Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано [INFO] у якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вказував, що починаючи з кінця 2023 року вони з відповідачкою разом не проживають, спільного господарства не ведуть та побутом не пов`язані. Між ними зникло почуття любові та поваги один до одного, як наслідок подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам.. На даний час їх шлюбні відносини припинились, проживають окремо та спілкуються виключно щодо питань виховання спільної дитини. Також зазначав, що після припинення шлюбних відносин їх спільна дитина залишилась проживати разом із ним. Він забезпечує дитину їжею, одягом, оплачує навчання та медичне обслуговування. Спору у них з приводу місця проживання дитини у них немає та вони досягли згоди з цього питання шляхом укладення нотаріального договору. Необхідність встановлення судовим рішенням факту, що він, як батько дитини самостійно її виховує обумовлюється тим, що це підтвердить його статусу «одинокий батько», що у свою чергу надасть можливість оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, після закінчення воєнного стану виїхати з дитиною за кордон без документальної згоди матері, користуватись гарантіями у сфері трудових відносин та реалізувати право одинокого батька на першочергове отримання житла.. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Та встановити факт що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 27.08.2010 року Виконкомом Грушовецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис №01, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі\~у сторін\~народилася дочка [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до нотаріально посвідченого, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Малою І.М., договору між батьками, вони дійшли згоди, що спільні діти будуть проживати разом з батьком та перебуватимуть на його самостійному вихованні та утриманні. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись із даною вимого позивач посилався на те, що встановлення факту самостійного виховання дітей надасть йому можливість оформити документи щодо соціальної допомоги на дітей, які виховуються тільки одним із батьків, змінити місце проживання дітей без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дітьми, користуватись гарантіями у сфері трудових відносин. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , батько [PERSON] самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. Також даний факт підтверджується відповіддю лікаря педіатра та характеристиками з навчального закладу. Отже факт проживання дитини з батьком та здійснення ним самостійного виховання дитини підтверджується належними доказами. Також судом приймається до уваги і визнання відповідачкою позовних вимог, що підтверджує факт самостійного виховання та утримання батьком дитини. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, а також, що позивач потребує встановлення даного юридичного факту, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved