Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до Кам`янського районного суду Черкаської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості у розмірі 17932,55 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 7121,88 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10810,67 грн.; інфляційні втрати 1033,22 грн.; три проценти річних 317,77 грн., а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 7200 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.11.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №С05.225.72595. Відповідно до умов договору, відповідачу надана відновлювальна кредитна лінія з максимальним лімітом 200000 грн., із яких на момент укладення договору доступно 3000 грн., процентна ставка 48 % річних. Відповідач зобов`язання за договором не виконує. Останній платіж проведено 20.08.2019 року. У зв`язку із зазначеним, сформувалася наступна заборгованість позичальника перед банком за договором, яка складається з: заборгованості за основним боргом 7121,88 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10810,67 грн. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С05.225.72595 від 30.11.2016 року. 29 грудня 2023 року між ТОВ ФК «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал» був укладений договір факторингу №29/12-23, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С05.225.72595 від 30.11.2016 року, у розмірі 17932,55 грн. Оскільки відповідач прострочив узгоджені строки платежів за кредитним договором, порушив зобов`язання, внаслідок чого має нести відповідальність, передбачену ст.625 ЦК України, і сплатити на користь ТОВ «Санфорд Капітал» суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Поточний кредитор має право правомірно нарахувати і вимагати сплати індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 01.10.2019 року і до 23.02.2022 року включно. Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, відповідач також має сплатити: інфляційні втрати в сумі 3513,64 грн.; 3% річних в сумі 1292,62 грн. За вказаних обставин ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 04.06.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено її розгляду проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, роз`яснено відповідачу право на подання до суду відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Представник позивача ТОВ «Санфорд Капітал» у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, по невідомій причині. Про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена в заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до положень ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 30.11.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №С05.225.72595, відповідно до умов якого відповідачу надана відновлювальна кредитна лінія з максимальним лімітом 200000 грн., із яких на момент укладення договору доступно 3000 грн., процентна ставка 48 % річних. Відповідачем під час укладення вищевказаного кредитного договору підписано Угоду, Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування відповідача, які є аналогічними умовам його кредитування, що викладені у вищевказаному кредитному договорі. Відповідно довідки-розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № С05.225.72595 від 30.11.2016, відповідач станом на 16.11.2023 мав заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 17932,55 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 7121,88 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10810,67 грн., що підтверджується випискою по рахунку за період 30.11.2016-16.11.2023. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» («Клієнт») та ТОВ «ФК «Сонаті» («Фактор») укладено Договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. У подальшому, 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» («Клієнт») та ТОВ «Санфорд Капітал» («Фактор») укладено Договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Таким чином, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № С05.225.72595 від 30.11.2016 у загальній сумі 17932,55 грн. Відповідно до Розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.10.2019 по 23.02.2022, розмір інфляційних втрат становить 3513,64 грн., розмір 3% річних становить 1292,62 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 22738,81 грн. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Положеннями ст. ст. 611, 625 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданих позивачем доказів на підтвердження права вимоги до відповідача, умови договорів факторингу укладених 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» № 16/11-23, 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» № 29/12-23 про відступлення права вимоги до відповідача за відповідним кредитним договором не містять будь-яких обмежень чи застережень щодо обсягу прав нового кредитора в частині нарахування процентів та інфляційних. З матеріалів справи убачається, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, відповідно до ст. 625 ЦК України. Враховуючи зазначене, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 3513,64 грн. та трьох процентів річних в сумі 1 292,62 грн . Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги розрахунки надані позивачем, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, тому з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Таким чином, стягненню підлягають сплачені позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн., відповідно до платіжної інструкції №1406 від 29.05.2025, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7200 грн., відповідно до Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №5 від 05.05.2025. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved