Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

06.06.2025 представник позивача ОСББ «Некрасова 46» - адвокат Дейнека С.Л., звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 357/2332/25, в якій просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.06.2025 задоволено позов ОСББ «Некрасова 46» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті внесків. В зв`язку з розглядом вказаної справи позивач поніс витрати на професійну правову допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача. Лист про надходження вказаної заяви на адресу суду направлено сторонам, а також роз`яснено порядок розгляду заяви у відповідності до ч. 3 ст. 270 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.06.2025 стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Некрасова 46» заборгованість по внескам та платежам в розмірі 7 067,37 грн та судовий збір в розмірі 1 514 грн, з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Некрасова 46» заборгованість по внескам та платежам в розмірі 7 067,37 грн та судовий збір в розмірі 1 514 грн. В частині солідарного стягнення заборгованості судом відмовлено. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2025 у заяві за вх. № 9491 представником позивача заявлено про очікувані витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн та 05.06.2025 у заяві за вх. № 31520 представником позивача заявлено про подання протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення доказів розміру понесених витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат подана до суду 06.06.2025, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 05.06.2025, що в межах строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано копії документів, а саме: 1) договір про надання правничої допомоги № 1/ц від 27.01.2025, укладений між АО «Сергія Дейнеки» та ОСББ «Некрасова 46»; 2) додаток № 1 від 27.01.2025 до договору про надання правничої допомоги № 1/ц від 27.01.2025; 3) акт про надання правничої допомоги від 05.06.2025 на загальну вартість 4 000 грн; 4) платіжна інструкція № 1769 від 05.06.2025 про сплату ОСББ «Некрасова 46» за надання правничої допомоги 4 000 грн. З наданих документів вбачається, що вартість послуг наданих АО клієнту та прийнятих клієнтом, детальний перелік яких міститься в акті від 05.06.2025, становить 4 000 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18. Отже розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, подані представником позивача, є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, при цьому відсутні правові підстави для їх зменшення. Враховуючи викладене, суд вважає про необхідність стягнення з відповідачів понесених позивачем витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі по 1/2 частині цієї суми з кожного.

Outcome: approved