Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2), в якому просить стягнути з відповідачів на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 21.05.2017 по 21.01.2019 у сумі 27850, 02 грн, 1699, 91 грн- 3 % річних, нарахованих за прострочення оплати спожитої електроенергії, 3629, 58 грн- інфляційних витрат, нарахованих за прострочення оплати спожитої електроенергії, витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~684 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що між позивачем та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією побутових споживачів за адресою: [ADDRESS] . За умовами цього договору позивач постачає електричну енергію, а споживач зобов`язується здійснювати оплату за використану енергію. За період з 21.05.2017 по 21.01.2019 у сумі 27850, 02 грн утворилась заборгованість у розмірі 27850, 02 грн, яка розрахована за показаннями лічильника. Вказує, що право власності на житлове приміщення за адресою [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] , яка через свого представника приєдналася до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. У зв`язку з чим, просить стягнути суму боргу з урахуванням ст. 625 ЦК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2023 у справі відкрито провадження. У зв`язку із відставкою судді [PERSON] на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цій справі визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С. Ухвалою від 14.01.2025 справа прийнята до провадження судді Потоцької С.С., призначені судові засідання. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що у квартирі проживав її колишній чоловік, який не сплачував за електричну енергію. Відповідач [PERSON] є її донькою. Визнала борг частково. Просила застосувати строки позовної давності. Крім того, надала заяву про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 12 місяців, оскільки є одинокою матір`ю, яка виховує дитину зі встановленою інвалідністю. Відповідач [PERSON] у судове не з`явилася, повідомлена належним чином, будь-яких заяв, клопотань не надала. У судовому засіданні оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначено на 14.07.2025. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру нерухомості від 16.06.2021 за адресою: [ADDRESS] власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 22-23). [PERSON] є матір`ю [PERSON] . 11.03.2015 між [PERSON] та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» (правонаступником якого є АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі») укладено Договорі № 1660027 про користування електричною енергією для побутових споживачів (далі- Договір № 1660027) за адресою [ADDRESS] (а.с.7-10). Відповідно до п.1.1 Договору № 1660027 позивач (постачальник) бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних обсягах відповідно до потужності, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором. На підставі Договору № 1660027 відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач [PERSON] приєдналася до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом підписання заяви-приєднання, яка підписана її законним представником (а.с.16-17). На підставі заяви- приєднання відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з положенням\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.\~Статтею 319 цього Кодексу\~встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відносини між громадянами (споживача електричної енергії) та енергопостачальниками станом на момент виникнення спірних правовідносин врегульовані, зокрема,\~Законом України «Про ринок електричної енергії», «Привалами роздрібного ринку, електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з п. 1 ч. 3\~ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»\~споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. За п. 7 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі- ПРРЕЕ) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується, зокрема, протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Згідно з п. 4.19 ПРРЕЕ, розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції під час укладення відповідного договору). За приписами абз.2 п.4.10 ПРРЕЕ, побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках, і спорудах, комплексах будинків і споруд до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом, за період з 21.05.2017 по 21.01.2019 за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 27\~850, 02 грн, яка розрахована за показниками електролічильника та на підставі тарифів, що відпускається на побутові потреби населення (а.с.11, а.с.12-14). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 21.11.2018 по 21.01.2019 за послуги з постачання електричної енергії по особовому рахунку № [NUMBER] . за адресою: [ADDRESS] , заборгованість складає 27850, 02 грн ( а.с. 6 ). Відповідач проти розміру заборгованості заперечень не надавала, доказів спростування наявності заборгованості відповідачем також не надано. Відповідач 1 лише зазначила, що заборгованість утворилась коли у квартирі проживав її колишній чоловік. Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні ресурси, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). У силу вимог ст.ст.\~525,\~526,\~530,\~611 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що позивач в спірний період надавав відповідачам послуги з електропостачання, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак спожита електроенергія не оплачена. Щодо стягнення заборгованості з відповідача 2. Згідно з положеннями\~ст. 30 ЦК України\~цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) (ст.34 ЦК України). Відповідно до п.\~99.2 ст. 99 ПК України, грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов`язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу. Вікових обмежень у набутті нерухомості у власність немає. Отже, неповнолітнім особам може належати будь-яке майно, яке відповідно до закону є об`єктом права приватної власності фізичних осіб. Однак, в той же час, будучи власником майна (в тому числі нерухомого), неповнолітня особа не здатна здійснювати свої права самостійно, оскільки має неповну цивільну дієздатність. Як встановлено судом відповідач 2 досягла повноліття у жовтні 2018 року. За таких обставин, відсутня правова підстава по стягнення заборгованості з відповідача 2 за період 21.05.2017 по 21.10.2018. Відповідачем 1 під час судового розгляду відповідачем зроблена заява про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частинами четвертою, п`ятою\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до пункту 12 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету міністрів України від 11.03.2020 № 211 введений з 12.03.2020 на усій території України карантин. Постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 01.07.2023 режим карантину на території України скасовано. Отже, карантин тривав з 12.03.2020 по 01.07.2023 Окрім цього, за приписами п. 19 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан на час розгляду справи не скасований. За таких обставин, враховуючи період виникнення заборгованості, строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з 21.05.2017 по 21.01.2019 у сумі 27850, 02 грн не є таким, що пропущений. У зв`язку з чим, відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем не\~наведено зауважень\~щодо розрахунку\~3%\~річних та\~інфляційних витрат. Суд вважає розрахунок таким, що відповідає вимогам законодавства. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення боргу за спожиту електричну енергію обґрунтовані та підлягають задоволенню . Враховуючи наведене, з відповідача 1 на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за період з 21.05.2017 по 21.10.2018 у розмірі 24\~626, 22 грн за спожиту електроенергію, 3% річних від суми заборгованості за період з 21.05.2017 по 21.10.2018 у розмірі 1584, 21 грн та суми інфляційних витрат у розмірі 3504, 41 грн за період з 21.05.2017 по 21.10.2018, а також з відповідача 1 та відповідача 2 заборгованість за період з 21.11.2018 по 21.01.2019 у розмірі 3\~223,8 грн за спожиту електроенергію, 3% річних від суми заборгованості за період з 21.11.2018 по 21.01.2019 у розмірі 115,7 грн та суми інфляційних витрат у розмірі 125,17 грн за період з 21.11.2018 по 21.01.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Також відповідачем 1 подана заява про надання розстрочки виконання рішення суду строком на один рік. Стаття 265 ЦПК України\~не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Отже, суд може відстрочити виконання рішення суду, як під час його ухвалення, так і після шляхом постановлення ухвали. Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед. Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України). В обґрунтування заяви відповідач 1 посилається на скрутне матеріальне становище та вказує, що є одинокою матір`ю, яка виховує неповнолітню дитину зі встановленою інвалідністю. У пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження"\~роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Враховуючи матеріальний стан відповідача 2, утримання нею дитини зі встановленою інвалідністю, із врахуванням що сплата сума боргу одноразовим платежем створить для неї надмірний тягар.а також період виникнення заборгованості, дотримуючись балансу інтересів сторін у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення строком на шість місяців зі сплатою заборгованості у розмірі 33\~179, 51 грн щомісячно рівними частинами. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 2684 грн 00 коп.

Outcome: approved