Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

В квітні 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Коренко Тетяну Володимирівну звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини. Свої вимоги мотивував тим, що 04.10.2014 між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від спільного проживання [INFO] у них народилась донька [PERSON] . На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, шлюб розірвано 22.09.2021. Після припинення подружніх відносин дитина проживає разом з матір`ю, яка є відповідачем по справі. [PERSON] створює штучні перешкоди для участі позивача у спілкуванні з донькою, в позасудовому порядку врегулювати вказане питання не виявилось можливим. Посилаючись на викладене позивач просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з донькою, визначити йому наступні способи участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] : -спілкуватись з донькою кожні перші та треті вихідні щомісяця, в тому числі за місцем проживання батька з її ночівлею з п`ятниці 18:00 до неділі 18:00, з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, сигналів повітряної тривоги, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; -спільно з донькою відвідувати святкування днів народження, інших свят незалежно від дня тижня, в тому числі за місцем проживання батька. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2025 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради; витребувано у Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. 09.06.2025 витребуваний висновок надійшов на адресу суду. В судове засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Коренко\~Т.В. не з`явились, від них 04.07.2025 надійшла заява про часткове підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Просили визначити участь батька у вихованні дитини за графіком, визначеним у висновку органу опіки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 03.07.2025 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково, просила визначити участь позивача у вихованні дитини за графіком, визначеним у висновку органу опіки. Аналогічні заяви відповідачем зроблено у підготовчому судовому засіданні. На питання суду повідомила, що на час розгляду справи дитина перестала ходити в дитячий садок та з осені піде в 1й клас, станом на 03.07.2025 ніякі секції не відвідує. Графік запропонований органом опіки цілком відповідає дозвіллю та інтересам дитини. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явився, від них 13.06.2025 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2014. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Центрального районного суду м.\~Миколаєва від 22.09.2021, яке набрало законної сили 23.10.2021. Від спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) від 09.09.2024 у позивача відсутня заборгованість по аліментам станом на час видачі довідки. Позивач працює у ТОВ «Ківіт Плюс» комірником з 26.11.2023, отримує регулярний заробіток, на роботі характеризується позитивно. З пояснень сторін, наданих у підготовчому судовому засіданні, вбачається що після розірвання шлюбу донька сторін проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , там відвідувала дитячий садок, з вересня 2025 року піде до першого класу школи у цьому районі. Згідно зі статтею 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша ст. 13 ЦПК України). Відповідно до частини першої ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до частини другої статті 54\~СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. Згідно зі статтею 141\~СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157\~СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159\~СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19\~СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Між сторонами по справі - батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , існує спір щодо участі батька у вихованні доньки, який не вдалося вирішити у позасудовому порядку. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 06.06.2025, виходячи з інтересів дитини, відповідно до ст.ст. 19, 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне визначити участь батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість спілкування з дитиною за наступним графіком: спілкуватися з дочкою у Кіровоградській області кожні перші та треті вихідні щомісяця, з її ночівлею з п`ятниці 18:00 год. до неділі 18:00 год., з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодинних умов, сигналів повітряної тривоги, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування, за домовленістю з батьками; спільно з донькою відвідувати святкування днів народження, інших свят незалежно від дня тижня, в тому числі за місцем проживання батька за домовленістю між батьками; спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та бажання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «Хант проти України», № 31111/04, § 54). У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів з малолітньою дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Як було встановлено судом, на теперішній час малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Обставини справи свідчать про наявність перешкод у батька в спілкуванні з донькою, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення цих перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею за графіком запропонованим органом опіки, який підтримала сторона позивача та проти якого не заперечує відповідач, зазначивши у підготовчому судовому засіданні, що такий відповідає режиму дня, дозвіллю та інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. На переконання суду, відповідачем не надано належних, неспростовних та допустимих доказів, у тому числі відомостей уповноважених правоохоронних органів, служб у справах дітей (органів опіки та піклування), тощо, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання доньки. Позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дитини відповідач не має, хоч донька і проживає з нею. Наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину. Існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з сином, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними. Дитина повинна спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком. Враховуючи наявність правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею відповідає її інтересам, забезпечує справедливу рівновагу між забезпеченням прав дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини, постійне проживання дитини станом на теперішній час разом з матір`ю, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому визначаючи графік спілкування батька з донькою, суд приймає до уваги вік дитини (повних шість років), графік її життєдіяльності, ту обставину, що сторони проживають в різних містах, встановлені факти відсутності з боку батька умисних протиправних дій щодо дитини.

Outcome: partial