Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 15.06.2021 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №103027219, шляхом подання відповідачем заявки в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», за яким відповідачу наданий кредит у розмірі 8000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, що був надісланий відповідачу електронним повідомленням (SMS), при введені якого відповідач підтвердив, що приймає умови договору. ТОВ «Мілоан» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту. 30.09.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги №09Т, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі щодо [PERSON] . Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 35972,52 грн, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту 7760 грн; прострочена заборгованість за відсотками 27369,52 грн; заборгованість за комісією\~843 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутності представника ТОВ «Діджи Фінанс». У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення Доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений за місцем реєстрації місця проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відповідач відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 19.05.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу. 19.05.2025 року суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до розгляду на 16.07.2025 року. 16.07.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №103027219, за яким відповідачу наданий кредит у розмірі 8000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису у виді одноразового ідентифікатору, що був надісланий на його номер телефону електронним повідомленням. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін. Сума кредиту 8000 грн, на строк 30 днів з 15.06.2021, термін повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом 15.07.2021 (п. 1.2, 1.3, 1.4 договору). Згідно з п. 1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 1200 грн, яка нараховується за ставкою 15% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 4080 грн., які нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (п. 1.5.1 Кредитного договору). Відповідно до п. 1.7 договору тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Пунктом 2.3. кредитного договору визначені умови пролонгації строку кредитування, яким передбачено, що продовження строку кредитування відбувається внаслідок сплати позичальником комісії за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. ТОВ «Мілоан» виконав умови договору та надав відповідачу грошові кошти за договором в сумі 8000 грн, а відповідач їх отримав, що підтверджується копією платіжного доручення №28779175 від 15.06.2021. Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №103027219 від 15.06.2021 сума кредиту за договором становить 8000 грн, проценти за користування кредитом у межах строку кредитування протягом 30 днів 4080 грн, комісія за надання кредиту 1200 грн. Згідно відомості\~про щоденні\~нарахування та\~погашення по\~кредитному договору\~№103027219\~відповідач 15.06.2021\~сплатив комісію за\~пролонгацію в\~сумі 240\~грн, тіло кредиту в сумі 240 грн, комісію за оформлення кредиту 120 грн., 17.06.2021 сплатив проценти по кредиту в сумі 263,84 грн, комісію за оформлення кредиту 237 грн. Заборгованості відповідача складає 35972,52 грн, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту\~7760 грн; прострочена заборгованість за відсотками 27369,52 грн; заборгованість за комісією\~843 грн. 30.09.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги №09Т, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі щодо [PERSON] . Позивач надіслав відповідачу досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості №3772300615-АВ від 27.09.2023, однак борг не погашено. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №103027219 від 15.06.2021; анкетою-заявою на кредит №103027219; розрахунком заборгованості; копією договору відступлення права вимоги №09Т від 30.09.2021 року; копією реєстру боржників; копією платіжного доручення №28779175 від 15.06.2021, іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. За змістом ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що відповідач у власному кабінеті на офіційному сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредитних коштів, зазначивши про себе усю необхідну інформацію, без якої укладення кредитного договору було б не можливим. Підписав кредитний договір із первісним кредитором, одноразовим ідентифікатором, який надійшов на його номер телефону електронним повідомленням, користувався кредитними коштами протягом строку, визначеного договором, в подальшому пролонгував строк кредитування вчинивши відповідні дії по сплаті частини боргу та комісії за пролонгацію строку кредитування. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Розмір заборгованості за цим договором становить 35972,52 грн, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту\~7760 грн; прострочена заборгованість за відсотками 27369,52 грн; заборгованість за комісією\~843 грн. ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Однак, відповідач не надав доказів погашення заборгованості первісному кредитору, а тому вимоги позивача є підставними. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 6000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 року, акт про підтвердження факту надання правової допомоги №103027219 від 28.03.2025 та детальний опис робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 0101.2025 року. Суд встановив, що 01.01.2025 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем укладено договір про надання правової допомоги №42649746. Предметом вказаного договору є надання правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами. Згідно акта про підтвердження факту надання правової допомоги №103027219, складеного 28.03.2025 року та підписаного сторонами, ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло послуги, надані адвокатом Білецьким Б.М., в т.ч.\~правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», вартість якої становить 3000 грн, складання позовної заяви про стягнення заборгованості, вартість якої становить 2000 грн, формування додатків до позовної заяви\~500 грн., консультація щодо документів та доказів надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, вартість якої становить 500 грн. Згідно даного акту ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язане здійснити оплату за надані послуги у повному обсязі при підписанні даного акту у сумі 6000 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved