Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2025 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Садово-виноградарське товариство «Зоря», про визнання незаконною та скасування державної реєстрації речових прав, визнання права власності на садовий будинок в СВТ «Зоря», розташований на земельній ділянці [ADDRESS] відмовити. Зустрічний позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із садового будинку [ADDRESS] . Також вирішено питання про розподіл судових витрат. Від [PERSON] 04 червня 2025 року надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про стягнення з позивача на користь держави недоплаченої суми судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та наведення мотивування відмови у скасуванні реєстрації права власності за [PERSON] 04 липня 2025 року матеріали справи № 489/2594/22 повернуто Миколаївським апеляційним судом до Центрального районного суду м. Миколаєва для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. Відповідно до\~частини першої\~статті 270\~ЦПК України\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо: 1)\~стосовно певної\~позовної вимоги,\~з приводу\~якої сторони\~подавали докази\~і давали\~пояснення,\~не ухвалено\~рішення; 2)\~суд,\~вирішивши питання\~про право,\~не зазначив\~точної грошової\~суми,\~присудженої до\~стягнення,\~або майно,\~яке підлягає\~передачі,\~або дії,\~що треба\~виконати; 3)\~судом не\~вирішено питання\~про судові\~витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430\~цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина друга статті 270 ЦПК України). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Виходячи зі змісту статті 270 ЦПК України та вимог заяви [PERSON] , вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 489/2594/22 є таким, що може бути вирішено без участі сторін у справі. Оскільки представник позивача за первинним позовом [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] прибули до суду, їм було забезпечено передбачене чинним законодавством право участі у судовому засіданні. У судовому засіданні представник [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] просили відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача [PERSON] на користь держави недоплаченої суми судового збору, з огляду на те, що під час прийняття позовної заяви судом її не було залишено без руху. Суд заслухавши пояснення представника [PERSON] та відповідача [PERSON] , суд зазначає, що їх доводи не відповідають приписам чинного законодавства. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин (частина перша статті 141 ЦПК України). Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються , зокрема, розподіл судових витрат. Аналіз зазначених норма вказує на те, що суд під час ухвалення рішення здійснює розподіл судових витрат та не позбавлений права у разі відмови у задоволенні позову стягнути з позивача недоплачену суму судового збору. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] 13 вересня 2022 року звернулася із позовом про визнання за нею права власності на садовий будинок [ADDRESS] , сплативши за цю позовну вимогу 2681 грн 20 коп. судового збору. Надалі 30 травня 2024 року надійшла позовна зава в якій позивач [PERSON] просила: визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , якою зареєстровано право власності на садовий будинок в СВТ «Зоря», розташований на земельній ділянці [ADDRESS] , на підставі рішення Миколаївської міської ради від 09 квітня 2019 року № 51/108 та технічного паспорта № [NUMBER] , виданого 14 травня 2019 року КП «ММБТІ»; визнати право власності за [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] ; визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , якою зареєстровано право власності на садовий будинок у СВТ «Зоря» у м. Миколаєві, на підставі посвідченого договору дарування від 13 квітня 2021 року. Отже позивачем [PERSON] збільшено позовні вимоги (заявлено дві нових позовних вимоги, за які має бути сплачено судовий збір). Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог [PERSON] то відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з позивача на користь державного бюджету слід стягнути суму судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. (по 1211 грн 20 коп. за кожну позовну вимогу). Що стосується доводів заявника про необхідність ухвалення додаткового рішення та наведення мотивації щодо відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Відтак судом розглянуто усі її позовні вимоги, підстав для ухвалення додаткового рішення з цього питання суд не вбачає. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви [PERSON] від 04 червня 2025 року про ухвалення додаткового рішення.

Outcome: partial