Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладеного на підставі ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.1993 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження реєстраційний номер 4787526, яке зареєстровано 11.04.2007. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона, [PERSON] , з 29 вересня 1978 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У подальшому цей запис в паспорті був анульований та внесено інший про місце проживання та реєстрації з 29.09.1978 за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Дніпровської міської ради від 22.02.2023 [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження Нижньодніпровського трубопрокатного заводу від 17.06.1996 № 658 «Про зміну договору найму жилого приміщення» вона є основним квартиронаймачем зазначеного житлового приміщення після смерті своєї бабусі [PERSON] . Відповідно до дубліката реєстраційного посвідчення на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, від 15.06.1993 за Нижньодніпровським трубопрокатним заводом було зареєстровано два жилих будинки під літерами А-1, В-1 по [ADDRESS] . З листа заступника генерального директора Нижньодніпровського трубопрокатного заводу ім. К. Лібкнехта від 16.05.1995 № 04-3-108 відомо, що будинок [ADDRESS] перебував на балансі цього підприємства та складався з 4 квартир. Після проведення газифікації в 1969 році домоволодіння [ADDRESS] фактично складається з двох різних будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] . Проте зміни в технічну документацію домоволодіння внесені не були. Листом від 22.03.1994 № 53 Міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровського міськкомунгоспу проінформувало народного суддю Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Шабанова Н.С., що станом на 21.03.1994 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з двох жилих будинків. У 1993 році сусід [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на житло від 07.06.1993, видане органом приватизації - Нижньодніпровським трубопрокатним заводом на підставі розпорядження (наказу) від 07.06.1993 № П-23. Згідно з цим свідоцтвом йому на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . Поміж тим факт отримання [PERSON] у власність саме квартири [ADDRESS] спростовується внесення у свідоцтво про право власності на житло від 07.06.1993 змін, а самещо на праві приватної власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (в подальшому виправлено на будинок [ADDRESS] ); свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.06.1995, виданим [PERSON] після смерті батька [PERSON] на спадкове майно, що складається з квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.06.1993; договором купівлі-продажу від 31.01.1996, посвідченим нотаріусом за реєстровим № 1-690 (дублікат договору видано 05.02.2002 за реєстром № 1-691), який укладено між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), згідно з яким продавець продав, а покупець придбала квартиру [ADDRESS] , яка належить продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.06.1995; договором дарування квартири від 01.08.2002, укладеним між [PERSON] (дарувальник) і [PERSON] (обдарований), відповідно до якого дарувальник подарувала, а обдарований прийняв у дар квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі дубліката договору купівлі-продажу, виданого 05.02.2002 за реєстром № 1-691. Відтак на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.06.1993 [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Попри це в межах справи № 2-45/1995 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Нижньодніпровського трубопрокатного заводу ім. К. Лібкнехта, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконною приватизації житла, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право власності на житло в порядку спадкування Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська була постановлена ухвала від 06.12.1993 про накладення арешту на житловий будинок по [ADDRESS] як належну [PERSON] . Фактично спірні відносини у вказаній справі склалися через невизнання [PERSON] , [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 07.06.1993, виданого [PERSON] , та свідоцтва про право власності на житло в порядку спадкування від 26.06.1995, виданого [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , далі квартира [ADDRESS] . Отже, спірним об?єктом нерухомого майна була квартира, яка належала на праві власності [PERSON] , - квартира [ADDRESS] . Зазначене обтяження не має жодного відношення до квартири [ADDRESS] , яка перебуває в користуванні її сім?ї. Також позивач звертає увагу, що згідно з листом Індустріального районного суду міста Дніпропетровська 18.09.1995 у справі № 2-45/1995 ухвалено рішення, яке набрало законної сили 27.11.1995. Ухвала від 05.12.1993 року про накладення арешту в рамках цієї справи не значиться. Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 02.03.2011 № 16/9 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради», балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 49 Дніпропетровської міської ради. 3 метою реалізації свого права на приватизацію житла вона звернулася до органу приватизації з заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] . Але Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради листом від 17.12.2024 № 3/16-6217 відмовив у приватизації через наявність арешту. Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна містить відомості про арешт об?єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 4787526, яке зареєстровано 11.04.2007 реєстратором - Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, 49102, м. Дніпро, вул. Данила Галицького 14. Підстава обтяження: ухвала, б/н, 05.12.1993, Нарсуд, Індустріальний район, об?єкт обтяження будинок за адресою [ADDRESS] , власник [PERSON] . Отже, перебування квартири під арештом унеможливлює реалізацію нею свого права на приватизацію житла, яким її сім?я правомірно користується більше 70-ти років. Крім того, позивач звертає увагу, що згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] - [INFO] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] та [PERSON] є їх син [PERSON] . Таким чином, посилаючись на те, що правові підстави для існування обтяження нерухомого майна відсутні, позивач просить скасувати арешт та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис про обтяження реєстраційний номер 4787526, яке зареєстровано 11.04.2007. 18 березня 2025 у даній справі було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 27 травня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали. Відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 49 Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з?явився, про розгляд справи був повідомлений. Суд, з?ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що позивач зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.1993 року (реєстраційний номер обтяження 4787526) з метою забезпечення позову [PERSON] , [PERSON] до Нижньодніпровського трубопрокатного заводу імені К. Лібкнехта про визнання приватизації незаконною був накладений арешт на житловий будинок по [ADDRESS] . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 вересня 1995 року у справі № 2-45/1995 р., залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 27 листопада 1995 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до Нижньодніпровського трубопрокатного заводу імені К. Лібкнехта, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконною приватизації житла, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 07.06.1993 та свідоцтва про право власності на житло в порядку спадкування. При цьому згідно з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 24.02.2025 наявний запис про обтяження арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4787526, зареєстроване 11.04.2007 за № 4787526 реєстратором - Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.1993 року, об?єкт обтяження будинок за адресою [ADDRESS] , власник [PERSON] , додаткові дані: 13520DNIPER1, Архівна дата: 02.08.1997, Дата виникнення: 05.12.1993, № реєстра: 1446-21, внутр. № 8В01152329ЕЕС2А8250. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, посилаючись на те, що наявність арешт майна порушує її права, зокрема право на приватизацію цього житла. Згідно з\~частиною 1\~статті 15\~ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень\~глави 29\~цього Кодексу. Зокрема статтею 391 ЦК України передбачено право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що звернення позивача до суду з цим позовом не суперечить вищенаведеним принципам захисту прав і інтересів як володільця нерухомого майна. Суд ураховує, що арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 11.04.2007 за № 4787526 реєстратором - Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.1993 року (реєстраційний номер обтяження 4787526), якою з метою забезпечення позову [PERSON] , [PERSON] до Нижньодніпровського трубопрокатного заводу імені К. Лібкнехта про визнання приватизації незаконною накладено арешт на житловий будинок по [ADDRESS] . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 вересня 1995 року у справі № 2-45/1995 р., яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до Нижньодніпровського трубопрокатного заводу імені К. Лібкнехта, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконною приватизації житла, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 07.06.1993 та свідоцтва про право власності на житло в порядку спадкування. Тобто на теперішній час спір стосовно цього нерухомого майна відсутній. Отже, оскільки накладений арешт порушує права позивача як володільця майна, суд вважає можливим задовольнити позов у частині зняття арешту з нерухомого майна житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого 11.04.2007 за № 4787526 реєстратором - Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.1993 року (реєстраційний номер обтяження 4787526). Щодо позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження, то суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, законом не передбачено вилучення з Державного реєстру прав відомостей про речові права та їх обтяження. У даному випадку само по собі зняття арешту з нерухомого майна є достатнім та ефективним способи захисту прав позивача, а тому в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження слід відмовити.

Outcome: partial