Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

30.12.2024 до Вінницького міського суду Вінницької області від Вінницького районного суду Вінницької області надійшла за підсудністю вище зазначена справа. Позовна заява була сформована позивачем в системі «Електронний суд» 03.12.2024 та мотивованим тим що, 25.12.2019 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем договір №373258 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (надалі кредитний договір), на виконання умов якого відповідачу на зазначений ним картковий рахунок були перераховані грошові кошти у сумі 3\~420, 00 грн. На умовах кредитного договору (п. 1.1.) кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 3 400, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Кредит видавався строком на 30 днів шляхом перерахування (через послуги переказу) кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем, що підтверджується довідкою, отриманою від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. В порушення вимог статей 509, 526, 1054\~ЦК України відповідач не виконав свої зобов`язання, що передбачені умовами кредитного договору як своєчасне повернення отриманих грошових коштів та сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з припиненням платежів на виконання кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором. Згідно з підпунктом 5 п. 2.1. кредитного договору, кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за кредитним договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою. За договором факторингу №015-220221 від 22.02.2021, укладеним кредитодавцем з ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та договором факторингу №20240205/1 від 05.02.2024, укладеним ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» з позивачем, останній набув статус кредитора та отримав право грошової вимоги, до осіб, які є боржниками «ТОВ ЛІНЕУРА Україна», зокрема, до відповідача. У зв`язку з тим, що всупереч умовам кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту і істотно порушує взяті на себе договірні зобов`язання виникла заборгованість, яка станом на 15.11.2024 становить 15\~155, 36 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 3 400, 00 грн; залишок заборгованості по процентах за користування 9\~373, 80 грн; заборгованість за пенею та штрафами 0,00 грн; інфляційне збільшення 2\~381, 56 грн. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, судовий збір в сумі 2 422, 40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 7\~000, 00 грн. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 головуючим суддею визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 31.12.2024. Відповідь №1002617 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача згенерована судом 31.12.2024. Ухвалою суду від 03.01.2024 справа прийнята до розгляду, відкрите провадження у цивільній справі. Суд постановив розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала суду була двічі направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Кореспонденція суду повернулась з відміткою відділення АТ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання» 03.02.2025 та 24.03.2025 (а. с. 48-49, 50-51). 31.03.2025 на адресу суду від представника відповідача адвоката Мишковської Т. М. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та зняття фотокопій. 09.04.2025 представник відповідача адвокат Мишковська Т. М. ознайомилась з матеріалами справи, про що є відмітка на заяві з її особистим підписом (а. с. 52). Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, інші клопотання та заяви від відповідача суду також не надійшли. Відповідно до ч. 8 ст.178ЦПК\~України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні відносини, а саме: зобов`язальні відносини, які виникли на підставі кредитного договору, які регулюються нормами ЦК України та Законів України «Про споживче\~кредитування» та «Про електронну комерцію», а також відносини, підставою виникнення яких є договір факторингу, який регулюється відповідними нормами ЦК України. Судом встановлено, що 25.12.2019 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №373258 про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, за умовами якого відповідачу було надано у кредит грошові кошти в сумі 3 400, 00 грн, строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. (п. 1.1., 1.2.). Сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: акційна процентна ставка становить 0, 01 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (3,65% річних) у межах строку користування позики, зазначеного в п. 1.2. договору. Стандартна процентна ставка складає 1, 90% від суми позики за кожний день користування позикою (693, 50% річних). У випадку прострочення клієнтом виконання зобов`язань за договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка, відповідно до п. 3.4, 3.5. цього договору (п. 1.3.) (а. с. 8- 9). П. 3.4. передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання за договором з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов`язання клієнта, нарахування процентів не здійснюється. У разі прострочення виконання зобов`язання за договором більше ніж на 3 (три) календарних дні, клієнт зобов`язаний сплатити товариству процент за користування позикою в розмірі стандартної процентної ставки від суми позики за кожен день користування позикою, починаючи з першого дня користування позикою у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2. цього договору. Підпунктом 3.4.3 визначено, що з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, таке нарахування здійснюється до дня повернення позики, але небільше ніж до 90-го дня прострочення. П. 1.6. договору передбачено, що позика надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківських картковий рахунок, вказаний клієнтом. Відповідно до п.1.7. сторони домовились, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати повернення позики, шляхом укладення додаткової угоди до договору позики, у порядку, передбаченому в Правилах. Товариство залишає за собою право відмовити клієнту у продовженні строку користування позикою. З Графіку платежів вбачається, що дата повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 24.01.2020, сума нарахованих процентів 10, 20 грн; разом до сплати 3\~410, 20 грн (а. с. 9 зворот). 24.01.2020 та 24.02.2020 сторонами були підписані два додаткових договори № 498572 та №704633 до договору №373258 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 25.12.2019, з яких вбачається, що сторони спочатку погодили нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 24.02.2020, а потім змінили її на 26.03.2020. Також була змінена процентна ставка на 1, 60% від суми позики за кожен день користування позикою (584, 00 процентів річних) у межах строку повернення позики. Всі інші умови договору, не вказані в цих додаткових договорах, залишились незмінними і сторони підтвердили за ними свої зобов`язання, вказавши, що додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору (а. с. 10, 11). Вище зазначений договір, додаткові договори та графік платежів укладені сторонами в електронній формі та підписані відповідачем електронним підписом. Листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. №15-2602 від 26.02.2024 підтверджується перерахування коштів на платіжну картку клієнта 25.12.2019 на суму 3 420, 40 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua- 45400951 (а. с. 23). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зверталось до відповідача з листом-претензією про заборгованість, яка утворилась станом на 26.11.2020, а саме: тіло кредиту 3 400, 00 грн, проценти за користування кредитом (в тому числі прострочені) 9 373, 80 грн, неустойка (штраф або пеня) 486, 20 грн (а. с. 12). 22.02.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу №015-220221, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується відступити ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права грошових вимог до боржників, які виникли на підставі кредитних договорів з боржниками в розмірі дійсної заборгованості, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» зобов`язується передати грошові кошти в погодженій відповідно до умов цього договору сумі (а. с. 13-14). Згідно з Витягом з реєстру прав вимог №015-220221 від 22.02.2021 до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», перейшло право вимоги за договором №373258 від 25.12.2019, позичальником за яким є [PERSON] (а. с. 21). 05.02.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу №20240205/1, згідно з умовами якого, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за плату у передбачений договором спосіб, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступає ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а. с. 16-17). На підтвердження виконання фактором зобов`язань за договором факторингу надано платіжну інструкцію №406 від 06.02.2024 (а. с. 19). Згідно з Витягом з реєстру прав вимог №20240205/1, сформованим 15.11.2024 до ТОВ «АРТЕМІДА-Ф», перейшло право вимоги за договором №373258 від 25.12.2019, позичальником за яким є [PERSON] : сума заборгованості за тілом 3\~400, 00 грн, залишок заборгованості по процентам за користування 9\~373, 80 грн. Загальна сума заборгованості 12 773, 80 грн. (а. с. 22). Листом вих. № 151/27-211050027 від 16.02.2024 ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» повідомило відповідача про зміну кредитора з ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» та необхідність сплатити борг станом на 05.02.2024 в сумі 12\~773, 80 грн та зазначило банківські реквізити нового кредитора (а. с. 26). Крім того, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» на адресу [PERSON] надіслало досудову вимогу (вих. №144/27-211050027 від 14.02.2024) про необхідність сплатити борг за договором №373258 від 25.12.2019 в сумі 12\~773, 80 грн, а також попередило, що при зверненні до суду сума збільшиться на суму судового збору та витрат на професійну правничу допомогу (орієнтовно 7 000, 00 грн) (а. с. 25 зворот). З Розрахунку заборгованості (виписки з особового рахунку) [PERSON] станом на 15.11.2024 вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 15\~155, 36 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 3 400, 00 грн.; залишок заборгованості по процентах за користування 9\~373, 80 грн; заборгованість за пенею та штрафами - 0,00 грн; інфляційне збільшення 2\~381, 56 грн (а. с. 24). Розрахунок інфляційного збільшення наведений позивачем в позовній заяві за період з лютого 2020 по лютий 2022 року, виходячи з індексів інфляції в цей період (а. с. 3 зворот 4 зворот). Правовий статус позивача як фінансової установи, яка має право укладати договори факторингу підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, Витягом із Державного реєстру фінансових установ ( а. с. 27-29). Враховуючи встановлені фактичні обставини суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи нижче зазначені норми матеріального права, які регулюють спірні відносини, а також норми цивільного процесуального права. Згідно статей 12, 13, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно приписів статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Норми Закону України «Про електронну комерцію» зазначаються судом в редакції, яка була чинною на момент укладення кредитного договору сторонами. Абзац 2 ч.2 ст.\~639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Судом встановлено, що відповідачем та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 25.12.2019 був укладений в електронній формі договір №373258 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту відповідно до вимог вище зазначених норм Закону України «Про електронну\~комерцію» та ЦК України. Окрім цього, сторонами був підписаний графік, в якому також було погоджено розмір кредиту, строк кредитування, суму процентів та інше. Умови кредитного договору двічі змінювались сторонами шляхом укладення додаткових договорів, якими продовжився строк кредитування до 26.03.2020 та була зменшена стандартна процентна ставка з 1, 90% до 1, 60% за кожен день користування кредитом. Договір укладений в електронній формі та підписаний електронним підписом відповідача. Сторони узгодили істотні умови кредитного договору: розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису. Відповідно до ч. 1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ч. 1 ст.1078ЦК\~України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом встановлено, що до позивача на підставі укладених договорів факторингу №015-220221 від 22.02.2021 та №20240205/1 від 05.02.2024 перейшло право вимоги до відповідача. На час подання позову відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Позивач просить стягнути заборгованість по тілу кредиту в сумі 3 400, 00 грн та по відсоткам 9\~373, 80 грн. Суд звертає увагу, що детальний розрахунок заборгованості позивачем не наданий, зазначена тільки сума заборгованості по відсоткам та розрахунок інфляційного збільшення. Відповідач свій розрахунок заборгованості по процентам та інфляційного збільшення суду не надав. Суд перевіряє суму заборгованості по відсоткам за умовами кредитного договору, погодженими сторонами. Перші 30 днів (з 25.12.2019 по 23.01.2020) користування кредитом сторонами була узгоджена процентна ставка 1, 90% в день. Заборгованість по процентам в цей період становить 1\~938, 00 грн (3\~400, 00 грн х 1, 90% (64, 60 грн в день) х 30 днів = 1\~938, 00 грн). Заборгованість по процентам за період з 24.01.2020 по 26.03.2020 (63 дні) становить 3\~427, 20 грн (3\~400, 00 грн х 1, 60% (54, 40 грн в день) х 63 дні = 3\~427, 20 грн). Загальна сума заборгованості по процентам в межах строку кредитування та за вище зазначеними умовами договору становить 5\~365, 20 грн. Загалом заборгованість за тілом кредиту та процентами становить 8\~765, 20 грн (3\~400, 00 грн + 5 365, 20 грн = 8\~765, 20 грн). Здійснюючи розрахунок суд враховує, що п.1.7. договору передбачена його пролонгація, якою сторони скористалися та продовжили строк договору шляхом укладення додаткових договорів. Щодо підпункту 3.4.3. яким передбачено нарахування процентів до дня повернення позики, але недовше ніж до 90-го дня прострочення, суд не застосовує цей пункт у зв`язку з відсутністю детального розрахунку заборгованості за процентами та неможливістю перевірити нарахування процентів за користування кредитом, нарахованих позивачем, відповідно до цього підпункту договору. Отже, вище судом наведений розрахунок заборгованості виключно у межах строку дії договору, узгодженого сторонами в додаткових договорах. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягненню відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України також\~підлягають інфляційні\~витрати,\~нараховані з\~використанням індексів\~інфляції за\~період з\~01.02.2020\~по 28.02.2022\~року в\~сумі 1\~654,\~99\~грн з\~розрахунку:\~8\~765,\~20\~x\~1.18881409\~-\~8\~765,\~20\~=\~1\~654,\~99\~грн. Суд здійснює розрахунок інфляційного збільшення в межах періоду, зазначеного позивачем в позовній заяві. Отже, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 10\~420, 19 грн (8\~765, 20 грн (сума боргу за тілом кредиту та за процентами) + 1\~654, 99 (інфляційне збільшення) = 10\~420,19 грн). Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч. 2 ст.137\~цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору про надання правової допомоги № 20241105.2 від 05.11.2024, укладеного між адвокатом Бачинським О. М. та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф», предметом договору є правова допомога, яка полягає у захисті інтересів клієнта у справі за позовом клієнта до гр. [PERSON] за договором №373258 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.12.2019 (п. 1.1., 1.2). Згідно з пунктами 4.2., 4.3., 4.4. договору - уразі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), або у разі оплати боржником суму заборгованості на стадії судового розгляду справи, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7 000, 00 грн. У разі ухвалення судом рішення суду про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення (а. с. 30-30 зворот). В орієнтовному розрахунку суми судових витрат адвокат Бачинський О. М. зазначає, що в суму 7 000, 00 грн включається: оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви у справі; оплата послуг адвоката за збирання доказів, долучених до позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи. Час витрачений адвокатом на виконання зобов`язання за договором не зазначений (а. с. 31). Також позивачем суду надана копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 7) та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 32). Суд також враховує, що в досудовій вимозі, яка направлялась позивачем, відповідача попереджали про розмір судових витрат, серед іншого і витрат на правову допомогу в зазначеній в позові сумі. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17.02.2021 у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18). Суд встановив, що заявлені витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та на їх підтвердження надані належні докази. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги. З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором та інфляційних втрат, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій; розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін; в цій категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика; обсяг досліджених доказів є невеликим. У цій справі адвокат надав позивачу послуги, зокрема, зі складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором та нарахування інфляційних втрат, розрахунок яких не є складним (можливим є використання онлайн-калькуляторів); відповідач не надав суду відзив та не заперечував факту наявності заборгованості, розрахунків, заявлених до стягнення. Суд звертає увагу, що в опис виконаних адвокатом робіт включена робота зі збирання доказів, долучених до позовної заяви, але докази, що підтверджують виконання цього виду роботи адвокатом, зокрема, адвокатські запити, направлені адвокатом, суду не надані. Також в цій справі адвокатом не готувались та не подавались суду, заяви, скарги, клопотання та інші процесуальні документи, окрім позовної заяви. Адвокатом не зазначений час витрачений на виконання робіт, зазначених в орієнтовному розрахунку. Крім того, як вбачається з п. 4.3. договору про надання правової допомоги витрати позивача в цій справі будуть становити менше 7\~000, 00 у зв`язку з частковим задоволенням позову. Позов задоволено на 68, 76%, отже витрати позивача на оплату правничої допомоги будуть становити 4\~813, 20 грн. Суд враховує незначну складність справи, наявність усталеної судової практики, те, що дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складеної позовної заяви не є занадто значними. Крім того, адвокат не брав участь в судовому засіданні. Також суд зазначає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову, бо становить 46, 19% від заявленої ціни позову. Отже, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 7 000, 00 грн є надмірною. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 000, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, відповідає складності справи та виконаній адвокатом роботі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~665, 64 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (68, 76%). Оплата судового збору позивачем підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 888 від 19.11.2024 (а. с. 34).

Outcome: partial