Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

представник позивача звернувся з позовом до суду, просить стягнути з відповідачів заборгованість за надання послуг з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 року в розмірі 5\~120,68 грн, та судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані і проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та відповідно є споживачами послуг з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення, у зв`язку з чим в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов`язаний оплачувати надані послуги, однак такий обов`язок належним чином не виконують, внаслідок чого допустили утворення заборгованості за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 в розмірі 5120,68 грн. ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталося із заявою про видачу судового наказу, однак виданий судовий наказ в подальшому був скасований, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовною заявою, яку просить задовольнити. Ухвалою від 17.12.2024 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.05.2025 на адресу суду надійшов відзив відповідачів на позовну заяву, просять строк для подачі такого поновити, а заявлені вимоги заперечують. Вказують, що нарахування, які подані позивачем є недостовірними та явно перевищують фактично надані послуги. Квартира [ADDRESS] є від`єднаною від мереж централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання з 2014 року. Також звертає увагу, що ніяких договорів про надання послуг по теплопостачанню не надходило, ніхто з них такий не отримував, а тим більше не підписував. Вимог по оплаті за теплопостачання місць загального користування в будинку відповідно до «Методики розподілу між споживачами у будівлі комунальних послуг», затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та комунального господарства №315 від 28.12.2018 є безпідставними. 21.01.2025 сторона позивача подала відповідь на відзив, у такому звертає увагу суду на те, що споживачі не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). А відтак, і оплата послуг здійснюється усіма співмешканцями багатоквартирного будинку. В судовому засіданні було задоволено клопотання про вступ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТЕЛУР-6». В судовому засіданні представник позивача підтримала позов. Пояснила, що з 01.12.2021, у зв`язку з тим, що мешканці будинку не прийняли модель організаційних договірних відносин, між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» є укладені індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами, типова форма яких затверджена постановами КМУ; зазначені договори розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго». Отже, між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання. Звертає увагу, що позивач просить стягнути заборгованість виключно витрат га забезпечення тепловою енергією місць загального користування. Заперечення сторони відповідачів не підкріплені належними та достатніми доказами. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживачі, які відмовилися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. З 01 грудня 2021 року, з укладенням нових договорів, змінено порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Порядок такого розподілу визначено ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення передбачено розділом ІV Методики. Крім того, обов`язок споживачів відшкодувати витрати на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення також визначений Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 №830. Всупереч наведеному, відповідачі не здійснювали оплату за надані їм послуги, хоча ЛМКП «Львівтеплоенерго» щомісячно надавало повідомлення, що містять детальну інформацію про обсяги та вартість наданих послуг. Внаслідок цього утворилась заборгованість за послуги з опалення місць загального користування та постачання теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 року в розмірі 5120,68 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що будинок підключений до центрального опалення, але у місцях загального користування батареї відсутні, тобто такі місця не обігріваються. Вважає, що фактично послуги не надаються. Крім цього, не погоджується з наданими позивачем розрахунками заборгованості. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, додатково пояснив, що у будинку 40% квартир з індивідуальним опаленням, всі мережі теплопостачання будинку утепленні за рахунок мешканців, прилади опалення місць загального користування відсутні, а тому вважає позовні вимоги безпідставними, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, а також відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З представленого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.14) вбачається, що відповідачі плату за послуги з постачання теплової енергії належним чином не вносили, внаслідок чого за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 утворилась заборгованість в розмірі 5120,68 грн. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). За змістом ст.ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно із ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Як свідчать матеріали справи, між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідачем з 01.12.2021 існували фактичні договірні правовідносини, передбачені ст.11 ЦК України з приводу надання послуг у сфері теплопостачання та гарячої води, шляхом відкриття особового рахунку для проведення розрахунків. На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, а постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023. З врахуванням наведених положень, з відповідачами є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання. Зазначені договори є розміщеними на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://mkp.Ite.lviv.ua. Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» укладено та оприлюднено типові індивідуальні договори про надання послуг з постачанням теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води від 01.12.2021. Вказаний договір є публічним договором приєднання. За умовами зазначеного договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Стаття 10 вказаного Закону визначає порядок розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами. Зокрема відповідно до частин 1-2 даної статті у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: 1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті. Відтак, враховуючи наведене, навіть у разі відключення квартири споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку, останній зобов`язаний оплачувати вартість послуг з опалення місць загального користування та послуги з постачання теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення в розмірі, визначеному відповідними методиками. Отже, ЛМКП «Львівтеплоенерго», будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг за договором приєднання про надання послуг, надавало послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення за місцем проживання відповідачів. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі користуються послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року, в тому числі відповідно до статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Даним наказом визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 року за № 1237/13111. Відтак з моменту набрання законної сили наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року, що набрав законної сили 25 січня 2019 року, для розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг має застосовуватись саме Методика затверджена таким, у зв`язку з втратою чинності попередньою Методикою, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Методики №315, загальний обсяг спожитої теплової енергії у будівлі складається з таких основних складових: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача (квартири, нежитлового приміщення); обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Пункт 12 розділу IV Методики №315 передбачає, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Крім того, як вбачається із долученого до відзиву листа Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області скерованого [PERSON] , у такому вказано, що «житловий будинок [ADDRESS] чотирьохповерховий, відповідно частка теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення становить 25% від загального обсягу спожитої теплової енергії. Сумарна площа будинку, яка приймається до розподілу дорівнює сумарній площі квартир по будинку [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачі свої зобов`язання по оплаті за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб, щодо обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання не виконують, внаслідок чого, згідно з розрахунками позивача, у них наявна заборгованість за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 у розмірі 5120,68 грн, що відповідає положенням розділу IV Методики №315. Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, альтернативних розрахунків суду не надано, а відтак такий приймається судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Оскільки відповідачі не довели неправильності здійснених позивачем розрахунків, не спростували розміру заборгованості жодними доказами, суд приходить висновку, що сума заборгованості за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 в розмірі 5120,68 грн. за житлово-комунальні послуги необхідно стягнути з відповідачів в користь позивача, відтак позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 3028 грн судового збору.

Outcome: approved