Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бедринець Мирослава Юріївна, звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, укладений 16 жовтня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 602 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] розірвати; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від всіх видів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що 16 жовтня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивачки. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, зникло взаємопорозуміння та взаємоповага, відповідач часто вчиняє побутові сварки, в результаті чого в них виникають непорозуміння і це призвело до того, що шлюбні відносини між ними фактично припинені. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Спільне життя у них не склалося, між ними припинено шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, а тому шлюб існує тільки формально. Крім того, позивач вказує, що відповідач зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на загальну атмосферу в сім`ї. Відповідач не утримував та не утримує ані дружини ані доньку, покинув сім`ю, на теперішній час проживає окремо, офіційно працевлаштований у лавах ЗСУ, отримує достойну заробітню плату. Відповідач не турбується про добробут доньки, не забезпечує необхідними речами, ухиляється від батьківських обов`язків по її матеріальному забезпеченню. У зв`язку з значним підняттям цін, доходу позивача не вистачає для утримання дитини, тому потребує утримання від відповідача. Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, не допомагає їй у витратах, придбанні відповідного одягу, ліків, а також продуктів харчування, тощо. Відповідач є працездатного віку, крім того має офіційне місце роботи, що свідчить про його можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. В судове засідання 09.07.2025 позивач не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. При цьому, до суду 18.06.2025 та 07.07.2025 від представника позивача поступили заяви, в яких просить проводити розгляд даної справу за відсутності сторони позивача. Також зазначено, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 09.07.2025 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання та відзиву не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 16.10.2004 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 602. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 28.07.2008 року вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ВК Ужгородської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До позовної заяви також додано копію паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] та ідентифікаційного коду, копію паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , згідно якого місце проживання останньої зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , та ідентифікаційного коду, копію паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , №008268427 від 27.09.2022. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Щодо вимоги про розірвання шлюбу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51\~Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги зазначені позивачем у позові обставини, що протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, зникло взаємопорозуміння та взаємоповага, відповідач часто вчиняє побутові сварки, в результаті чого в них виникають непорозуміння і це призвело до того, що шлюбні відносини між ними фактично припинені. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Спільне життя у них не склалося, між ними припинено шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, а тому шлюб існує тільки формально. З урахуванням викладеного, фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід зазначити наступне. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» визначено\~прожитковий мінімум\~для дітей\~віком до\~6\~років -\~2563\~гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180СК\~України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54). Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейним кодексом\~України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою ВК Ужгородської міської ради та копією паспорта позивача. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує, вік дитини, і те що відповідач є працездатною особою. Враховуючи наведені вище обставини,

Outcome: approved