Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ), третя особа - Служба у справах дітей Південної міської ради Харківського району Харківської області, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. 21.02.2017 заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб розірвано. Незважаючи на те, що [PERSON] має матір, проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач покинула дитину та ніякої уваги їй не приділяє, матеріально не допомагає, не виявляє бажання бачити дитину, розвитком дитини не цікавиться, не піклується ані про її фізичний ані про духовний розвиток. Позивач самостійно створює позитивний рівень життя для сина, самостійно піклується її матеріальним станом та духовним розвитком. За результатами ухваленого від 07.09.2021 Харківським районним судом Харківської області рішення у справі №635/7861/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи: Служба у правах дітей Південної міської ради Південної міської ради Харківського району Харківської області, Орган опіки та піклування Південної міської ради Харківської області - про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, визначене місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком - [PERSON] , за вище наведеною адресою. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумі на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Але відповідачка [PERSON] належним чином рішення суду не виконує. Веде непристойний образ повсякденного життя, зловживає спиртними напоями. З самого народження [PERSON] його мати життям сина, його станом здоров`я, навчання не цікавиться, не підтримує жодних контактів з навчальним закладом, не спілкувалася з вихователями, вчителями Будянського ліцею «2 Південної міської ради Харківського району Харківської області», де навчається [PERSON] . На [PERSON] скарг від сусідів не надходило, дитина доглянута, батько піклується про розвиток дитини, та приймає у цьому безпосередньо участь. Дитина [PERSON] на обліку не перебуває, має задовільний стан здоров`я. Відповідачка абсолютно не виконує обов`язки, що покладені законом на батьків по відношенню до дитини: не піклується про моральний розвиток сина, не проводить часу з ним та навіть не намагається цього робити. Взагалі не надає матеріальної допомоги. Адже, моральний вплив на дитину можливий або безпосереднього через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. В той час, як позивач по справі всі питання щодо виховання малолітнього сина та забезпечення її життя вирішує самостійно, має постійне місце мешкання. Має задовільні умови для проживання дитини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.02.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.05.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Коновал А.М. надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник - [PERSON] надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечуючи проти заявленого позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей Південної міської ради Харківського району Харківської області, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області 04.01.2018, серії [NUMBER] , актовий запис 02, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 21.02.2017. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно витягу №2024/003869358 від 18.04.2024 з реєстрації територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Південної міської ради Харківського району Харківської області № 81 від 21.03.2025 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області. 08.06.2001 гр. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Сімейні відносини не склалися, тому 21.02.2017 відповідно до заочного рішення Харківського районного суду Харківської області шлюб було розірвано. [INFO] народився спільний син [PERSON] . 03.04.2019 стосунки між гр. [PERSON] та [PERSON] були остаточно припиненні, а малолітній [PERSON] став проживати з батьком - [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області 07.09.2021 прийнято рішення про визначення місця проживання малолітнього разом із батьком [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] . Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів № 1184 від 31.01.2025 гр. [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів 91 349,73 грн. За час проживання дитини із батьком не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не надає підтримки, не сприяє духовному розвитку. Інколи спілкується телефоном. Із бесіди із дитиною вбачається, що хлопець не має бажання спілкуватись із матір`ю, бо соромиться її. Батько [PERSON] звернувся з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] до Харківського районного суду Харківської області. Для з`ясування ситуації у сім`ї [PERSON] . Мільтидисциплінарною командою у складі начальника служби у справах дітей Південної міської ради, завідуючою сектором соціальної роботи центра надання соціальних послуг Південної міської ради, помічником депутата Південної міської ради здійснено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження було встановлено що сім`я [PERSON] мешкає в приватному будинку. Дитина має окрему кімнату із сучасним ремонтом, облаштовану сучасними меблями, облаштоване місце для навчання дитини, є комп`ютер та планшет для заняття в режимі онлайн, облаштований спортивний куточок. [PERSON] займається у спортивному клубі «Клуб спортивної боротьби с. Буди» на відділенні самбо та дзюдо з жовтня 2022 року та грає у місцевій футбольній команді. Для з`ясування ситуації у сім`ї [PERSON] мільтидисциплінарною командою у складі спеціаліста І категорії служби у справах дітей Південної міської ради, завідуючою сектором соціальної роботи центра надання соціальних послуг Південної міської ради здійснено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження було встановлено що [PERSON] проживає у 3 кімнатній квартирі, будинок обладнаний необхідними меблями, але вони потребують заміни, та побутовою технікою, однак в будинку не дотримано санітарно - гігієнічних правил утримання житлового приміщення, будинок потребує ремонту, в будинку брудно, скрізь розкиданий мотлох, відчувається неприємний запах по всьому будинку. Традицій у матері та дитини не має, оскільки мати не спілкується із дитиною, про що відверто говорить. Зі слів матері вона має заборгованість зі сплати комунальних послуг. Відповідно до довідки № 01-21/д3 від 13.01.2025 Будянського ліцею № 2 Південної міської ради Харківського району Харківської області [PERSON] , [INFO] , навчається в 1 класі Будянського ліцею № 2 Південної міської ради за дистанційною формою навчання. Мати хлопця [PERSON] зв`язок з класним керівником не підтримує, до ліцею жодного разу не приходила, навчанням сина не цікавилась. При співбесіді з працівником служби у справах дітей малолітній [PERSON] повідомив, що не пам`ятає коли останній раз бачив маму, що саме батько займається його вихованням та матеріальним утриманням. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватись про свою дитину, про стан її здоров`я, розвиток, виховувати. Згідно з п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 19 грудня 2008 року) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: «Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.». Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача про те, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям не цікавиться, не спілкується з сином та не проявляє турботи, тобто фактично усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не спростовані. Існування обставин, що перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Відповідач не виконує обов`язки, що покладені законом на батьків по відношенню до дитини: не піклується про моральний розвиток сина, оскільки не проводить часу з ним та не намагається цього робити. Не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти. Адже, моральний вплив на дитину можливий або безпосереднього через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. В той час, як позивач має стабільний дохід, має постійне місце мешкання. Має задовільні умови для проживання дитини. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази на спростування вищевказаних обставин в матеріалах справи відсутні. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Південної міської ради Харківського району Харківської області № 81 від 21.03.2025 питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини, де враховуючи інтереси дитини та діючи від імені органу опіки та піклування, комісія дійшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , суд констатує, що відповідачка систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до сина, тому позбавлення батьківських прав відповідачки є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного рівня життя та розвитку. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. При цьому суд наголошує на тому, що такий захід відповідальності не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права відновити стосунки з дитиною, бачитися з нею, а в наступному за умови зміни свого ставлення та поведінки звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З урахуванням викладеного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved