Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9680614 від 19.03.2024 в розмірі 17563,20 гривні. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 19.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» (далі ТОВ «Макс Кредит», Первісний кредитор, Кредитодавець) та [PERSON] (далі Позичальник, Відповідач) укладено Кредитний договір у формі електронного документа з використанням одноразового ідентифікатора. Кредитний договір підписано Відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора 92738. Відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 300 гривень, порядок сплати якої визначено умовами Кредитного договору. Отже, Позичальнику перераховується сума в розмірі 6000 гривень. На виконання умов Кредитного договору, 19.03.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Первісний Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Повідомленням від ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН». Під час укладення Кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту в сумі 6 300,00 гривень, валюту надання, строк дії договору та порядок кредитування. Дане погодження умов, а також підписання Кредитного договору Відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину. Однак, Відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі - 20 563,20 гривні, яка складається з наступного: 6 300,00 гривень - заборгованість по кредиту; 11 263,20 гривні - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3 000,00 гривень - штрафні санкції згідно умов договору. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 21.10.2024 - 04.05.2025. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Розрахунок заборгованості, підготовлений Первісним кредитором за Кредитним договором додано до позовної заяви. Позивач не здійснював нарахувань за Кредитним договором. 21.10.2024 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС (далі - Договір Факторингу), відповідно до умов якого Позивачеві відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. У порядку та на умовах, визначених у Договорі Факторингу, Позивач зобов`язався передати (сплатити) Первісному кредитору Суму Фінансування, а Первинний кредитор зобов`язався відступити Позивачу Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Також, на підтвердження переходу права вимоги за Реєстром Боржників до Договору Факторингу, Позивач долучає платіжну інструкцію, що свідчить про сплату ціни продажу (виконання Позивачем своїх обов`язків за Договором Факторингу. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором Факторингу та Акту прийому-передачі до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 20 563,20 гривні. Проте, позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 17 563,20 гривні, що складається : 6 300,00 гривень - заборгованість по кредиту; 11 263,20 гривні - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Посилаючись на норми ЦК України, Закони України «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг», позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-9680614 від 19.03.2024 у розмірі 17 563,20 гривні, яка складається з 6300,00 гривень заборгованості за тілом та 11 263,20 гривні заборгованості за відсотками. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 гривні, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень. Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 17 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача-адвоката Ціпана О.П. надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначається, що ознайомившись з позовною заявою відповідач повідомляє, що позовні вимоги в сумі 17563,20 гривні він визнає повністю. Щодо суми судових витрат та їх розподілу відповідач зазначає наступне. Частиною першою статті 142 ЦПК встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. З матеріалів справи слідує, що позивач не звільнений від сплати судового збору та при пред`явленні позову ним було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривні. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (50% від 2422,40), а з державного бюджету повертаються інші 50 % судового збору. Щодо витрат на правничу допомогу, посилаючись на норми ст.137,141 ЦПК України та правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах № 755/9215/15-ц, №905/1795/18 та № 922/2685/19, вважає, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 гривень (що становить 40% від ціни позову) не відповідає критеріям реальності, розумності та співмірності. На переконання відповідача, обгрунтованим може вважатися розмір таких витрат в сумі не більше 2000,00 гривень. Відповідач просить суд врахувати даний відзив при прийнятті рішення у справі. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Встановлено, що 19.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та Відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-9680614, відповідно до умов якого товариство надає відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до розділу І договору, сума кредиту становить 6000,00 гривень; тип кредиту - кредитна лінія; строк дії кредиту - 360 календарних днів; Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту в останній день строку договору 14 березня 2025 року; тип процентної ставки - фіксована; орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентноюставко. Становить 59652,00 гривень, з урахуванням зниженої процентної ставки - 58329,00 гривень. Відповідно до пункту 2.8 договору, сума кредиту перераховується на електронний платіжний засіб (платіжну картку) [NUMBER] . Згідно детального розрахунку заборгованості за договором [PERSON] №00-9680614 від 19.03.2024 станом на 21.10.2024 загальна заборгованість складає 17563,20 гривні, сума заборгованості за основним зобов`язанням - 6000,00 гривень, сума заборгованості за нарахованими процентами - 11263,20 гривні, сума заборгованості по комісії - 300 гривень. Штрафні санкції згідно умов договору складають 3000,00 гривень (а.с.24). Договір кредитної лінії №00-9680614 від 19.03.2024 , паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надісланий на номер телефону відповідача [NUMBER] 19.03.2024 . Відповідно до ухвали суду від 02 червня 2025 року за клопотанням позивача вирішено клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.59). Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . Додатково направлено виписку по рахунку [PERSON] за період з 19.03.2024 по 24.03.2024 та повідомлено, що інформація про підтвердження операції за платіжною карткою направлялась на номер телефону: [NUMBER] (а.с.73,74). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст. 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). 21 жовтня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» (Клієнт) та ТОВ ФК «Ейс» (Фактор) уклали договір факторингу №21102024-МК/Уйс, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у рестрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визнаених цим Договором (а.с.25-31,32-35). Згідно акту пройому передачі до договір факторингу №21102024-МК/Ейс, клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників у кількості 6187, загальна сума заборгованості 116 613 248,41 гривень (31). Копіями платіжних інструкцій підтверджується факт перерахування ФОВ «ФК «Ейс» на рахунок ТОВ «Макс Кредит» суми оплати за відступлене право вимоги (а.с.31-33). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За вказаних обставин, позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9680614 від 19.03.2024, станом на 04.05.2025 заборгованість [PERSON] складає 20563,20 гривні, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту -6300,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 11263,20 гривні, заборгованість за штрафними санкціями - 3000,00 гривень (а.с.23). При цьому, позивач просить стягнути з відповідача 17563,20 гривні, що складається з заборгованість за сумою кредиту -6300,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 11263,20 гривні. Розрахунок заборгованості відповідач не спростовує та визнає у повному обсязі, про що вказав у відзиві. Також позивач просить стягнути з відповідача витрат по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду подано: копію договору про надання правничої допомоги, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко і партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» №07/04/25-02 від 07.04.2025, протокол погодження вартості послуг, Додаткову угоду №26 до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, акт прийому передачі наданих послуг від 07.04.2025, згідно якого вартість наданих послуг за правничу допомогу склала 7000,00 гривень (а.с.36-40). Посилаючись на норми ст.137,141 ЦПК України та правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах № 755/9215/15-ц, № 905/1795/18 та № 922/2685/19, відповідач вважає, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 гривень (що становить 40% від ціни позову) не відповідає критеріям реальності, розумності та співмірності. На переконання відповідача, обгрунтованим може вважатися розмір таких витрат в сумі не більше 2000,00 гривень. Суд приймає до уваги, що дана категорія справ, яка виникає з кредитних правовідносин, є досить поширеною та не є складною, не потребує особливих затрат часу на вивчення документів, які фактично є типовими та не вимагала значних часових затрат для підготовки позовної заяви. Враховуючи вищевказане беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, суд погоджується з позицією відповідача щодо можливості зменшення розміру указаних витрат та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. Встановлено, що при пред`явленні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривні. Поряд з цим, встановлено, що до початку розгляду справи по суті, від відповідача надішов відзив у якому відповідач вказав, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. Таким чином, приймаючи до уваги з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (50% від 2422,40), а з державного бюджету підлягає поверненню інші 50 % судового збору, що складає 1211,20 гривень.

Outcome: approved