Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 56732,87 грн та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. На обґрунтування позову позивач посилався на те, що 23.10.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 478569-КС-001, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 25000,00 грн строком на 16 тижнів, на умовах сплати процентів за користування кредитом, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Крім того, 16.11.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 478569-КС-001, чим додатково збільшено кредит на 5000,00 грн. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 478569-КС-001 належним чином не виконала, кошти за договором сплатила частково, на загальну суму 22268,91 грн, чим порушила зобов`язання, встановлені договором. Станом на 29.04.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 56700,87 грн, яка складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 25462,12 грн, суми прострочених платежів за процентами 31238,75 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 19.05.2025 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також витребувано у АТ «Сенс Банк» докази, а саме: відповідне рішення структурного підрозділу або посадової особи банку чи інший письмового доказу з інформацією чи належить банківська картка № [NUMBER] [PERSON] , а також виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 23.10.2023 року (дата видачі кредиту) по 12.02.2024 року (дата закінчення терміну кредитування). 03.06.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнала позовні вимоги частково, на загальну суму 44964,93 грн. Процентна ставка за кредитним договором залишається незмінною і становить 1,1587 процента за кожен день користування кредитом, що становить 289,68 грн. строк кредиту лишився незмінним, до 12.02.2024 року, на 113 днів, а тому загальний розмір відсотків має становити 32733,84 грн. При стягненні заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитного договору умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нараховувати непропорційно велику суму компенсації. Такі умови не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності, які є складовими загального конституційного принципу верховенства права. 03.06.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача [PERSON] пояснив, що відповідно до п. 2.1. договору позичальник зобов`язується повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитом та комісію. Відповідно до п. 2.4. договору стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована, а знижена процентна ставка в день становить 1,15870000, фіксована. У разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, то зобов`язання за сплатою процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки. У разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, унаслідок чого виникає прострочка по кредиту більше семи календарних днів, то застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою. Кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення позичальника з умовами кредитного договору та правилами надання споживчих кредитів кредитодавцем. Позичальник добровільно погодився з умовами кредитного договору та погодився його виконувати. Позивач також звернув увагу суду на те, що за кредитним договором не нараховувалася жодна неустойка у формі пені чи штрафів, і кредитодавець не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору; позивач не продовжив строк дії кредитного договору в односторонньому порядку, а після 12.02.2024 року сума заборгованості відповідача перестала змінюватися, що підтверджується розрахунками заборгованості. Зауважив, що Представник позивача в судове засідання не з`явився, у заяві просив справу розглядати без участі їх представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача адвоката Гордієць В.С. надійшла заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням доказів по справі суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно зі ст. 526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом установлено, що 23.10.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 478569-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Відповідно до п.2.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 25000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Строк, на який надається кредит, складає 16 тижнів, термін дії договору до 112.02.2024. Договором визначено, що комісія за надання кредиту становить 3750,00 грн. Сторонами в п.3.2.3. договору погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), паспорт споживчого кредиту, додаткова угода, пропозиція (оферта) щодо укладання додаткової угоди, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання додаткової угоди, візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення основного договору та додаткової угоди та анкета клієнта (а.с. 22-38). Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст. 526, 599, 629, 1054 ЦК України. Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 29.04.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 56700,87 грн, яка складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 25462,12 грн, суми прострочених платежів за процентами 31238,75 грн (а.с. 14). ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 25000,00 грн та 5000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджено наданою до суду АТ «Сенс Банк» випискою по особовому рахунку. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідачка в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання виконала не в повному обсязі, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно зі ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до договору, паспорту споживчого кредиту, розрахунку заборгованості, додаткової угоди № 1 від 23.10.2023 (а. с. 11-14, 15-32, 33), комісія за надання кредиту становить 4500,00 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості по комісії, слід врахувати наступне. Так, у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. У постанові від 13.07.2022 у справі №\~363/1834/17\~Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, суперечить основним засадам цивільного законодавства. У цьому випадку комісія нараховувалася саме за надання кредиту, а тому стягненню не підлягає. Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оскільки, відповідачем не в повному обсязі погашено заборгованість за договором № 478569-КС-001 про надання кредиту від 23.10.2023, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги. Судом ураховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, тому ухвалюється рішення на підставі наявних у справі доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, позивач просить стягнути 56732,87 грн, однак до суми включено комісію 4500 грн. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 52232,87 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн в дохід держави (із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі), який відповідно до ст. 141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог (92,06%), а саме в сумі 2230,06 грн.\~ Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial