Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

У січні 2025 із позовом до суду звернулося ТОВ «Споживчий центр», який просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 24.05.2024-100000938 від 27.05.2024 у розмірі 38 400 грн. Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №24.05.2024-100000938 згідно якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 16000 грн. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушив договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 28.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №24.05.2024-100000938 від 27.05.2024 у розмірі 30 400 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» 1917 гривень 73 копійки судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою суду від 05.05.2025 заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 у цивільній справі за позовом ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав заяву в якій просив суд розгляд справи здійснити у його відсутність. Сторона відповідача у судове засідання не з`явилася повторно, представник надав заяву з проханням перенести розгляд справи. Відповідач надав відзив на позовну заяву у якій проти позову заперечив частково. Зазначив, що оскільки він є військовослужбовцем на нього поширюється дія ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» тому не визнає позов в частині стягнення з нього 11200 грн - процентів, 3200 грн - комісії, 8000 грн - неустойки. Судом установлено, 27.05.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] погоджено пропозицію про укладення кредитного договору. Відповідач підписав заявку кредитного договору №24.05.2024-100000938. Згідно умов договору сума кредиту склала 16000 грн; строк кредитування - 70 днів за дати надання; дата повернення кредиту - 04.08.2024; комісія пов`язана з наданням кредиту складає 20% від суми кредиту та складає 3200 грн; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за день користування кредитом. Неустойка: 160 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Орієнтовна реальна річна процентна ставка кредиту складає 16762,19%. Вказаний договір підписано сторонами за допомогою електронного підпису із застосуванням одноразового ідентифікатора. Згідно відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №24.05.2024-100000938 позичальник підтвердив пропозицію на укладення кредитного договору на умовах зазначених вище. Надання кредитних коштів ТОВ «Споживчий центр» відповідачу підтверджується наданою суду квитанцією. У відповідача виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 38400 грн з яких: 16000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11200 грн - проценти; 3200 грн - комісія, 8000 грн - неустойка. [PERSON] є старшим сержантом поліції, що підтверджується посвідченням та посвідченням УБД. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Суд зауважує, що відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. При цьому, як вбачається з постанови Верховного Суду від 22 квітня 2021 року по справі 264/6124/18, особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено. Вказану правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд уже однозначно сформулював у своїх постановах від 11 квітня 2019 року (справа № 233/4985/17, провадження № 51-9182 км18), від14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження № 61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження №61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18). Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши надані докази прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з тих підстав, що відповідач на момент укладення договору кредиту був військовослужбовцем на якого поширювалася дія ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому з урахуванням того, що договір укладений у електронному вигляді, сторони погодили усі його істотні умови. Відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у вигляді заборгованості за основною сумою боргу - 16000 грн та комісію 3200 грн, загалом 19200 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 1211,20 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст.1048,1049,1050,1052 ЦК України,

Outcome: partial