Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом вказуючи, що з відповідачем по справі мають спільну дочку, [PERSON] , [INFO] , яка на даний час досягла повноліття та навчається у Волинському національному університеті ім. Лесі Українки. Форма навчання денна за державним замовленням. Зазначає, що хоча плата за навчання не вноситься, крім цього кошти необхідні на навчальні матеріали, громадській транспорт, проживання, одяг, харчування. Оскільки донька навчається на денній формі, то фізично не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. В цей час їй самотужки важко забезпечити дочку всім необхідним, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі по 4\~500,00 грн. щомісячно починаючи з дати подання позову, до закінчення навчання чи до досягнення дочкою 23-річного віку. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від її представника, адвоката Ткачука В.М. до суду подано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив стягувати аліменти в сумі не менше 2\~500,00 грн. 10 липня 2025 року [PERSON] до суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, погоджуючись на сплату аліментів у розмірі 1\~500,00 грн. В поданому до суду відзиві на позов зауважував, що є пенсіонером, особою з інвалідністю ЗСУ та ветераном війни. Також створив нову сім`ю та на його утриманні перебуває неповнолітній син, 2011 року народження. Крім того, витрачає кошти пов`язані на поїдки до матері, яка є особою похилого віку та проживає в іншому населеному пункті. Відтак, єдиним джерелом доходу є пенсія, тому заявлена в позові сума аліментів є для нього непосильною та призведе до скрутного становища. На підтвердження обставин зазначених у відзиві на позов, відповідачем долучено перелік відповідних документів (доказів). Зважаючи на позиції сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 12 липня 2004 року перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 30 червня 2020 року (дата набрання законної сили: 07 серпня 2020 року) у справі 563/428/20. Від спільного життя, сторони мають дочку, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що було видане 16 квітня 2007 року Виконкомом Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Судовим наказом\~ від\~02\~червня 2020 року з відповідача на користь позивачки стягувались аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 14 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час [PERSON] є студенткою медичного факультету денної форми навчання за державним замовленням першого (бакалаврського) рівня Волинського національного університету імені Лесі Українки (IV рівень акредитації). Термін навчання: з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року, про що свідчить Довідка № 04/1672, що була видана 28 квітня 2025 року (а.п. 6). З Довідки, що була надана в.о. декана медичного факультету Волинського національного університету імені Лесі Українки встановлено, що у 2024-2025 роках студентці першого курсу [PERSON] гуртожиток університету не надавався. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Положеннями ч. 1, 3 ст.\~199\~СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст. 199, 200\~СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи видно, що донька сторін навчається на денній формі навчання (з 01 вересня 2024 року на державній формі навчання), у зв`язку із чим не працює, відповідно потребує матеріальної допомоги, в тому числі на витрати пов`язані з навчанням. Крім того, загальновідомими є обставини, які не потребують доказування, а саме, потреба в харчуванні, в щоденних засобах гігієни, одязі та взутті. На даний час, [PERSON] не в змозі самостійно себе забезпечити, тому суд вважає, що відповідач, спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Водночас, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дитину, яка навчається, не може бути перекладено винятково на когось одного з батьків. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка навчається, на обох батьків, що забезпечить належне її утримання. Вирішуючи питання встановлення розміру аліментів, суд також виходить з того, що відповідач є ветераном війни та учасником бойових дій (про що свідчить Посвідчення серії [NUMBER] , що було видане 27 січня 2025 року), має інвалідність третьої групи (відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] , Виписки з медичної карти та епікризи [PERSON] також долучаються), має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від іншого шлюбу (згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ), а також матір [PERSON] , [INFO] , яка в силу поважного віку, потребує постійного догляду та в тому числі фінансової допомоги, яку здійснює відповідач (як зазначено у відзиві на позов, письмовій заяві [PERSON] , що долучена до матеріалів справи), медична документація з історії хвороби [PERSON] також міститься в матеріалах справи. Згідно з інформацією ГУ ПФУ в Житомирській області від 30.03.2021 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності, що в загальному розмірі становить 6 691,75 грн. Так в поданій до суду заяві, представник позивачки просив стягувати з відповідача не менше 2 500,00 грн. Водночас відповідач, позовні вимоги визнав частково та погодився на стягнення з нього аліментів у розмірі 1 500,00 грн. Таким чином, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також з урахуванням потреб спільної дочки сторін, суд вважає за можливе, позов задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, на період навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судові витрати належить стягнути з відповідача на користь держави, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed