Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника - адвоката Кукарека К.С. звернулась до Хустського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця. Просила суд встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] на утриманні загиблого батька [PERSON] , [INFO] на момент його смерті - [INFO] , з метою реалізації прав [PERSON] , визначених ст.16 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В обґрунтування заяви зазначається, що [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] , молодшого сержанта військової частини [NUMBER] , який загинув [INFO] при виконанні бойового завдання в м.Бахмут. 26.09.2024 року, заявниця звернулась до [INFO] із заявою про отримання одноразової грошової допомоги після смерті батька. 15.02.2025 року, [PERSON] отримано витяг з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум №9 від 17.05.2025 року, згідно якого МОУ не прийнято рішення про призначення їй одноразової грошової допомоги з посиланням на редакцію ст.16-1 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» чинну на момент смерті [PERSON] - [INFO] . Згідно даного Витягу, заявниці необхідно надати компетентним органам, рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, на дату його загибелі. Заявниця зазначає, що загиблий [PERSON] сплачував аліменти на її утримання на підставі судового рішення. Після школи вона продовжила навчання і на даний час також навчається. Померлий [PERSON] постійно, до дня смерті надавав їй фінансову допомогу, для забезпечення її права на освіту. Заявниця ніде не працює та зазначає, що перебувала на утриманні свого загиблого батька у відповідності до норми ст.119 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Кукарека К.С. вимоги заяви підтримали, просили її задовольнити з наведених в заяві підстав. Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 28.03.2025 року до суду надіслано відзив за підписом ТВО начальника [INFO] [PERSON] , в якому він просив відмовити в задоволенні заяви за недоведеністю вимог (а.с.40-44). 08.04.2025 року представником заявника подано відповідь на відзив, в якому [PERSON] , заперечує доводи представника зацікавленої особи, наголошуючи на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] (а.с. 58-63). Ухвалою Хустського районного суду від 27.03.2025 року до участі у розгляді даної справи в якості заінтересованої особи, залучено Міністерство оборони України. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником МОУ- Ткачук В.В. подано до суду додаткові пояснення у справі. Суть пояснень зводиться до того, що заявницею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог. Заслухавши пояснення заявника та його представника, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Згідно п.8 Постанови судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК (1502-06), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала їй утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні (ст.37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 )); Згідно ст.1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. За ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках. Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". За п.9. Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.212 р. №975, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать зокрема утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Згідно вищевказаного закону, непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Стаття 31 закону вказує, хто вважається утриманцем, а саме члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Судом встановлено, що [PERSON] (заявниця) [INFO] , є дочкою загиблого [PERSON] і дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 14.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №49 (а.с.21). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №84 від 20.04.2023 року (а.с.22). Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.01.2025 року №9/д, повернуто документи [PERSON] з метою надання документів, які підтверджують її право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.23-24). На підтвердження вимог щодо встановлення факту перебування [PERSON] , [INFO] на утриманні загиблого батька [PERSON] , [INFO] на момент його смерті - [INFO] , заявницею долучено до матеріалів справи рішення Хустського районного суду від 20.03.2017 року у цивільній справі №309/2497/16ц про зміну розміру аліментів, яким вирішено змінити розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення дитиною повнолітнього віку. Суд не бере до уваги даний доказ в контексті заявлених вимог - встановлення факту перебування на утриманні загиблого - повнолітньої дитини, оскільки відповідно до норм Сімейного кодексу України, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, а заявниця досягла повнолітнього віку [INFO] . З дослідженого в судовому засіданні Диплому кваліфікованого працівника [NUMBER], вбачається, що [PERSON] закінчила в 2022 році Хустський професійний ліцей сфери послуг. Роки навчання у вказаному ліцеї в період з 01.09.2021 р. по 28.06.2022 року, тобто в період стягнення аліментів на підставі рішення суду. Також в заяві зазначається, що загиблий [PERSON] , постійно, до моменту загибелі надавав заявниці фінансову допомогу для забезпечення можливості навчання. На підтвердження даної обставини, заявницею долучено до матеріалів справи довідку видану Карпатським інститутом Підприємництва №940 від 19.02.2025 року та п`ять роздруківок щодо переказу коштів від [PERSON] на карту [NUMBER]. З приводу даних доказів, суд зазначає наступне. Відповідно до статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми. Відповідно до ст.58 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З довідки виданої Карпатським інститутом Підприємництва №940 від 19.02.2025 року, вбачається, що [PERSON] навчається на другому курсі у Відокремленому структурному підрозділі ЗВО «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» Карпатському інституті підприємництва університету «Україна». Навчання платне, оплата за рік складає 16500 грн., яка форма цього навчання не зазначено. Заявниця не надала суду докази щодо дати вступу в університет, при цьому судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] . Зважаючи на те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що на час вступу заявниці в університет, [PERSON] був живий та сплачував кошти за навчання, суд надає критичну оцінку даному доказу та твердженням заявниці з даного приводу. Щодо роздруківок переказу коштів від [PERSON] на карту [NUMBER], суд визнає дані докази неналежними та недопустимими, оскільки заявницею не надано суду доказів того, що карта 5168…. …. [NUMBER] належить саме їй, відтак немає підстав вважати, що вони містять відомості про факти, що встановлюються з метою вирішення цієї справи. Також в якості доказу, заявницею додано довідку Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з якої вбачається, що в даних реєстрах відсутні відомості про [PERSON] , однак даний доказ не доводить факт перебування заявниці на утриманні загиблого батька [PERSON] . Інших доказів, на підтвердження заявлених вимог заявницею не надано. Допитана в ході розгляду справи якості свідка, матір заявниці [PERSON] повідомила суд, що [PERSON] сплачував кошти на утримання [PERSON] до досягнення нею повнолітнього віку, а потім припинив виплати так як у навчанні відбулася перерва. З позовом до суду про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання свідок не зверталась, оскільки батько допомагав добровільно. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд не знайшов достатніх підтверджень, які б доводили факт перебування заявниці на утриманні [PERSON] , а також того, що допомога з боку останнього була основним і постійним джерелом засобів до існування. Жодних доказів, які б підтверджували той факт, що заявниця систематично отримувала допомогу від [PERSON] суду не надано. Таким чином, належних доказів щодо доведеності факту перебування [PERSON] , [INFO] на утриманні загиблого батька [PERSON] , [INFO] на момент його смерті - [INFO] , заявницею не надано, вказані факти не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому заява не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed