Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

09.04.2025 року до Київського районного суду м.Полтави звернулися позивачі з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. В позовній заяві вказували на те, що вони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, в [ADDRESS] . Земельні ділянки за вказаною адресою були виділені [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у користування площею 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1325 га за рішенням від 28.02.2011 р. 7 сесії 6 скликання Київської районної в м.Полтаві ради та договору про визначення розміру часток земельної ділянки від 13 липня 2011 року № 1233. Квартира [ADDRESS] належить їм на праві спільної сумісної власності. З метою покращення житлово-побутових умов позивачі до березня 2015 року здійснили прибудову (літ. а9) площею 31,7 кв.м., на яку наразі немає документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Крім того, [PERSON] оформив земельну ділянку для обслуговування будинку у приватну власність та здійснив покращення житлово-побутових умов, зокрема, гаража літ «Л», вимощення в 2012 та 2015 роках. Загалом нерухоме майно, яке знаходиться у спільній частковій власності позивачів складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 146,8 м. кв., житловою площею 69,4 м кв., гаражу літ. «Л», погребу літ «Л», огорожі № 1, огорож № 2, вимощення № 7, вимощення № 9. Даний будинок належить їм та відповідачам на праві спільної сумісної власності. Частки кожного із співвласників визначені. Оскільки будинок за вказаною адресою знаходиться у спільній сумісній власності з виділенням часток, унаслідок здійснення прибудови позивачами без наявності письмової згоди усіх співвласників зазначеного будинку, порушується повноцінний зміст права власності позивачів на нерухоме майно, що їм належить на праві спільної часткової власності, оскільки в даному випадку неможливо позивачам реалізувати своє право на вільне розпорядження власним майном (продати, подарувати тощо) без згоди іншого співвласника. Просили суд визнати за ними право власності на прибудову літ «а9» площею 31,7 кв. м. Та виділити їм в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку А-1 у складі приміщень: житлового будинку А-1 загальною площею 146,8 м. кв., житловою площею 69,4 м кв., гаражу літ. «Л», погребу літ «Л», огорожі № 1, огорож № 2, вимощення № 7, вимощення № 9. Судові витрати залишити за ними. Ухвалою суду від 10.04.2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 25.04.2025 року Полтавською міською територіальною громадою в особі Полтавської міської ради подано відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 22.05.2025 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 30.06.2025 року адвокатом Шеховцовим І.Є., який діє в інтересах позивачів, подано до суду клопотання про уточнення складу відповідачів. 01.07.2025 року до суду надійшли пояснення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з яких вбачається, що вони з позовними вимогами ознайомлені в повному обсязі, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Розгляд справи просять проводити за їх відсутності. Цього ж дня представником позивачів адвокатом Шеховцовим І.Є. подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, в [ADDRESS] . Земельні ділянки за вищевказаною адресою були виділені [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у користування площею 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1325 га за рішенням від 28.02.2011 р. 7 сесії 6 скликання Київської районної в м.Полтаві ради та договору про визначення розміру часток земельної ділянки від 13 липня 2011 року № 1233. Крім того, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної сумісної власності. Також судом встановлено, що з метою покращення житлово-побутових умов позивачі до березня 2015 року здійснили прибудову (літ. а9) площею 31,7 кв.м. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] оформив земельну ділянку для обслуговування будинку у приватну власність та здійснив покращення житлово-побутових умов, зокрема, гаража літ «Л», вимощення в 2012 та 2015 роках. Загалом нерухоме майно, яке знаходиться у спільній частковій власності позивачів складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 146,8 м. кв., житловою площею 69,4 м кв., гаражу літ. «Л», погребу літ «Л», огорожі № 1, огорож № 2, вимощення № 7, вимощення № 9. Статтями 321, 317, 319 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності спільною частковою власністю. Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини, цього майна у власність, учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. З матеріалів справи вбачається, що на даний час територія подвір`я, що розташоване за адресою: [ADDRESS] чітко визначена і розподілена між співвласниками. Частина житлового будинку та господарські будівлі і споруди, що пропонуються виділу існують окремо від частини інших співвласників. Частина житлового будинку, що належить позивачам має окремий особовий рахунок, незалежну систему опалення, є окремі господарські споруди, якими вони користуються і окреме подвір`я, що відмежоване від території подвір`я відповідачів огорожею та окрему адресу. Крім того, судом встановлено, що кожен із співвласників мають відповідну частку, а саме: [PERSON] - 1/10 або 3/30, [PERSON] - 1/10 або 3/30, [PERSON] - 1/10 або 3/30 та [PERSON] - 1/10 або 3/30. Разом позивачам належить - 12/30 або 2/5 часток. В свою чергу частки відповідачів становлять: [PERSON] - 1/3 або 10/30, [PERSON] - 1/10 або 3/30, [PERSON] - 1/10 або 3/30 та [PERSON] -1/15 або 2/30. Як вбачається з висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 445 від 13.01.2025 р., складеного ПП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» частка позивачів в будинку складається з приміщень: житлового будинку А-1 загальною площею 146,8 м. кв., житловою площею 69,4 м кв., гаражу літ. «Л», погребу літ «Л», огорожі № 1, огорож № 2, вимощення № 7, вимощення № 9. Фактично всі будівлі і споруди знаходяться на одній стороні подвір`я, а, отже, територія кожного співвласника індивідуально визначена і не має спільних проходів. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. У даному правовому статусі нерухомого майна позивачі як власники своїх часток не мають можливості самостійно здійснити реконструкцію без згоди іншого співвласника, так, як потім неможливе прийняття в експлуатацію без іншого співвласника, а також неможливо укласти договір відчуження (за відсутності зареєстрованої в ДЗК земельної ділянки для обслуговування, даного будинку). Такі обмеження не дають позивачам, як власникам в повній мірі реалізувати своє право приватної власності в сукупності всіх його складових: право володіння, користування і розпорядження майном. Саме це для позивачів і стало підставою для виділення власної частини нерухомого майна в окрему інвентарну одиницю в судовому порядку. Отже, на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved