Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

У березні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, вказуючи про те, що 24 квітня 2015 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач вказує те, що з грудня 2023 року вони з відповідачкою не проживають разом, спільного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть, не мають жодних стосунків і спілкування та стосунки між ними не мають характеру відносин між подружжям. Також, вказує, що вони мають різні вектори розвитку та життя. Зазначає, що сварки та непорозуміння шкодять як їм так і дитині. Також, позивач зазначає, що між ним та позивачкою у добровільному порядку буудть вирішуватись питання щодо подальшого утримання дитини та сплати аліментів, спору щодо спільно нажитого майна на момент подання цього позову між ними немає та в подальшому окремо будуть вирішувати дане питання. Отже, подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя неможливе та суперечить інтересам позивача. На примирення позивач не згоден, просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання на 15 липня 2025 року. У судове засідання 15 липня 2025 року сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. 09 липня 2025 року до початку судового засідання позивачем через систему «Електронний суд» була подана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачкою 26 червня 2025 року через систему «Електронний суд» також було подано заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила шлюб розірвати. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 24 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 599. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . У шлюбі у позивача та відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що подальше спільне проживання та збереження родини є неможливим, на що відповідачка не заперечує. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався цим правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а з урахуванням позиції відповідачки, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, підстав для надання строку для примирення сторін суд також не вбачає. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved