Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє від імені органу опіки та піклування, в інтересах [PERSON] , 2011 року народження звернувся в Ленінський районний суд м.Харкова з позовною заявою про відібрання малолітнього [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів посилаючись на те, що малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Мати [PERSON] проживає окремо від дитини, участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Відповідач є громадянином російської федерації, реєстрації місця проживання в Україні не має, не працевлаштований, працює неофіційно. Умови місця проживання дитини задовільні, родина займає частину приватного домоволодіння. В кімнатах безлад, бруд, брудний посуд та речі, відсутня постільна білизна, в наявності одне ліжко для дитини та батька. Адміністрація школи, де навчається [PERSON] занепокоїна психологічним та фізичним станом дитини та неналежне виховання батьком свого сина. З січня по березень 2021 року дитина перебувала на цілодобовому проживанні в пансіонаті школи, відповідач не цікавиться поведінкою та успіхами сина у навчанні, не реагує на зауваження вихователя чи педагога. Відповідач притягався до адміністративної відповідальності за ухилення від виїзду з території України після закінчення терміну перебування. Тому позивач звернувся до суду з позовом та просить відібрати малолітнього [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав, стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків (доходу), але не менше 50 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого будинку сімейного типу, опікуна (піклувальника) або прийомних батьків, до яких буде влаштована дитина. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 на підставі ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова за Київським районним судом м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.04.2023 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року скасовано заочне рішення по справі та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2024 року закрито підготовче засідання, справа призначена до розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2025 року задоволено частково клопотання представника позивача , витребувано докази. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не легалізував своє перебування в країні, офіційно не працевлаштований. [PERSON] виповнилось 14 років, проте дитина не документована. Дитина перебуває на обліку у кардіолога, має зайву вагу. За час перебування справи у провадженні суду відповідач 4 рази змінював місце проживання, лише один раз допустив до помешкання. Дитина змінила навчальний заклад. Відповідач не бажає контактувати з представниками позивача. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що його та його сина [PERSON] обмовили. Спочатку дитина навчалась у школі № 108 м. Харкова, але його там обмовили, мав місце булінг, тому перейшов до школи - інтернату № 109, зараз навчається у школі № 148 м. Харкова. Все що зазначено в характеристиках, актах про проживання є неправдою. Відповідач має неофіційний заробіток 10 000 грн. на місяць. Умови проживання у них з сином гарні, дитина забезпечена продуктами харчування, одягом, має велосипед. Онлайн навчання здійснює через телефон. За станом здоров`я син не перебуває на диспансерному обліку. Зараз вони проживають на орендованій квартирі. У державних органів упереджене ставлення та вони у зговорі проти нього та сина. У нього закінчився термін перебування на Україні, але продовжити його немає можливості. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] його батьками є [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області по цивільній справі № 632/1010/21 за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , 3-тя особа: Служба у справах дітей Первомайської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів позовні вимоги задоволено. Позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з 25 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь державного закладу, дитячого будинку сімейного типу, опікуна ( піклувальника) або прийомних батьків, до яких буде влаштовано дитину. Рішення набрало законної сили. Згідно акту обстеження умов проживання від 16.05.2019 року за адресою [ADDRESS] , помешкання у якому проживає [PERSON] та малолітній [PERSON] потребує належних умов проживання. В будинку безлад, бруд, багато брудного посуду, паперу, речей. Відсутня постільна білизна на ліжку, де дитина відпочиває з батьком. Є місце для уроків. Необхідно створити належні умови для проживання дитини: попрати одяг, провести прибирання у будинку та подвір`ї, звернутись щодо стягнення аліментів на дитину з матері. Відділ соціальної роботи по Холодногірському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» листом від 13.01.2023 року повідомив Службу у справах дітей по Холодногірському району та надав інформацію стосовно родини [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , який має на утриманні неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . За період з 24.02.2022 до теперішнього часу родина за отриманням соціальних послуг до Відділу не зверталась. В ході моніторингу отримувачів соціальних послут здійснений вихід в родину. За результатами візиту з`ясовано наступне: доступу до помешкання не надано, [PERSON] погодився на спілкування у дворі будинку. За інформацією, наданою [PERSON] , до теперішнього часу він не отримав громадянство України, не має паспорту, не працює (утримує дитину на тимчасові заробітки), має в наявності борги за комунальні послуги. постійно конфліктує з сусідами. Мати дитини з родиною не проживає, долею [PERSON] не цікавиться, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Зі слів батька, [PERSON] має медичну картку, регулярно проходить профілактичний огляд в ХДКЛ №19. Через брак коштів батько не взмозі забезпечити регулярне збалансоване харчування для дитини. За період дії воєнного стану дитина не отримує освіту дистанційно через відсутність технічної можливості та домашнього інтернету. Стосовно співпраці з соціальними службами [PERSON] виявляє споживчий інтерес, вважає, що державні органи повинні самостійно вирішувати його проблеми. lз наведеної інформації вбачається, що [PERSON] не має можливості в повному обсязі задовольняти базові потреби дитини. На плідну двосторонню співпрацю не налаштований. Фахівцями Відділу направлено звернення до відділення Червоного Хреста щодо надання родині гуманітарної допомоги у вигляді продуктового набору. Під час виходу в родину, 12.01.2023 року [PERSON] доведена інформація щодо роботи Відділу, послуг, які родина може отримати. роз`яснено алгоритм поведінки в умовах воєнного стану. Враховуючи відсутність з боку батька налаштованості на вирішення проблем, на протязі тривалого часу ситуація в родині не покращується. соціальними методами мінімізувати складні життєві обставини неможливо. Згідно акту обстеження умов проживання від 13.06.2023 року за адресою [ADDRESS] , помешкання у якому проживає [PERSON] та малолітній [PERSON] зачинено, обстежити помешкання не має можливості, по телефону батько повідомив, що вони у місті по справам, на запрошення прийти до служби відмовився. Матеріали справи містять листа № 28 відділу соціальної роботи по Холодногірському районі м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 13 січня 2023, згідно якого встановлено, що за період з 2022 року по теперешній час родина не зверталась до відділу для надання соціальних послуг. За інформацією від [PERSON] встановлено, що громадянство України останній не отримав, паспорту громадянина України не має, не працює, має у наявності борги за комунальні послуги, постійно конфліктує з сусідами. Мати дитини з родиною не проживає, малолітнім сином не цікавиться, через брак коштів батько не взмозі забезпечити регулярне збалансоване харчування для дитини. За період дій військового стану дитина не отримує освіту дистанційно через відсутність технічної можливості та домашнього інтернету. На підставі характеристики учня 6-А класу ХЗОШ № 57 [PERSON] , [INFO] від 06.06.2023 року встановлено, що дитина має переважно середній та достатній рівні досягнень. На уроках не завжди уважний та активний, інколи незібраний, неорганізований. Хлопець не підтримує дружніх стосунків з однокласниками, жодного разу в онлайн-конкурсах участі не брав. Згідно характеристики сім`ї учня 6-А класу ХЗОШ №57 [PERSON] , [INFO] встановлено, що дитина проживає разом з батьком, мати з сином не проживає, не спілкується, у вихованні участі не приймає. Родину відвідано вдома. Житлові умови сім`ї не змінилися, у дворі не прибрано, приміщення будинку потребує ремонту, у кімнатах брудно, речі розкидані, підлога не вимита. На момент відвідування у холодильнику наявні продукти харчування. З батьком та хлопчиком проведена бесіда щодо дотримання санітарно-гігієничних норм, надані рекомендації щодо наведення порядку у будинку та на прилеглій території. Відповідачем надана характеристика учня 6-А класу Комунального закладу «Харківський ліцей № 57 Харківської міської ради» [PERSON] , [INFO] від 07.06.2024 року відповідно до якої хлопчик проживає з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] рухливий, ввічливий, добрий, трудолюбивий, намагається привернути увагу інших дітей. Хлопець надає перевагу предметам гуманітарного і природознавчого циклу, любить уроки фізичної культури, зарубіжної літератури та біології. Має широкий кругозір, любить читати. Хлопчик навчається в міру своїх можливостей, любить висловлювати власну думку, аргументуючи її. На заняття виходить регулярно. Домашнє завдання виконує. Дуже емоційний, завжди говорить те, що думає. Має достатній словниковий запас. Може зв`язно розповісти про події у своєму житті. Батько учня, [PERSON] , дбає про сина самотужки, забезпечує його матеріально, психологічно підтримує у сьогоднішній важкий час. Відповідально відноситься до виховання та безпеки дитини. Вчасно відповідає на телефонні дзвінки класного керівника, реагує на зауваження, йде на контакт та робить все можливе для покращення ситуації в родині. Листом від 17 жовтня 2024 року Комунальний заклад «Харківський ліцей № 57 Харківської міської ради» повідомив Службу у справах дітей по Холодногірському району, що [PERSON] навчається в ХЛ №57 з 07 вересня 2021 року, проживає з батьком - [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] дбає про сина самотужки, забезпечує його матеріально, психологічно підтримує у сьогоднішній важкий час. Дбає про виховання та безпеку дитини в міру своїх можливостей. Вчасно відповідає на телефонні дзвінки класного керівника, реагує на зауваження, йде на контакт. Але існує багато проблем, з якими він не може впоратись самотужки. [PERSON] зебепечений харчуванням, одягом, взуттям, має телефон для спілкування та занять у ліцеї. Але вдома брудно, речі неупорядковані, безлад. Постільна білизна є, але вона неохайна. Місце для навчання є, але воно захаращене купою зайвих речей. Контроль за навчанням та виконанням домашніх завдань є, але він несистематичний і має ситуативний характер. Підручники, зошити в наявності . Адміністрація ХЛ №57 регулярно проводить бесіди з [PERSON] та [PERSON] щодо навчання, упорядкування домашніх речей та документів, відвідує їх вдома, вивчає стан та надаються рекомендації . Була відвідана разом з ними Міграційна служба з метою з`ясування деталей вирішення питання щодо оформлення документів. Відділ соціальної роботи по Холодногірському районі м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» листом № 380 від 14.10.2024 року повідомив позивача, що в ході моніторингу отримувачів соціальних послуг, 14.10.2024 року здійснений вихід в родину. При відвідуванні родини за місцем проживання, доступу до помешкання не надано. На телефоний зв`язок [PERSON] не виходить, повідомлення ігнорує. В травні 2024 року фахівцям відділу вдалося провести телефону розмову з [PERSON] та сприяти отриманню гуманітарної допомоги у вигляді продуктового набору. 23.05.2024 року [PERSON] отримав гуманітарну допомогу, від спілкування відмовився, про потребу в соціальних послугах не заявляв. Згідно повідомленні Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради № 892/0/523-24 від 17.10.2024 року станом на 17.10.2024 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] фактично перебуває (проживає) разом із батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Малолітня дитина перебуває під наглядом фахівців КНП «МДКЛ №19» ХМР з 28.08.2018 року. Дитина перебуває на «Д» обліку у кардіолога. 17 жовтня 2024 року проведено акт обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] з метою з`ясування умов проживання дитини [PERSON] . Умови проживання не вдалося з`ясувати. Батько в категоричній формі відмовився надати доступ до будинку, де він проживає разом з сином. У послідуючому, відповідачем змінено місце проживання та комісією педагогів Комунального закладу Харківський ліцей № 141 Харківської міської ради № 141, де навчався [PERSON] , 07 квітня 2025 року проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] . За даною адресою проживає [PERSON] - батько, син [PERSON] , [INFO] . Санітарно-гігієнічні умови проживання є незадовільними. У квартирі панує безлад: приміщення забруднене, на поверхнях накопичено значну кількість пилу та сміття. Під час спілкування з батьком учня виявлено , що він не здійснює належного контролю за учбовим процесом сина ( відвідування онлайн уроків). Зі слів дитини, батько не виявляє до нього агресії, не ображає його словесно та не застосовує фізичного насильства. Після бесіди з дитиною соціальний педагог та практичний психолог ліцею дійшли висновку, що стосунки між батьком та сином мають переважно позитивний характер. Проте варто зазначити, що [PERSON] потребує більшого контролю з боку батька за освітньою діяльністю сина. Згідно характеристиски учня 7-А класу комунального закладу «Харківський ліцей № 141 Харківської міської ради» [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою [ADDRESS] , навчається у даному навчальному закладі з 25 лютого 2025 року. Протягом періоду навчання в ліцеї проявив себе як учень із низьким рівнем навчальної дисципліни, байдужим ставленням до освітнього процесу та недотриманням етичних норм спілкування в класному колективі. Вже з моменту першого підключення до спільноти класу [PERSON] почав встановлювати свої порядки, виявляти неконструктивну активність та підбурювати інших учнів до спілкування в інших соціальних мережах (де немає вчителя), чим порушував робочу атмосферу спілкування. Його поведінка не сприяє формуванню позитивного мікроклімату в колективі. Під час дистанційного навчання в ліцеї [PERSON] в основному не відвідує Zoom-уроки або відвідує вибірково, ніколи камеру не вмикає. Домашні завдання не виконує. У відповідь на прохання вчителів активізувати участь у заняттях, часто пише в чаті, що перебуває на вулиці або в трамваї, після чого залишає відеоконференцію. Уроки ігнорує, в розмові не бере участі, у чаті надсилає поодинокі слова. Протягом першого місяця навчання так і не завантажив підручники, хоча всі покликання були надіслані йому в особисті повідомлення. За час навчання здійснено обстеження умов проживання учня 7-А класу [PERSON] з метою ознайомлення з умовами його проживання та оцінки соціально-побутової ситуації. Під час відвідування було встановлено, що батько, [PERSON] , виховує дитину самостійно, оскільки мати позбавлена батьківських прав. Санітарно-гігієнічні умови проживання є незадовільними. У квартирі панує безлад: приміщення забруднене, на поверхнях накопичено значну кількість пилу та сміття. Приміщення має неприємний запах, що свідчить про неналежне прибирання та відсутність базових санітарних умов. За результатами візиту складено відповідний акт. Після бесіди з дитиною соціальний педагог та практичний психолог ліцею дійшли висновку, що стосунки між батьком і сином мають переважно позитивний характер. Зі слів дитини, батько не виявляє до нього агресії, не ображає його словесно та не застосовує фізичне насильство. Під час спілкування з батьком учня було виявлено , що він не здійснює належного контролю за виконанням дитиною домашніх завдань. Проте варто зазначити, що у попередньому закладі освіти дистанційне навчання проводилося у такому ж форматі, як і в ліцеї, отже , суттєвих змін у освітньому процесі не відбулося. Це свідчить про потребу в більшій відповідальності з боку батька щодо контролю за навчальною діяльністю сина. Водночас встановлено, що батько має тенденцію до надмірного виправдовування його пропусків занять, називаючи різні причини. Зокрема, батько пояснює пропуски занять поганим самопочуття дитини, технічними проблемами (відсутність Інтернету, несправність пристрою) . Таке ставлення може свідчити про недостатню відповідальність з боку батька щодо освітнього процесу дитини. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили : свідок [PERSON] , яка працює директором Комунального закладу «Харківський ліцей № 57 Харківської міської ради» пояснила, що знає [PERSON] , який навчався в даному навчальному закладі з 07.09.2021 року. З дитиною були проблеми, не дуже добре навчався, поведінка не дуже гарна. У 6 класі була класним керівником класу, де навчався [PERSON] . Спілкувалась з відповідачем, який приходив до ліцею. Також виходила за їх місцем проживання за адресою [ADDRESS] . Умови проживання жахливі, безлад, речі невпорядковані, брудні. Дитина не була голодна, забезпечена харчуванням, у холодильну були продукти. Через певний час знову виходила за їх місцем мешканням, зрушення були, але не значні. У послідуючому вони змінили місце проживання, де умови проживання стали кращими. Хлопчик ходив до ліцею у чистому одязі, одягнутий по сезону, контактний. Були проблеми з поведінкою у дитини, після розмов з батьком, нічого не змінювалось. Відповідач нормально спілкувався з нею, до всіх інших служб у нього негативне відношення, оскільки він не отримував допомогу , яку б хотів. З 2021 року у відповідача не легалізоване перебування в Україні, але він повністю не усвідомлює, що це дуже важливо та матиме негативні наслідки. У послідуючому , дитина перейшла навчатися до іншого навчального закладу; свідок [PERSON] , яка з 2018 року працювала заступником директора Харківського ліцею № 108, де навчався [PERSON] пояснила, що у 2019 році на тілі дитини побачила синці, тому був здійснений вихід за місцем проживання. У будинку було брудно, антисанітарія, в холодильнику відсутні продукти, про що був складений акт та надано час для виправлення ситуації. У послідуючому її відповідач не пустив до житла. [PERSON] навчався на середньому рівні, до ліцею ходив у чистому одязі, охайний, між ним та батьком гарні відносини. Дитина весь час проводить з батьком. У відповідача здебільшого вороже відношення до вчителів, керівництва навчального закладу, інколи йшов на контакт, але нічого не робить по зауваженням; свідок [PERSON] , яка є фаховим соціальним робітником Відділу соціальної роботи по Холодногірському району м. Харкова пояснила, що знає відповідача з 2018 року, з його сторони відносини неприязні. Вона відвідувала родину [PERSON] , але відповідач не допустив до помешкання, відмовився спілкуватись. Вона пропонувала відповідачу співпрацю з юристом відділу, з юристами громадського об`єднання. Родина перебуває в складних життєвих обставинах; свідок [PERSON] суду пояснив, що знає відповідача близько 10 років, позитивно характеризує. [PERSON] постійно проживає з батьком, який відповідає за його освіту, навчання. Він гарно опікується дитиною. Зараз вони проживають в мікрорайоні Салтівка м. Харкова, точної адреси не пам`ятає. За адресою [ADDRESS] відповідач навів порядок, вивіз сміття, але там вони не проживають. Знає, що відповідач немає права на проживання в Україні. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області на запит суду надано інформацію, що за обліками ГУ ДМС у Харківській області [PERSON] , [INFO] не значиться, до адміністративної відповідальності не притягувався, рішення про примусове повернення/видворення та заборону в`їзду на територію України не приймалось. За комп`ютерними обліками ГУ ДМС у Харківській області серед осіб, які звертались за паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон на території Харківської області не документувався. Інформація щодо звернення отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на постійне або тимчасове проживання на території Харківської області відсутня. За обліками ІП «Заява про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР» ЄІАС УМП ДМС України наявна заява про видачу паспорта зразка 1974 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданий 19.04.1985 Фрунзенським РВВК м.Харкова. Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України"). У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зазначив Верховний Суд у п. 44 постанови від 18.09.2019 по справі № 464/7647/17, основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. У ході судового розгляду встановлено, що відповідачем не створені належні умови для проживання, навчання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідач не має офіційного доходу, власного житла, на даний час він з дитиною проживає в орендованій квартирі. За адресами мешкання [PERSON] та його сина актами комісій встановлено неналежні умови проживання. Відповідач [PERSON] посилався, що нерухоме майно за адресою [ADDRESS] успадковане його сином [PERSON] , проте він не звернувся як законний представник дитини до нотаріальної контори з питанням оформленням свідоцтва про право власності, що також є порушенням прав неповнолітньої дитини. Також встановлено, що [PERSON] не документований паспортом України, відповідач пояснював, що він не встиг цього зробити, проте дані заперечення суд не приймає, оскільки по досягненню 14-річного віку дитина зобов`язана отримати паспорт України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем не надано належних доказів на спростування доказів , що надані представником позивача на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, аналізуючи всі докази в їх сукупності суд дійшов до висновку про задоволення позову та вважає, що відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] від батька без позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (стаття 9 вказаної Конвенції). Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення йому дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію дітей та їх звичайні потреби, відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, виходячи із їх найкращих інтересів. А тому, з огляду на вищевикладене,

Outcome: approved