Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Автосервіс», третя особа [PERSON] , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зазначивши, що 07.06.2021 у м. Києві, на території Подільського району, сталася ДТП - зіткнення автобуса «Атаман A-092», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «KIA Optima», д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням. У результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, які визнані судово-медичною експертизою легкими, інша особа отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Позивача потерпілим у кримінальному провадженні не визнано досудовим слідством та відмовлено у цьому ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2023. Цією ж ухвалою суду визнано заподіяння позивачу тілесного ушкодження внаслідок вказаної ДТП. Того ж дня іншою ухвалою Подільського районного суду м. Києва вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, тобто за нереабілітуючою обставиною. Таким чином, винуватість третьої особи у вчиненні ДТП встановлена та не потребує доказування відповідно до ч.6 ст.82 ЦІПК України. Оскільки позивачу було відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, він був позбавлений можливості ознайомитися із його матеріалами. Більше того, у відповідь на адвокатський запит листом Подільської окружної прокуратури відмовлено у наданні інформації щодо належності транспортного засобу «Атаман A-092», д.н.з. [NUMBER] , знову таки на підставі того, що позивачу відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні. Проте, відповідно до ухвали суду про закриття кримінального провадження, третя особа у момент ДТП, керуючи вказаним транспортним засобом, рухалася за маршрутом №180 (проспект Свободи - вулиця Милославська). Згідно ж листа Департаменту транспортної інфраструктури КМДА, наданого на адвокатський запит від 08.09.2023, право перевезення пасажирів за вказаним маршрутом було надано ТОВ «Автосервіс», на підставі відповідного договору. Отже, саме відповідач є особою, яка здійснювала експлуатацію транспортного засобу, а відтак, є особою, відповідальною за спричинену шкоду, на підставі статей 1166, 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України. Матеріальну шкоду позивачу спричинено пошкодженням належного йому автомобіля «KIA Optima», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до звіту №89/66.05.23 від 17.05.2023 вартість матеріального збитку, спричиненого вказаною ДТП внаслідок пошкодження автомобіля позивача, складає 445 658,40 грн. При цьому цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Атаман А-092», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована АТ «Страхова компанія «ІНГО»», що підтверджується листом зазначеної компанії, а тому позивач може розраховувати на виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн, оскільки таким є ліміт відповідальності страхової компанії. У відповідності до ст.1194 ЦК України різницю між розміром шкоди та сумою страхового відшкодування, яке має виплатити страхова компанія, має відшкодувати особа, відповідальна за шкоду. Таким чином, з відповідача, який є особою, відповідальною за шкоду, підлягає стягненню відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 345 658,40 грн. Крім того, позивач стверджує, що йому також спричинено й моральну шкоду. Так, під час ДТП він отримав тілесні ушкодження, які потягли фізичні страждання та необхідність лікування. Окрім того, під час ДТП він відчув сильний стрес через побоювання за своє життя та здоров`я. Також у результаті ДТП істотно пошкоджено, а по суті знищено (оскільки ремонт визнаний недоцільним згідно зазначеного вище звіту), належний йому автомобіль. Для позивача це майно є цінним, на його придбання він тривалий час накопичував гроші, та внаслідок його знищення також потерпає від істотних негативних наслідків немайнового характеру. Окрім того, сама по собі відсутність автомобіля спричинила дуже істотні негативні наслідки у житті позивача. Так, він змушений користуватися більш повільним та менш комфортним громадським транспортом, від звичайних пересувань швидше стомлюється та відчуває дискомфорт, не може встигнути в усіх запланованих справах, через що порушилися зв`язки із оточуючими людьми, як ділового, так і особистого характеру. Також позивач стверджує, що користування громадським транспортом під час епідемії особливо небезпечного інфекційного захворювання COVID-19, оскільки вірогідність зараження вказаним захворюванням підвищується у громадському транспорті, піддавала ризику його здоров`я та змушувало побоюватися за стан як власного здоров`я, так і здоров`я близьких. Після початку повномасштабної війни російської федерації проти України громадський транспорт у м. Києві не працював взагалі тривалий час, внаслідок чого, не маючи автомобіля, позивач взагалі був позбавлений можливості пересування у критичній ситуації. Із урахуванням наведеного позивач просить стягнути на його користь 100 000,00 грн моральної шкоди. Крім того, він просить стягнути понесені ним судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2023 головуючим у справі було визначено суддю Анохіна А.М. Ухвалою суду від 03.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.12.2023 до суду надійшли пояснення щодо позову, подані представником третьої особи, у яких він просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, представник вказує на відсутність в матеріалах справи доказів, за допомогою яких можливо ідентифікувати власника транспортного засобу «Атаман A-092», д.н.з. [NUMBER] , на те, що наданий позивачем висновок про вартість майна є неналежним доказом, а також на те, що позивач не скористався правом на страхове відшкодування. 29.12.2023 представником позивача подано до суду додаткові пояснення. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О., оскільки на підставі наказу №1/02-02 від 11.01.2024 суддю Козелецького районного суду Чернігівської області Анохіна А.М. відраховано зі штату Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 31.01.2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14.03.2024 частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 14.08.2024 представником відповідача подано до суду письмові пояснення, у яких зазначено про необґрунтованість та недоведеність доводів позивача, наведених у позовній заяві. Зокрема, представник відповідача вказує на те, що матеріали справи не містять листа Департаменту транспортної інфраструктури КМДА, на який позивач вказує у позовній заяві, та договору, на підставі якого ТОВ «Автосервіс» здійснює перевезення пасажирів за маршрутом №180. Також матеріали справи не містять доказів, відповідно до яких можливо було б об`єктивно встановити кому саме належить згаданий транспортний засіб. Крім того, у позовній заяві зазначено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Атаман А-092», д.н.з. [NUMBER] була застрахована АТ «Страхова компанія «ІНГО», що підтверджується листом зазначеної компанії, у зв`язку з чим позивач розраховує на виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 гривень, оскільки таким є ліміт відповідальності страхової кампанії. Разом з тим, позивачем не долучено жодного доказу, відповідно до якого можливо встановити у якій страховій компанії був застрахований транспортний засіб «Атаман А-092», д.н.з. [NUMBER] та на яку суму застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу. Також, заява з проханням перерахувати страхову виплату, яка додана до позовної заяви, не містить адресата, відмітки про прийняття цієї заяви отримувачем або доказів направлення такої заяви, підпису особи, яка склала таку заяву, що в свою чергу ставить під сумнів факт звернення позивача до страхової компанії з метою отримання страхового відшкодування. Крім того, представник просить врахувати, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема, в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Відповідно до змісту позовної заяви вона містить посилання на звіт №89/66.05.23 від 17.05.2023, відповідно до якого вартість матеріального збитку, спричиненого ДТП внаслідок пошкодження автомобіля складає 445 658,40 грн. Однак, аналізуючи зміст такого звіту, можливо дійти до висновку, що він є не об`єктивним та не враховує всіх аспектів стану автомобіля. Так, у звіті зазначено: «Звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача щодо імовірної (ринкової) вартості об`єкта». Також звіт містить формулювання: «Інформація, отримана з незалежних джерел, вважається правдивою, однак оцінювач не гарантує в якій небудь формі факт її достовірності. Оцінювач не несе відповідальність за стан складових чи агрегатів, що неможливо досліджувати шляхом звичайного інспектування (чи зовнішнього візуального огляду). Оцінювач припускає відсутність яких небудь схованих факторів, що впливають на оцінку вартості досліджуваного об`єкта, стан конструкцій елементів. Проведений аналіз, міркування та висновки обмежуються лише викладеними припущеннями та обмежувальними умовами і представляють власне професійне судження оцінювача». Разом з тим, якщо скористатись сервісом Experian Auto Chech (надалі - Сервіс) та перевірити автомобіль за VIN [NUMBER], можливо встановити, що згаданий автомобіль був експортований з США, маючи серйозний рівень ушкоджень після зіткнення з деревом, у зв`язку з чим автомобіль був реалізований на аукціоні та проданий 15.04.2017 до Грузії. На момент продажу автомобіля до Грузії показник спідометра був 29 000 миль. Разом з тим, Сервіс також зазначає, що дані спідометра мають факт невідповідності з фактичним пробігом. Крім того, відповідно до Сервісу, 10.05.2021 на згаданий автомобіль замовлявся новий блок ABS, що свідчить про те, що пробіг на автомобілі намагались «скрутити», оскільки пробіг в зазначеному автомобілі зберігається на панелі приборів та у блоці ABS. Разом з тим, в Звіті відсутні будь-які відомості про те, що зазначений автомобіль вже був в ДТП, у автомобіля наявні факти невідповідності даних спідометра та фактичного пробігу автомобіля. Також, договір про проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу №89/66.05.23 від 12.05.2023 не містить підпису позивача, що ставить під сумнів його існування. Ураховуючи наведене, представник відповідача вважає, що Звіт про вартість автомобіля, що доданий до позовної заяви, не може бути належним доказом для обрахунку майнової шкоди, оскільки сам його зміст є «професійним оціночним судженням оцінювача» та не враховує всіх аспектів стану автомобіля до ДТП. Крім того, він вказує, що оскільки позивачу не було заподіяно шкоди кримінальним правопорушенням, він не був визнаний потерпілим в рамках кримінального провадження, то й право на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, він не має. 26.08.2024 представником позивача подано до суду додаткові пояснення у справі. Ухвалою суду від 22.10.2024 задоволено клопотання представника позивача та повторно витребувано докази по справі. 22.01.2025 до суду надійшов лист від Подільської окружної прокуратури міста Києва, у якому повідомлено про неможливість надання витребуваних судом доказів. 20.03.2025 представником відповідача подано до суду письмові пояснення, у яких зазначено про неможливість виконання відповідачем ухвали суду про витребування доказів. Перед початком судового засідання 02.07.2024 представники сторін подали заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, ураховуючи наявні в матеріалах справи заяви представників сторін по суті справи, а також подані ними заяви про розгляд справи без їхньої участі, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, із урахуванням усних пояснень учасників справи, наданих в ході судового розгляду, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Судом встановлено, що 07.06.2021 приблизно о 14 год. 25 хв. у м. Києві, на проїжджій частині перехрестя вулиці Наталії Ужвій, проспекту Правди та проспекту Свободи, що територіально відноситься до Подільського району міста Києва, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса «Атаман A-092», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «KIA Optima», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої пасажир вказаного автобуса [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди 08.06.2021 до Єдиного реєстру досудових внесено відомості за №12021100070001086 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19.04.2023 у справі №758/10480/22 встановлено, що вказана ДТП сталася з вини обвинуваченого [PERSON] , однак цією ж ухвалою останнього звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим. При цьому 19.04.2023 Подільським районним судом міста Києва також постановлено ухвалу у справі №758/10480/22, якою відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про залучення його в якості потерпілого в рамках вказаного вище кримінального провадження. Звернувшись із даним позовом до суду, [PERSON] вказує на те, що внаслідок вказаної ДТП йому було спричинено матеріальну шкоду, яка вразилась у пошкодженні належного йому автомобіля «KIA Optima», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до звіту №89/66.05.23 від 17.05.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного транспортного засобу внаслідок ДТП, складає 445 658,40 грн. Позивач стверджує, що відповідно до ухвали суду про закриття кримінального провадження, на момент ДТП винуватець [PERSON] , керуючи автобусом «Атаман A-092», д.н.з. [NUMBER] , рухався за маршрутом №180 (проспект Свободи - вулиця Милославська). Згідно з листом Департаменту транспортної інфраструктури КМДА, наданим на адвокатський запит, право перевезення пасажирів за вказаним маршрутом було надано на підставі відповідного договору ТОВ «Автосервіс». Із урахуванням наведеного, позивач стверджує, що оскільки особою, яка здійснювала експлуатацію транспортного засобу, яким керував винуватець ДТП, є ТОВ «Автосервіс», то у відповідності до положень статей 1166, 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України саме це товариство є особою, відповідальною шкоду, спричинену внаслідок ДТП. Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок ДТП йому завдано матеріальну шкоду в розмірі 445 658,40 грн, яка виразилася у пошкодженні належного йому автомобіля «KIA Optima», д.н.з. [NUMBER] , на підтвердження чого він надав до суду звіт №89/66.05.23 про оцінку вартості матеріального збитку, складений ФОП [PERSON] 17.05.2023. Також він зазначає, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Атаман А-092», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО»», із лімітом відповідальності страховика у розмірі 100 000,00 грн. Із урахуванням наведеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь на підставі ст.1194 ЦК України майнову шкоду у розмірі 345 645,40 грн, що дорівнює різниці між розміром завданої йому шкоди та сумою страхового відшкодування, яке має виплатити йому страхова компанія. Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, суд керується наступним. Обставини вчинення ДТП та вина [PERSON] встановлені ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19.04.2023 у справі №758/10480/22, яка набрала законної сили 11.03.2021. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказані обставини не підлягають доказуванню у даній справі. Разом із цим, вирішуючи доведеність решти доводів позивача, наведених в обґрунтування позову, суд враховує наступне. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах (шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 цього Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого). Пунктом 9.1 статті 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями пункту 36.1 статті 36 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed