Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

04.04.2025 року до суду звернувся представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 89251,21 грн. В позовній заяві посилався на те, що 02.08.2023 відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 200000 грн.; тип кредитної карти - Картка «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних - 42,0%; розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту - 60,00%. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 07/27, тип - Універсальна. Згодом, додатково отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 06/28, тип - Універсальна. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 12.03.2025 має заборгованість 89251,21 грн., яка складається з наступного: 70996,98 грн. - заборгованість за тілом кредита; 18254,23 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 89251,21 грн та судові витрати. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.56). Ухвалою суду від 01 травня 2025 року задоволено заяву представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.64). Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання (а.с.59, 68), у наданому суду клопотанні просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 69). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав. Ухвалою суду від 03.07.2025 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02.08.2023 року [PERSON] , підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій указано основні умови кредитування: тип кредиту\~відновлювана кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; сума/ліміт кредиту\~до 200 тис. грн.; строк договору та строк кредитування\~12 місяців з пролонгацією; процентна ставка 42 % річних для карт "Універсальна", 40,8 % річних для карт "Універсальна Gold", порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, пеня, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 84 % для карт "Універсальна", 81,6 % для карт "Універсальна Gold"; усі істотні умови кредитування (розмір відсотків, неустойки, тощо) узгоджено, що підтверджено особистим підписом клієнта у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг. Таким чином, підписавши вказану заяву, [PERSON] добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. 02.08.2023 року [PERSON] також підписав паспорт споживчого кредиту, у якому продубльовані умови кредитування, викладені у заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. (а.с.42-46). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 13.03.2025 року відповідачу за укладеним кредитним договором видавалися наступні кредитні картки: [NUMBER] від 02.08.2023 року (картка «Універсальна»), [NUMBER] від 04.07.2024 року (картка «Універсальна») (а.с.29). Крім того, відповідачу неодноразово змінювався ліміт кредитування за кредитною карткою [NUMBER] (а.с.28). З наданої банком виписки, яка відображає рух коштів за наданими йому кредитними картками, вбачається, що [PERSON] за період з 02.08.2023-13.03.2025 роки користувався кредитними коштами шляхом використання кредитного ліміту за допомогою виданих йому банківських карток (а.с.26-27). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другастатті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.\~\~ При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. АТ КБ «Приватбанк» належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти. На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви було надано: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 02.08.2023 року станом на 12.03.2025 року (а.с.23-25), виписка за договором №б/н за період з 02.08.2023 року по 13.03.2025 року (а.с.26-27), заява приєднання до Умов та Правил надання банківських послгу. Даними виписки із банківського рахунку на ім`я [PERSON] підтверджується, що відповідач користувався карткою, отримуючи від Банка кредитні кошти та частково здійснював погашення заборгованості по кредитному договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, слід зробити висновок, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, оскільки, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, виходячи із частини другої\~статті 530 ЦК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом, оскільки позивачем доведено використання позичальником кредитних коштів та невиконання обов`язку щодо їх повернення кредитору. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на\~12 березня 2025\~року заборгованість\~ [PERSON] за кредитом становить 70996,98 грн., за відсотками 18254,23 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом 89251,21 грн. Враховуючи те, що заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана [PERSON] , визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню. При цьому відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості. Таким чином, оскільки відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, розмір заборгованості не спростував, з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 70996,98 грн., за відсотками 18254,23 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом 89251,21 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved