Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Концерн «МТМ», через систему „Електронний суд, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, мотивуючи свої вимоги тим, що у період 01.06.2023 року по 30.04.2024 року відповідачу було відпущено теплову енергію в нежитлове приміщення № 20, 21, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 56 511 грн. 04 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також стягнути судові витрати. Ухвалою від 02.08.2024 року було відкрито провадження у справі. 23.09.2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якій останній просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. Позивачем до суду не надано доказів поставки теплоносія за адресою нежитлових приміщень відповідача № 20,21; доказів, що система опалення об`єкта теплопостачання відповідача не є відокремлена від системи опалення житлового будинку за адресою [ADDRESS] ; актів зняття показань приладу обліку за спірний період з червня 2023 по квітень 2024 включно. Також позивачем не надано документів на підтвердження фактичного відпуску відповідачу теплової енергії щомісяця за спірний період (актів надання послуг, інших первинних документів бухгалтерського обліку), так само позивачем не надано суду доказів направлення або вручення відповідачу документів на оплату спожитої теплової енергії у спірний період, також не наведено жодних підстав та розрахунків, за якими було здійснено перерахунок у зазначених вище періодах, не обґрунтовано яким чином нараховувалися щомісячні суми за начебто поставлену теплову енергію, не вирахувано обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. За відсутності таких документів позивач жодним чином не підтвердив розрахунок відпущеної теплової енергії, а саме не зазначив величину теплового навантаження на об`єкт опалення, не обґрунтував та документально не підтвердив порядок та методику нарахування споживачу вартості наданих послуг з теплопостачання, не надав розрахунку кількості Гкал, які вказані в розрахунках, та первинних доказів, якими така кількість підтверджується, та доказів, на підставі яких позивач визначив покази будинкових приладів обліку. 21.10.2024 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в яких представник позивача посилаючись на те, що після пред`явлення позовної заяву до суду, відповідач надав докази автономної системи опалення, у зв`язку з чим позивач здійснив перерахунок суми заборгованості та зменшив до 23\~456,37 грн., про що надав розрахунок, яку просить стягнути з відповідача, а також судовий збір. Ухвалою суду від 23.12.2024 року витребувано у Концерну «Міські теплові мережі» обґрунтований розрахунок суми заборгованості у розмірі 23456,37 грн. (нежитлове приміщення № 20,21 за адресою: [ADDRESS] ) відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315. Витребувано у Концерну «Міські теплові мережі» інформацію щодо статусу нежитлових приміщень № 20,21 за адресою: [ADDRESS] , відповідно до класифікації термінів загальних положень методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315. 16.01.2025 року на виконання ухвали суду від 23.12.2024 року представником позивача долучено роз`яснення щодо проведення нарахувань за послугу з постачання теплової енергії приміщень відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з червня 2023 року по квітень 2024 року із зазначенням інформації щодо статусу нежитлових приміщень № 20, 21, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до класифікації термінів загальних положень Методики № 315. 11.03.2025 року представником відповідача надано звіт з проведення обстеження енергетичної ефективності нежитлового приміщення (енергетичний аудит) ФОП [PERSON] по [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Господарським кодексом України,\~Законом України «Про теплопостачання», «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні\~Закону України «Про теплопостачання»\~та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Судом встановлено, що відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.06.2023 року № 335839255, власником нежитлового приміщення №20,21, загальною площею 68,6 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , є відповідач по справі [PERSON] . Станом на 01.11.2021 року між позивачем та [PERSON] укладено типовий договір №72229621 про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення №20, 21. Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок по [ADDRESS] , обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення №20,21 споживача [PERSON] знаходиться в житловому будинку за адресою [ADDRESS] та згідно наданих споживачем документів являється приміщенням з індивідуальним опаленням. У відповідності до п. 24 Правил №830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315» (надалі-Методика №315). Відповідно до Методики №315 розподіл обсягів теплової енергії здійснюється на загальнобудинкові потреби та на опалення приміщень. Розподіл на опалення приміщень здійснюється в залежності від оснащеності приміщення вузлом розподільного обліку та в залежності від категорії/типу приміщення. Для класифікації типів приміщень у будівлі Методикою №315 встановлені наступні визначення: - окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; - опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря: - приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря; - приміщення з комбінованою системою опалення - опалюване приміщення, в якому забезпечення тепловою енергією здійснюється внутрішньобудинковою системою опалення для часткового обігрівання та періодично працюючою догріваючою системою, встановленою на законних підставах. Для споживачів, приміщення яких оснащене індивідуальним опаленням, встановленим на законних підставах, нараховується ЗБП та обсяг Гкал розрахованих згідно довжини трубопроводу, який проходить через приміщення (у разі наявності такого трубопроводу). Згідно методики, для приміщенням з індивідуальним опаленням застосовується формула 15 згідно якої визначається доля ЗБП (загально-будинкових потреб). В житловому будинку за адресою [ADDRESS] обсяги теплової енергії на ЗБП визначаються як частка 25% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Для будинків, в яких наявні приміщення з індивідуальним опаленням, згідно п.9 розділу IV для розрахунку ЗБП будинку застосовується коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі. За період з червня 2023 року по квітень 2024 року нарахування на приміщення споживача виконувались без врахування індивідуального опалення, а саме пропорційно опалювальній площі приміщення. Сума нарахувань складає 56511,04 грн. з ПДВ, а саме: умовно-змінна частина 46429,32 грн. з ПДВ; умовно-постійна частина 9427,72 грн. з ПДВ; абонентська плата 654,00 грн. з ПДВ. У червні 2023 року на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено, що споживач [PERSON] є власником нежитлових приміщень №20, 21, площею 68,6 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Відповідно, було проведено перерозподіл теплової енергії по будинку за період з листопада 2021 року по травень 2023 року та виконаний перерахунок нарахувань, а саме споживачу нарахована теплова енергія умовно-змінна та умовно-постійна частина, а також абонентська плата за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, сума перерахунку складає 39192,60 грн. з ПДВ. Після надання споживачем дозвільних документів на влаштування індивідуального джерела опалення, з листопада 2024 року нарахування виконувались як для приміщення з індивідуальним опаленням. Також у листопаді 2024 року був виконаний перерозподіл теплової енергії у будинку та зроблено перерахунок умовно-змінної частини споживачам за період з листопада 2021 року по березень 2024 року. Таким чином, загальна сума нарахувань споживача [PERSON] з урахуванням перерозподілу, як для приміщення з індивідуальним опаленням за період з листопада 2021 року по квітень 2024 року складає: 23456,37 грн., з них: умовно-змінна частина 13374,65грн. з ПДВ (46429.32грн. - 33054.67грн.); умовно-постійна частина 9427,72 гри. з ПДВ; абонентська плата 654,00 грн. з ПДВ. Відповідач, до звернення до суду з зазначеним позовом, заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках, на адресу Концерну „МТМ не надавав, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати у відповідні періоди. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення на адресу Концерну „МТМ не надходило. Контррозрахунок відповідачем не наданий. Згідно\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями, наведеними у\~статті 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги \~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги \~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги \~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку одним з основних зобов`язань співвласника багатоквартирного будинку є забезпечення належного утримання та належного санітарного, технічного стану спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, и також підмови від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за Іншим договором не було виконано належним чином. Пунктами 8,9 Правил визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за ст. 612 ч. 1 ЦК України. Щодо розрахунку теплових втрат від транзитних трубопроводів. Згідно п. 24 Правил №830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно до площі (об`єму) приміщення споживача згідно з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018р. №315. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання. Відповідно до вимог ч. 6 статті 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Частина 2 статті 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання передбачає, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства Згідно (Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315). Обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення Згідно затвердженої Методики №315 для визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення власник приміщення надає інформацію для проведення відповідних розрахунків за формулою 3. Власник надає інформацію щодо довжини транзитного трубопроводу та наявності або відсутності ізоляції. Відповідно до Робочого проекту, долученого представником відповідача до відзиву на позовну заяву, а саме п. 3 в нежитловому приміщенні відповідача наявні 5 стояків довжиною 15 м. Відповідно до роз`яснень, наданих представником позивача до матеріалів справи, нарахування умовно-змінної частини тарифу позивачем відбувалось з урахуванням довжини трубопроводів. зазначених в Робочому проекті. Застосування питомих теплових втрат Ізольованих трубопроводів відповідно до проекту відокремлення (відключення) приміщення як і визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення з транзитними мережами опалення за результатом енергоаудиту проведеного власником приміщення затвердженою Методикою не передбачено. Слід зауважити, що згідно Закону України «Про енергетичну ефективність будівель» енергетичний аудитор будівель (далі - енергоаудитор будівель) - фізична особа, яка має дійсний кваліфікаційний сертифікат, отриманий за результатами проходження сертифікації осіб, які мають намір провадити діяльність із сертифікації енергетичної ефективності, енергетичного аудиту будівель та обстеження технічних установок. Процедуру проведення сертифікації осіб, які мають намір провадити діяльність із сертифікації енергетичної ефективності, енергетичного аудиту будівель та обстеження технічних установок визначено „Порядком проведення сертифікації осіб, які мають намір провадити діяльність із сертифікації енергетичної ефективності, енергетичного аудиту будівель та обстеження технічних установок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2024 р. № 40. Відповідно до вимог Порядку сертифікація - процедура оцінки відповідності осіб, яким присвоєно/підтверджено/визнано професійну кваліфікацію енергетичного аудитора будівель, за результатами якої приймається рішення щодо видачі або відмови у видачі сертифіката енергетичного аудитора будівель. Особа, якій присвоєно/підтверджено/визнано професійну кваліфікацію енергетичного аудитора будівель має пройти сертифікацію. Сертифікація здійснюється кваліфікаційним центром шляхом проведення сертифікації, за результатами якої видається сертифікат енергетичного аудитора будівель за формою згідно з додатком. Строк дії сертифіката енергетичного аудитора будівель становить п`ять років. Для підтвердження законності проведення діяльність із енергетичного аудиту будівель та обстеження технічних установок необхідно надати сертифікат енергетичного аудитора будівель за установленою додатком до Порядку формою. Крім того: - згідно п. 1 «Резюме енергетичного аудиту приміщення» підтверджено, що технічні рішення опалення виконані відповідно до робочої документації реконструкції нежитлового приміщення 03-04 ОВ, який виконано ліцензованою організацією ООО «Проектстройсервис»; - згідно п. 6 «енергетичного аудиту приміщення» транзитні трубопроводи прокладені вертикально за гіпсокартонною плитою, відповідно виміряти довжину транзитних стояків не представляється можливим. Відповідно до проектного рішення робочої документації реконструкції нежитлового приміщення 03-04 ОВ довжина транзитних стояків дорівнює 15 м. Розрахунок теплових втрат ізольованих трубопроводів (п. 6.1.3 енергоаудиту) не відповідає технічним показникам робочої документації реконструкції нежитлового приміщення 03-04 ОВ, вимогам та формулам СНІП 2.04.14-88 «Теплова ізоляція обладнання та трубопроводів». В розрахунку не вказаний нормативний документ, з якого взяті формули розрахунку. Не вказані всі вихідні дані показників, що застосовані в розрахунку. Не коректно вказані одиниці виміру теплопровідності шару ізоляції та термічного опору. До того ж відсутній сам розрахунок, результати якого внесені в таблицю. Щодо нарахування умовно-постійної частини тарифу. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021р №374 встановлено Концерну «МТМ» двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, для всіх категорій споживачів, за якими з початку опалювального сезону 2021-2022р. Концерном «МТМ» здійснюються нарахування умовно-змінної та умовно-постійної частин тарифу на послугу з постачання теплової енергії. Перший вид витрат називається умовно-змінними, тобто такими, розмір яких залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам. Умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії - це вартість одиниці теплової енергії, визначена з розрахунку на 1 Гкал теплової енергії або відповідно до норми споживання, встановленої органом місцевого самоврядування, як грошовий вираз змінної частини планованих економічно обґрунтованих прямих витрат на її виробництво та транспортування, що змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу теплової енергії для надання послуги з постачання теплової енергії; Другий вид витрат не залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам, тому називається умовно-постійними. Умовно-постійні витрати - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину). Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження (абонентську плату), сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди. Вказане підтверджено пунктом 90 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 (надалі - Порядок): «Двоставковий тариф на послуги з постачання теплової енергії складається з: - умовно-змінної частини тарифу, яка компенсує умовно-змінну частину витрат, понесених на виробництво і транспортування теплової енергії, і визначається з розрахунку на 1 Гкал теплової енергії, використаної для постачання теплової енергії, або виходячи з норми споживання, встановленої органом місцевого самоврядування, відповідно до розрахункової норми витрат теплової енергії на опалення у відповідному населеному пункті для житлових будинків, не обладнаних вузлами комерційного обліку теплової енергії; - місячної абонентської плати, яка компенсує умовно-постійну частину витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, і обчислюється з урахуванням теплового навантаження об`єкта теплоспоживання на 1 Гкал/год. відповідно до нормативної величини питомого теплового навантаження системи опалення.» Відповідно до п. 55 Порядку «Для формування двоставкових тарифів на теплову енергію теплове навантаження об`єктів теплоспоживання в розрізі категорій споживачів (із зазначенням величини теплового навантаження на систему опалення споживачів, які користуються централізованим опаленням, споживачів, які відмовилися від централізованого опалення та постачання гарячої води, систему опалення місць загального користування та теплового навантаження на постачання гарячої води) визначається за показниками типових та/або індивідуальних проектів, за якими збудовані такі об`єкти (у разі зміни вихідних даних проектів, зокрема під час переходу частини споживачів на автономне опалення, зміни призначення приміщень навантаження повинні бути підтверджені уповноваженою установою)». За відсутності проектів з визначеним тепловим навантаженням на будівлю, теплове навантаження визначається відповідно до КТМ 204 України 244-94 Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №508 від 13.08.2024 затверджено питомі погодинні норми витрати теплоти на опалення та теплове навантаження на опалення будівель, розраховані відповідно до вимог Керівного Технічного Матеріалу (КТМ) 204 Україна 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» для м. Запоріжжя з урахуванням поверховості будівель (Таблиці 7.1 - Норми річної витрати теплоти на опалення житлових будов в ГДж (Гкал) на 1 м2 загальної площі та в ГДж (Гкал) на 1 м3 споруди). Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 визначає саме розподіл обсягів послуги нарахування за які здійснюється за умовно-змінною часткою тарифу. Тобто належність приміщення Відповідача до приміщення з індивідуальною системою опалення змінює порядок визначення обсягів спожитої послуги які нараховуються за умовно-змінною частиною тарифу. Об`єктом теплоспоживання за адресою: [ADDRESS] , є житловий будинок в цілому, а не кожне окреме приміщення. Розрахунок умовно-постійної частини тарифу виконується відповідно до теплового навантаження будинку пропорційно площі приміщень та не залежить від кількості, наявності або відсутності опалюваних приладів, про що позивачем надано розгорнутий розрахунок по умовно-постійній частині тарифу. Суд, також не приймає до уваги наданий представником відповідача звіт з проведення обстеження енергетичної ефективності не житлового приміщення (енергетичний аудит) ФОП [PERSON] по [ADDRESS] , оскільки згідно п. 5 розділу IV Методики №315 у разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/будинку або за результатом енергоаудиту. Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги. Згідно п. 9 статі 7 Закону України «Про енергетичну ефективність будівель» сертифікація енергетичної ефективності будівель, що не підлягають обов`язковій сертифікації, здійснюється за рішенням власника (співвласників). Отже для розрахунку МЗК відповідно до висновків енергоаудиту, даний енергоаудит повинен бути прийнятий співвласниками багатоквартирного будинку після чого в письмовому вигляді повідомлено про це виконавця комунальних послуг, чого зроблено не було. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2422,40 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved