Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі Позивач, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося з\~позовом\~до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за Договором №181869-КС-007 про надання кредиту від 11.12.2023 у розмірі 279 091,22 грн, яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 73 257,53 грн; суми прострочених платежів по процентах 203 598,00 грн; суми прострочених платежів за комісією 2 235,69 грн, а також просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 349,09 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 03.11.2024 иає зазначену заборгованість перед Позивачем. Ухвалою від 27.11.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. 02.12.2025 надійшов відзив на позовну заяву, у якому Відповідач просить задовольнити позовні вимоги частково, не заперечуючи проти стягнення з нього суми боргу за тілом кредиту, залишку по відсоткам у розмірі 216 223,08 грн з урахування часткової сплати по комісії у розмірі 15764,31 грн. Зазначив, що сума відсотків за відсотковою ставкою у розмірі 2% на день нарахована безпідставно та всупереч умов кредитного договору, оскільки мала бути застосована понижена відсоткова ставка, у зв`язку з чим просить відмовити у цій вимозі, до відзиву долучив контррозрахунок заборгованості. Крім того, просить відмовити Позивачу у стягненні з Відповідача суми комісії, визнавши умови договору про стягнення комісії нікчемними, оскільки її стягнення суперечить вимогам закону та практиці Верховного Суду. Ухвалою від 17.01.2025 витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 11.12.2023 (дата видачі кредиту) по 04.10.2024 (дата закінчення терміну кредитування), а також закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 справа розподілена судді Малаховій О.В. Ухвалою від 07.04.2025 справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання, а також зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконати вимоги ухвали суду від 17.01.2025, а саме: надати письмові докази, які становлять банківську таємницю: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 11.12.2023 (дата видачі кредиту) по 04.10.2024 (дата закінчення терміну кредитування). Витребувані докази надані у встановлений строк. Ухвалою від 03.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін на 13 год. 20 хв. 04.07.2025. У судове засідання Сторони не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 11.12.2023 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір №181869-КС-007 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі - Договір). Відповідно до пункту 2.1. Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 75000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Умовами пунктів 2.2.-2.7. Договору визначено тип кредиту кредит; строк на який надається кредит 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка в день 0,56254923, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього терміну дії договору; комісія за надання кредиту 11250,00 грн; загальний розмір наданого кредиту 75000,00 грн; строк дії договору до 27.05.2024. Розділом 3 Договору встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання його умов. Зокрема, у пункті 3.2. зазначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у пункті 2.4 на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний у пункті 3.2.3 та додатку 1 до договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало 11.12.2023 [PERSON] кредит у розмірі 75000,00 грн шляхом перерахування на його банківську картку № [NUMBER] . Зокрема, з виписки по рахунку [NUMBER] , наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання вимог ухвали від 17.01.2025, вбачається, що Відповідачу на вказаний рахунок зараховано 11.12.2023 грошові кошті у сумі 75000,00 грн. Відповідач не заперечує факту отримання цих коштів. 19.04.2024 Сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику додатково кредит в сумі 45 000 грн. Вказані кошти згідно з випискою по рахунку зараховані Відповідачу 19.04.2024. Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі №679/1103/23. У Рішенні\~від 11.07.2013\~№ 7-рп/2013\~Конституційний Суд\~України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19. Згідно зі статтею 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до частин першої-другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі\~статтею 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті\~638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті\~1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону \~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцять 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями\~525,\~526,\~546 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, згідно з пунктами 2.3., 2.7. Договору, кредит надається на 24 тижні, строк дії договору до 27.05.2024. З додаткової угоди №1 від 19.04.2025 до Договору вбачається, що кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 19.04.2024 сума неповернутого позичальником кредиту отриманого відповідно до умов договору становить 29057,53 грн. Кредитодавець та позичальник домовились, що після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 45000,00 грн. Строк на який надається кредит збільшується за домовленістю сторін строк на якийй надається кредит складає сукупність строку фактичного користування кредитом до моменту укладення цієї угоди та додаткового строку клристування кредитом, який становить 24 тижні. Після збільшення суми кредиту відповідно до цієї додаткової угоди, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 74057,53 грн. Орієнтована реальна річна ставка за договором 963,52 процентів. Строк дії Договору до 04.10.2024. Комісія за надання додаткової суми кредиту 6750,00 грн. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party). Такий висновок висловлено Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17). Суд вважає обґрунтованими доводи Відповідача, що обсяг заборгованості за відсотками, нарахований Позивачем за ставкою 2% на день, суперечить вимогам чинного на час укладання договору законодавству на підставі такого. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено\~статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит,\~укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що Договір укладено 11.12.2023, тобто до набрання чинності\~Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», та враховуючи, що сторони уклали додаткову угоду до договору 19.04.2024, якою продовжили дію кредитного договору, то умова Позивача про нарахування денної процентної ставки у розмірі 2 % після 21.03.2024 є нікчемною, відповідно до частини п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Разом з цим, суд зазначає, що нарахування денної процентної ставки мав становити 1,5%. Відповідач у відзиві виклав своє заперечення проти нарахування денної процентної ставки у розмірі 2 % та не заперечує проти нарахування після 21.03.2024 денної процентної ставки у розмірі 1,5 %. З розрахунку заборгованості наданого Позивачем та конттрозрахунку наданого Відповідачем суд встановив, що Позивач здійснював нарахування на заборгованість виключно 2% денної процентної ставки. Разом з цим, Відповідач не дотримувався встановленого сторонами графіку погашення кредиту відповідно до пункту 3.2.3 Додаткової угоди №1 до Договору, у зв`язку з чим застосуванню підлягає денна процентна ставка у розмірі не більше 1,5 %, що відповідає пункту 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості відповідно до контррозрахунку Відповідача у розмірі 216223,10 грн з яких 47792,60 грн заборгованість за тілом кредиту та 168460,50 грн за відсотками. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті1та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на момент укладення Договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Суд встановив, що умови пункту 2.5 Договору та пункту 5 додаткової угоди №1 до Договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які позивач ТОВ «Бізнес позика» здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними. При цьому, в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також ТОВ «Бізнез Позика» не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договорів, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, такі умови договору порушують публічний порядок, та є нікчемними. Оскільки зі сплачених [PERSON] коштів на погашення кредиту суму в розмірі 15764,31 грн зараховано на погашення комісії, умова про встановлення якої є нікчемною, розмір заборгованості, що підлягає стягненню з Відповідача становить 152696,19 грн. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що обсяг заборгованості підтверджено частково та підлягає стягненню з\~Відповідача\~на користь Позивача в розмірі 200488,79 грн з яких: 47792,60 грн заборгованість за тілом кредиту, 152696,19 грн - за відсотками, тому відмовляє у позові частково. У відповідності до частини першої статті\~141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved