Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що згідно кредитного договору №4198002 від 06.12.2023 року відповідач [PERSON] , отримала в ТОВ «Лінеура Україна» кредит у вигляді грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 24500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом, вказаними кредитними коштами відповідач скористався. За умовами кредитного договору відповідач був зобов`язаний повернути позику в строк 360 днів, та сплатити проценти за користування позикою. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача за кредитом становить 201390,00 гривень, вказану заборгованість позивач і просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом надіслання рекомендованого поштового відправлення та шляхом надіслання СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» на 10:15 год. 07 липня 2025 року. Ухвалою суду від 24 січня 2025 року провадження у вказаній справі було відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 20 травня 2025 року [PERSON] , надала до суду відзив на позовну заяву. Вважає, що даний позов не підлягає задоволенню оскільки позивачем не надано достатніх і допустимих доказів а саме, що саме вона погодила всі істотні умови кредитного договору у якому навіть відсутній будь-який ідентифікатор, за допомогою якого вона нібито підписала договір. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування їй коштів, а саме платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо або виписки з банківського рахунку. 18\~червня 2025\~року представник\~позивача надав\~до суду\~відповідь на\~відзив.\~Вважає,\~що позовні\~вимоги необхідно\~задовольнити оскільки відповідач здійснивши\~дії,\~спрямовані на\~укладання договору\~позики шляхом\~заповнення заявки\~на сайті,\~з введенням\~коду підтвердження,\~який є\~одноразовим ідентифікатором\~на підписання\~електронного договору,\~та зазначенням\~інформації щодо\~реквізитів банківської\~картки,\~на рахунок\~якої в\~подальшому було\~перераховано грошові\~кошти у\~розмірі 24500,00\~грн.\~поточний/\~картковий рахунок\~ [NUMBER] \~вказаний відповідачем\~при оформленні\~Договору позики. В графі\~підпис [PERSON] ,\~вказано електронний\~підпис -\~99512,\~відповідно,\~тобто відповідач\~підписав договір\~одноразовим ідентифікатором,\~як це\~передбачено умовами\~договору та ст.12\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію,\~а отже,\~вчинила дію,\~що вважається\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір.\~Більше того,\~ [PERSON] ,\~особисто і\~власноручно зазначила\~усі свої\~реквізити та\~персональні дані,\~необхідні для\~оформлення договору,\~та отримання\~кредиту. Крім того, відповідач не надала жодних доказів в обгрунтування підстав заперечень проти позову. ТОВ «Українські Фінансові Операції» не є банківською установою, то відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і як наслідок, формувати платіжні інструкції та виписки за такими рахунками не може. На підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості Товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному Договору, який оформлений належним чином як документ Товариства, що підписаний директором ТОВ «Лінеура Україна» та скріплений печаткою Товариства. При цьому чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Виходячи з наведеного вважає, що наданий розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у даній справі. 07 липня 2025 року [PERSON] , надала до суду заперечення на відповідь на відзив. Вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивач не довів факту укладання договору належним чином, не довів передачі коштів, не довів свого права вимоги та не надав належних та допустимих доказів. У відповідності до ст.ст.274, 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , укладено кредитний договір №4198002 від 06.12.2023 року відповідно до якого відповідач [PERSON] , отримала в ТОВ «Лінеура Україна» кредит у вигляді грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 24500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом, якими [PERSON] , скористалася(а.с.71-96). Відповідно до\~договору факторингу\~від 26/07/24\~р.,\~ТОВ «Українські\~Фінансові Операції»\~ набуло\~право вимоги\~ в ТОВ\~«Лінеура Україна»,\~ в тому числі за кредитним договором №4198002 від 06.12.2023 р., що уклали ТОВ «Лінеура Україна» та боржник [PERSON] (а.с.35-65,97) З розрахунків заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4198002 від 06.12.2023 року складає:201390,00 грн. (120-128, 156-158) Із змісту ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним\~договором\~банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити\~проценти. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв`язку з задоволенням позову сплату судових витрат суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved