Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Т. Гайдай звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання до досягнення нею 23-х років за умови продовження нею навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до закінчення навчання. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 грудня 2005 р. її батьки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 2352. В шлюбі у них народилась позивачка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2018 року шлюб між її батьками розірвано. Після розлучення батьків та по теперішній час вона проживає з матір`ю, яка її матеріально утримує. Її матері важко самостійно сплачувати за її навчання та утримувати її матеріально, оскільки вона не працює, а навчається на денній формі. 09.09.2008 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 липня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам відповідно до ст. 71 ЗУ Про виконавче провадження станом на 23.05.2025 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки та становить 99\~978 грн 29 коп. Позивач зазначає, що її батько не бере жодної участі у її житті та ігнорує прохання допомогти матеріально для здобуття вищої освіти. На даний час вона навчається на III курсі Черкаської медичної академії за спеціальністю 223 Медсестринство на денній формі навчання. Термін навчання складає 3 роки 10 місяців з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року. Батько є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на її утримання до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 09.06.2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 10.07.2025 року; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації, проте конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Також, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до постанови КЦС ВС від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній\~за вказаною\~адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з позовної заяви та підтверджується наявними у справі доказами, позивач у справі [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.07.2007 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 08.10.2008 року серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2008 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 26.03.2025 року № 15740/1, заборгованість [PERSON] у виконавчому провадженні № 76822984 по сплаті аліментів [PERSON] на утримання [PERSON] за період з жовтня 2022 року по березень 2025 року становить 99\~978 грн 29 коп. [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття [INFO] та зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується даними довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1784262-2025 від 27.05.2025, та даними про стягувача [PERSON] у виконавчому листі № 2-5260/2008 від 15.09.2008 року. Відповідно до копії довідки № 645/04-03 від 14.05.2025 року, виданої інспектором відділу кадрів Черкаської медичної академії М.Меркотан, [PERSON] є студенткою III курсу Черкаської медичної академії, спеціальність 223 медсестринство (наказ про зарахування № 42-пн від 26.07.2022). Форма навчання денна, за кошти регіонального замовлення. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2026 рік. Таким чином, на даний час [PERSON] [INFO] , є повнолітньою та з 01.09.2022 року навчається у Черкаській медичній академії на денній формі навчання, зі строком навчання до 30 червня 2026 року. За вказаних обставин вона позбавлена можливості працевлаштуватися та отримувати заробіток, у зв`язку з чим потребує матеріального забезпечення. Відповідно до частини 10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом вказаної норми закону, позивач має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, оскільки як встановлено судом, вона продовжує навчання та проживає разом з матір`ю. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивач на даний час навчається, суд вважає доведеним, що вона потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестала бути такою, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати матеріальне становище сторін. При цьому, суд має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Оскільки позивач у справі досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовжує навчання; потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги; а відповідачем не спростовується можливість надання ним матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] [INFO] ; суд дійшов висновку, що останній повинен на рівні з матір`ю позивача приймати участь в утриманні повнолітньої доньки, яка навчається, до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23 річного віку. При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, який є здоровим; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є здоровим, працездатним чоловіком. Крім того, суд зважає на те, що відповідач не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання доньки у запропонованому позивачем розмірі. З урахуванням вищевказаних обставин, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у ст. 7 СК України, зазначених норм матеріального права, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 червня 2025 року та до закінчення останньою навчання, але не довше як до досягнення нею 23-річного віку. Частка у сплаті аліментів в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на думку суду, є співмірною і такою, що якнайкраще забезпечить інтереси [PERSON] водночас, не стане надмірним тягарем для батька у понесених витратах. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У порядку ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити рішення суду в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене та

Outcome: approved