Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

05 червня 2025 року в провадження судді Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про\~стягнення аліментів. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 червня 2024 року у справі №147/544/24. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, матеріальної допомоги добровільно не надає. За період, що сторони проживають окремо відповідач жодного разу не навідав дочку та не цікавився її фізичним чи моральним станом. З огляду на викладене [PERSON] просить стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь позивача аліменти нa утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 25% від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення цього позову i до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 06 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву у якій просила справу розглядати за її відсутності. Висловилась, що позов підтримує повністю, просить задоволити. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом. Також надала суду копії рішення про розірвання шлюбу та свідоцтва про шлюб. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку передбаченому ЦПК України. Суд враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у справі Sydorenko v. Ukraine (dec.), no/ 73193/12, 18 February 2021, відповідно до якої хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 §1 Конвенції були порушені. У цьому відношенні Суд вважає вражаючим, що, знаючи про труднощі з доставкою кореспонденції в минулому або, принаймні, про твердження органів влади щодо цього, заявниця залишалася досить пасивною і, схоже, не вжила жодних заходів, спрямованих на те, щоб надіслана їй кореспонденція дійшла до неї. Вона також не зверталася до судів із жодним запитом щодо стану провадження, хоча була велика ймовірність того, що інша сторона оскаржить рішення, ухвалене на користь заявниці. У зв`язку з цим Суд нагадує, що зацікавлена сторона зобов`язана проявити особливу старанність у захисті своїх інтересів і вжити необхідні заходи для ознайомленні з рухом провадження у справі. Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання, або іншого змісту від відповідача не надходило. Відзиву на позов не подавав. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та статтей 280-282 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, який відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 червня 2024 року у справі №147/544/24, було розірвано (а.с. 26-28). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , встановлено, що 28 серпня 2024 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади №2025/001227550 від 28.01.2025, та №2025/004824765 від 14.04.2025 встановлено, що дочка проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 8). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша\~статті 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 Сімейного кодексу\~передбачає можливість стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, та зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання дитини. Водночас суд виходить з приписів ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України та враховує, що відповідач не спростував обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. З огляду на викладене суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, враховуючи те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, а відповідач не висловлював заперечень проти позову, дійшов висновку про наяність достатніх підстав для задоволення позову. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дочки, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05 червня 2025 року і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду необхідно допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved