Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 10.12.2021 року [PERSON] з використанням ОТР-паролю уклала кредитний договір з АТ «АКЦЕНТ-БАНК». Відповідачу надано кредит в розмірі 12000 грн., зі строком повернення до 09.05.2025 року, терміном на 41 місяць, та з умовою сплати 50% річних. Банк виконав свої зобов`язання за укладеним договором, надавши відповідачу кредит. Станом на 24.03.2025 відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 17693,96 грн., яка складається з наступного: - 9447,9 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 8246,06 грн. заборгованість за процентами. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 17693,96 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 04.04.2025 року відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити, з наступних підстав. Зазначає, що у заяві позичальника від 05 вересня 2016 року процентна ставка не зазначена. Вказує, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті банку. При цьому, відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості, що саме цей витяг з Умов вона розуміла та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. На думку відповідачки позивачем не доведено, що при підписанні договору про відкриття кредитної лінії вони, як сторони договору, погодили умови надання всіх послуг. Крім того, відповідачка зазначила, що паспорт споживчого кредиту не є складовою укладеного договору та належним доказом обставин укладення такого договору. Виписка по кредиту на думку відповідачки не є достовірним доказом заборгованості за кредитним договором, оскільки не містить підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок [PERSON] . Зазначає, що меморіальний ордер не є належним доказом надання кредиту, оскільки у ньому платником коштів зазначена сама [PERSON] , а отримувачем Онлайн кеш-кредит. Відповідачка просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог./а.с.30-36/. 18.04.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Горбач Ю.Ю. надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідач уклала в електронній формі з банком додатковий кредитний договір від 10.12.2021 року кредиту в розмірі 12000 грн. Договір укладено шляхом підписання відповідачкою заяви про надання послуги «Швидка готівка» за допомогою простого електронного підпису. Вважає, що факт надання відповідачці кредитних коштів підтверджується випискою по її рахунку та меморіальним ордером. Додатково банком додано виписку по картці, яка відображає надходження кредитних коштів та їх використання. /а.с.44-45/ Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у відповіді на відзив прохала розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. /а.с.40/ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] , шляхом підписання за допомогою простого електронного підпису заяви про надання послуги «Швидка готівка» уклала кредитний договір з А-Банком (АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). /а.с.11 на звороті-12/ Крім того, [PERSON] цього ж дня за допомогою накладення електронного підпису підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка». /а.с.10 на звороті -11/ У вказаній заяві про надання кредиту та паспорті споживчого кредиту зафіксовано умови кредитування. Зокрема, обумовлено суму кредиту - 12000 тисяч гривень, строк кредитування 36 місяців (з 10.12.2021 по 10.12.2024), мету отримання кредиту придбання товару/ здійснення платежу/оплата послуг, процентну ставку - 50% річних, порядок повернення кредиту (щомісячний платіж 654,45 грн.). Наведене спростовує заперечення відповідачки про те, що вона укладала кредитний договір та була обізнана з умовами кредитування. На виконання укладеного договору відповідачці банком надано кредит в сумі 12000 гривень, що підтверджується меморіальним ордером. /а.с.14 на звороті/ Суд відхиляє доводи відповідачки про те, що вказаний меморіальний ордер не є належним доказом надання кредиту. Відповідачка обґрунтовує вказане твердження тим, що у меморіальному ордері вона зазначена як платник. Втім, дата видачі меморіального ордеру (яка збігається з датою підписання заяви про видачу кредиту), призначення платежу (видача кредиту згідно договору від 10.12.2021), а також зазначення дебетового рахунку (тобто, надходження коштів) навпроти прізвища позивачки, не залишає сумнівів, що попри позначення [PERSON] як «платник», остання отримала на рахунок грошові кошти в сумі 12000 грн. /а.с.14 на звороті/ Крім того, факт використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по кредиту [PERSON] в період з 10.12.2021 до 23.09.2024, а також наданою випискою по картці відповідачки, номер якої також зазначений у заяві про видачу кредиту. /а.с.15-18, 50/ Отже, позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору з [PERSON] , досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, та надання позичальнику кредиту. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідачка порушила умови кредитного договору, покладені на неї обов`язки щодо своєчасного і повного погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала. За період з 10.12.2021 до 24.03.2025 утворилась заборгованість за укладеним кредитним договором в сумі 17693,49 грн. Вказана сума заборгованості складається з залишку заборгованості за тілом кредиту (9447 грн. 9 коп.) та заборгованості за відсотками (8246,06 грн.), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. /а.с.13-14/ Заборгованість позичальником не погашена. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved