Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

23.06.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов вмотивовано тим, що 19.03.2016 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 51. 26.12.2017 рішенням Запорізького районного суду Запорізької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновила дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У позивача та відповідача на протязі тривалого часу сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Разом сторони не проживають з 2017 року та не ведуть спільне господарство. Від шлюбу у позивача та відповідача народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Шевченківським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Наразі дитина [PERSON] , навчається у 3 класі Григорівської гімназії Новоолександрівської сільської роди Запорізького району Запорізької області, знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею за її місцем реєстрації. Позивач зазначає, що відповідач (як батько) не приділяє будь якої належної уваги, матеріально не забезпечую дитину, з часу розлучення жодного подарку, підтримки та піклування до дитини не проявляє. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 від заробітку/доходу боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитини повноліття. 24.06.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області призначено позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 30.06.2025 через електронний суд від представника відповідача адвоката Сандак І.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач визнає ті обставини, що з позивачкою має спільну доньку [PERSON] . Також відповідачем визнаються ті обставини, що дитина проживає із матір`ю. Обставини, що зазначені у позові щодо того, що "відповідач (як батько) не приділяє будь-якої належної уваги, матеріально не забезпечує дитину, з часу розлучення жодного подарку, підтримки та піклування до дитини не проявляє." відповідачем не визнаються. У відзиві представник відповідача зазначає, що відповідач після розлучення постійно матеріально підтримує та забезпечує свою доньку, щомісяця надсилає на картку позивачки аліменти. На підтвердження чого долучає до відзиву виписку з його банківської картки за останні два роки. Окрім аліментів відповідач приймає участь і в додаткових витратах на доньку (купівля планшету, нового телефону тощо), надсилає їй подарунки. За нагоди відповідач спілкується із донькою у месенджері Вайбер по відео зв`язку. У відзиві на позов представником відповідача не зазначена чітка позиція стосовно того чи визнає відповідач позовні вимоги чи заперечує, констатовано лише заперечення стосовно твердження позивача про те, що відповідач не приділяє уваги дитині та матеріально не забезпечує її. У відзиві представник відповідача просила під час розгляду справи врахувати зазначені обставини та надані до відзиву докази, а також просила справу розглянути без участі відповідача та його представника. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач та її представник адвокат Мартинишин П.В. не з`явилися. 14.07.2025 представник позивача подав до суду клопотання у якому просив розглянути справу без участі позивача та його представника. Відповідач та його представник до суду не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У відзиві на позов представник відповідача адвокат Сандак І.А. просила суд справу розглянути без участі відповідача та його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29.09.2016 Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №\~1081 від 29.09.2016) (а.с. 11). Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26.12.2017 по справі № 317/3752/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». З пояснень позивача викладених у позовній заяві слідує, що з 2017 сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Факт проживання позивача разом з дитиною [PERSON] у відзиві на позов відповідачем визнається. З доданих до відзиву на позов скрін-шотів вбачається, що відповідач підтримує спілкування з дитиною [PERSON] , приймав участь в купівлі планшету. Також з доданої до відзиву на позов виписки з карткового рахунку відповідача вбачається, що відповідач в період за 2023-2025 роки періодично перераховував на рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі СК України) \~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України\~«Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, при визначенні розміру аліментів, суд оцінює надані докази в їх сукупності, виходячи з принципу розумності, при цьому суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпеченням необхідних умов для її життєдіяльності, збереження рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується для забезпечення гармонійного розвитку. Частиною 1 ст.\~77, ч.\~1 ст.\~79 СК України\~визначено, що аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що факт перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача до пред`явлення позовної заяви про стягнення аліментів не позбавляє права позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача та не може бути підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви і до досягнення дитинною повноліття. Дослідивши матеріали справи, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що справедливим та достатнім розміром аліментів на утримання дитини [PERSON] буде 1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на переконання суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька, враховуючи потреби та стан здоров`я дитини, буде сприяти можливості отримати право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі п.\~1 ч.\~1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України \~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, встановлений\~Законом України «Про судовий збір»\~в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved