Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.03.2025 року, від якого вони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, вона з дітьми виїхала до Польщі та проживає там і утримує дітей самостійно. При цьому, їхня дочка [PERSON] , яка є повнолітньою, є інвалідом з дитинства довічно та потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості влаштуватись на роботу та отримувати доходи для утримання дітей. Водночас, відповідач вагомої участі в їх утриманні не надає. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки [PERSON] в розмірі по 6000 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Крім того, подав суду відзив, у якому визнав позовні вимоги частково та не заперечував щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої дочки в розмірі по 2000 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як з`ясовано судом, сторони у справі є батьками [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією є особою з інвалідністю 1-Б групи з дитинства і довічно, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 9-10). Згідно з статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Тобто вказана стаття передбачає, що батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати своїх дітей після досягнення ними повноліття за наявності сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, дочка сторін [PERSON] , 1997 року народження, хоча і є повнолітньою, але є особою з інвалідністю, є непрацездатною та дійсно потребує матеріальної допомоги (а.с. 9-10). І як слідує з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є працездатною особою, інші аліментні зобов`язання відсутні, тобто має змогу сплачувати кошти на утримання доньки. Отже, враховуючи незадовільний стан здоров`я повнолітньої дочки сторін, у зв`язку з чим вона потребує допомоги від батька, який є працездатним та має змогу надавати таке утримання, а позивач не має можливості працевлаштуватись у зв`язку із здійсненням постійного догляду за донькою, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними. Водночас, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з принципів розумності та справедливості та вважає за можливе частково задовольнити позовну заяву та стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки з інвалідністю у розмірі по 4000,00 грн. щомісячно і на весь час встановлення інвалідності (довічно). На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial