Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою та просить встановити факт смерті [INFO] її свекрухи [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України в місті Кадіївка (м.Стаханів) Луганської області. Подану заяву обґрунтовує тим, що мати її чоловіка [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Кадіївка Луганської області народження, але вона не може отримати свідоцтво про смерть у органах державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Також посилається на те, що заінтересованою особою їй було відмовлено у реєстрації відповідного акту цивільного стану з огляду на те, що документи, які підтверджують смерть її свекрухи (медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть) видані неуповноваженими органами, що створені на тимчасово окупованій території України. Наведене зумовлює необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті Учасники справи у судове засідання не з`явились; заявник просить справу розглядати без її участі; представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду заяви, про причини неявки не повідомив. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (ч. 2 ст. 317 ЦПК України). Враховуючи наведену норму процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. [PERSON] є матір`ю чоловіка заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) та копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 2000 року Стаханівським МВ УМВС України в Луганській області (а.с.9). Факт смерті [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 02 квітня 2025 року «Стаханівським міським відділом записів актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції «ЛНР» (а.с.5). Крім цього, з копії медичного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 березня 2025 року (а.с.4) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у місті «Стаханів ЛНР», причина смерті - гостра серцева недостатність. Постановою Верховної ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» № 1351-VIII від 12.05.2016 року, місто Стаханов Луганської області перейменовано на місто Кадіївка. Заявник звернулась до органу державної реєстрації актів цивільного стану, однак державну реєстрацію смерті [PERSON] проведено не було, що підтверджується копією листа Овруцького Відділу ДРАЦС у Коростенському районі Житомирської області №46/29-10-54 від 30 травня 2025 року (а.с.3). Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Постановою Кабінету Міністрів України № 1364 від 06 грудня 2022 року «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією» встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. Згідно до Переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затвердженого Указом Президента України від 07 лютого 2019 року № 32/2019, місто Кадіївка Луганської області відноситься до тимчасово окупованої території України. Враховуючи обмежену можливість збору доказів смерті особи на тимчасово окупованій території України, а також беручи до уваги, що встановлення відповідного факту необхідно заявнику для реєстрації смерті матері чоловіка та отримання свідоцтва про смерть, суд дійшов висновку, що документ, виданий установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, як виняток може бути врахований судом в контексті оцінки відомостей, що містяться в такому документі на підтвердження відповідного факту, що жодним чином не легітимізує окупаційну владу. Отже, суд установив, що [PERSON] , [INFO] померла на території України, яка є тимчасово окупованою, а тому після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку для реєстрації факту його смерті на території України. З огляду на зазначене вище й з метою захисту законних прав та інтересів заявника, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Кадіївка (колишньому Стаханові) Луганської області, Україна. Відповідно до частини 4 статті 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved