022 по 06.02.2025 на загальну суму 119 800 грн., що підтверджується випискою про рух коштів по картці від 06.02.2025 (а.с.24). Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Суд зазначає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представником позивача надано суду таблицю розрахунку додаткових понесених витрат на стоматологічне лікування дітей, Акти виконаних робіт клініки «Dental Expert», Виписку з клініки стоматології для дітей «Mom's» та Акти виконаних робіт «MAMADENTIST». При цьому варто зауважити, що позивачем у поданій до суду відповіді на відзив зазначено, що сума понесених додаткових витрат на лікування дітей становить 40 034,99 грн., половина суми яка підлягає до стягнення з відповідача становить 20 017,49 грн. При цьому, позивачем вказано, що у зв`язку зі сплатою відповідачем грошових коштів у розмірі 4 400 грн. та 14 505 грн., станом на дату подання відповіді на відзив, сума, що підлягає до стягнення з відповідача становить 1 112,49 грн. В подальшому представником позивача подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого вказує на те, що сплачена позивачем сума коштів у розмірі 4 400 грн., яка була сплачена відповідачем 05.02.2025, та була використана позивачем в якості оплати за стоматологічні послуги, надані 06.02.2025 донькам в стоматологічній клініці в Чорногорії. З вказаних підстав суму коштів у розмірі 4 400 грн. не можна віднімати від суми загальних понесених витрат на дітей, а відтак загальна сума додаткових витрат, яку понесла позивачка складає 34 392,99 грн., половина від якої в сумі 17 196,50 грн. підлягає до стягнення з відповідача, а отже залишок складає 2 691,50 грн. 11.02.2025 адвокатом Чухраєвою Н.С. в інтересах [PERSON] було надіслано відповідачу досудову вимогу, згідно з якою пропонують відповідачу в добровільному порядку відшкодувати [PERSON] 50 % вартості від понесених нею додаткових витрат, та витрат, що будуть понесені в майбутньому на стоматологічне лікування дітей в розмірі 46 297,36 грн. Вбачається, що представником [PERSON] - адвокатом Гайдай О.В. на зазначену вище вимогу було надано відповідь, відповідно до якої відповідач погоджується з додатково понесеними витратами [PERSON] на стоматологічне лікування дітей та надає розрахунок до 06.02.2025 включно, за яким сума витрачених на лікування коштів складає на [PERSON] - 33 352,87 грн., [PERSON] - 6 682,12 грн., а отже половина витрат, що належить до сплати відповідачем становить 15 617,49 грн. (16 676,43+3 341,06- 4 400). Також відповідачем запропоновано декілька варіантів домовленості щодо сплати платежів на майбутнє лікування дітей, а саме пропозиція сплати половини витрат за результатом кожного візиту, а також проінформовано, що [PERSON] готовий до діалогу з метою мирного врегулювання спору, а також до розгляду інших пропозицій стосовно утримання спільних дітей сторін, про що також неодноразово зазначалося в процесі судового розгляду. В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з переліком стоматологічних послуг, наданих [PERSON] та [PERSON] загальна сума становить 40 034,99 грн., яка складається з: 352,37 грн.+3 291,75 грн. +3 038 грн.+362,10 грн.+500 грн.+2 950 грн.+9 450 грн.+8 150 грн.+5 350 грн.+3 986,77 грн.+2 604 грн. Суд, дослідивши надані стороною позивача докази, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову в частині вже понесених додаткових витрат на утримання дітей на стоматологічне лікування, у розмірі 1 112,49 грн., враховуючи, що загальні витрати, понесені позивачем на стоматологічне лікування доньок становить 40 034,99 грн. При цьому половина від зазначеної суми, що підлягає до сплати відповідачем становить 20 017,49 грн. - 4 400 грн. (сплачено відповідачем 05.02.2025) - 14 505 грн. (сплачено відповідачем 06.03.2025) = 1 112,49 грн. Щодо стягнення додаткових витрат на стоматологічне лікування дітей, що очікує понести позивачка в майбутньому слід зазначити наступне. Слід зауважити, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 18 вищезазначеної Постанови зазначено, що передбачені статтею 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 у справі № 520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню у рахунок відшкодування додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 369/11745/16-ц. У відповідності до прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача суму очікуваних (майбутніх) додаткових витрат на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 9 602,77 грн., суму очікуваних (майбутніх) додаткових витрат на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 19 945, 90 грн. Відповідачем заперечувались заявлені позовні вимоги, при цьому вказує, що лікування зубів у дітей їхнього віку не є хронічною хворобою, не пов`язане з регулярним лікуванням, а носить періодичний характер, а відповідач готовий добровільно сплачувати фактично понесені витрати на таке лікування. Зокрема також відсутні докази, що позивач має намір лікувати дітям зуби саме в Стоматологічній клініці «Dental expert» (Чорногорія), при цьому позивач може змінити вибір на інший медичний заклад та, відповідно, може бути змінено ціну на послуги, а відтак витрати є гіпотетичними та можуть не настати. В матеріалах справи міститься попередній план санації пацієнта [PERSON] , виданий клінікою «Dental Expert» 06.02.2025, відповідно до якого попередньо передбачено видалення одного молочного зуба, встановлення тримача місця для зуба, цифрові відтиски, фото полімерна реставрація 2-3 поверхні чотирьох зубів, ендодонтія, герметизація фігур постійних зубів на загальну вартість 916 Євро, що в гривневому еквіваленті складає 39 891,80 грн. Відповідно до плану лікування дитини [PERSON] , виданого клінікою «Dental Expert» 06.02.2025, передбачено лікування карієсу одного зуба, фото полімерна реставрація, ендодонтія одного зуба на загальну вартість 241 Євро. Також, вказано щодо плану лікування, що полягає в композитній реставрації 2-3 поверхні двох зубів вартістю 200 євро, що в сумі в українській гривні відповідно до курсу НБУ станом на 21.02.2025 становить 19 202,55 грн. Суд вважає за необхідне зазначити, що вказані вище плани лікування зубів, видані клінікою «Dental Expert» дітей є попередніми, отже «орієнтованими». Також у вказаних планах міститься інформація про те, що ціни є актуальними на момент складення плану лікування, а саме станом на 06 лютого 2025 року і можуть бути змінені. Слід також врахувати, що процес надання стоматологічних послуг дітям в ранньому віці є мінливим, носить періодичний характер, оскільки стан здоров`я зубів може змінюватись в залежності від обставин, харчування та стилю життя дитини. Враховуючи викладене, слід прийти до висновку, що питання санації ротової порожнини та усунення проблем із зубами може змінюватись з часом, і наперед лікарі не можуть стверджувально запланувати об`єм майбутніх виконаних стоматологічних робіт та проведених процедур, а відтак неможливо визначити точну вартість послуг, що будуть надаватись в майбутньому, а тому в задоволенні вимог позову в цій частині слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про оплату додаткових витрат на дитину. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 1 211,40 грн. суд покладає на відповідача.

Outcome: partial