Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

14.05.2025 року представник позивача подав суду вищенаведений позов через систему «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог він зазначає, що 09.12.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачкою укладено кредитний договір № 166266 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Сторони в договорі обумовили такі умови: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень, дата надання кредиту: 09.12.2020 року, строк кредиту: 27 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10320 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000 грн та простроченої заборгованість за процентами в розмірі 8320 грн. 09.12.2020 року на картковий рахунок відповідачки було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01- 28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідачки. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування», п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повідомляє, що останнім на адресу відповідачки була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 166266 від 09.12.2020 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачкою без виконання. Позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 12 922,40 грн, які складаються з витрат на судовий збір (2 422,40 грн) та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 10 500,00 грн. Враховую вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 166266 від 09.12.2020 року в сумі 10320,00 грн та судові витрати у виді судового збору. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.05.2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка 20.05.2025 року отримала ухвалу про відкриття провадження у справі, однак станом на 01.07.2025 року відзив на позовну заяву не подала, строк для подачі такого сплив. 09.06.2025 року представник позивача подав суду заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, а саме про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Судом встановлено, що між ТОВ «Займер» (далі товариство) та відповідачкою (далі-клієнт) 09.12.2020 року укладено кредитний договір №166266, згідно якого сторони погодили такі умови: - товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.п.1.1 п.1 договору); - кредит надається строком на 27 днів, тобто до 04-01-2021. Строк дії договору 27 днів (п.п.1.2 п.1 договору); - за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (п.п.1.3 п.1 договору); - датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (п.п.1.5 п.1 договору). Згідно з додатком №1 до кредитного договору №166266 від 09.12.2020 року ТОВ «Займер» та відповідачка склали цей додаток про наступне. Строк, на який надано кредит - 27 днів; сума кредиту - 2000 грн; фіксована процентна ставка за день користування кредитом - 2%; сума нарахованих процентів за користування кредитом - 1080 грн; сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення) (кількість днів прострочення * 5%) - 5%, всього до оплати - 3080 грн. Сторони обумовили, що цей додаток є невід`ємною частиною договору №166266 від 09.12.2020 року. Згідно із довідкою про ідентифікацію клієнта [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір №166266 від 09.12.2020 року, ідентифіковано ТОВ «Займер» одноразовим ідентифікатором KL6309, виданий 09.12.2020. Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» вих.№2046/02 від 25.02.2025 року, на сайті торговця CLY.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція типу видача. Дані транзакції: №30752-33634-74678; сума 2000 грн, дата та час 09.12.2020 року о 16 год 16 хв 05 с, номер платіжної картки [NUMBER] , емінент платіжної картки - PRIVAT BANK, опис видача кредиту №166266. Згідно з договором факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року, який укладений ТОВ Займер (клієнт) та ТОВ Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ (фактор): -на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл.73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає фактору права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) ( п.п.1.1 п.1 договору); -внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.п.1.2 п.1 договору). З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 року від 28.10.2021 року вбачається, що позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №166266 від 09.12.2020 року. ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ сплатило ТОВ Займер 702417 грн 04 коп, 722417 грн 04 коп, 20000 грн 00 коп, як оплату за відступлення права грошової вимоги за договором факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року, згідно з реєстром боржників додаток №1 від 28.10.2021 року, що вбачається з платіжних доручень №1653 від 02.11.2021 року, №1672 від 23.11.2021 року, №432 від 02.11.2021 року. Відповідно до вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором №б/н від 13.01.2025 року, позивач звернувся до відповідачки та вимагав сплатити заборгованість за кредитним договором №166266 від 09.12.2020 року у розмірі 10320 грн у 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №166266, 09.12.2020 року [PERSON] надано кредит згідно з кредитним договором №166266 від 09.12.2020 року. Заборгованість перед ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ за кредитним договором №166266 станом на 13.01.2025 року складає 10320 грн 00 коп, яка складається з:\~ прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000 грн 00 коп; прострочена заборгованість за процентами - 8320 грн 00 коп. Станом на 13.01.2025 року ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ повідомило, що заборгованість за кредитними договором 166266 від 09.12.2020 року не погашена. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ не здійснювалось. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з договором факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року та реєстром боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 року від 28.10.2021 року позивач набув право грошової вимоги ТОВ Займер за\~ кредитним договором №166266 від 09.12.2020 року. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 166266 від 09.12.2020 року в сумі 10320 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000 грн та простроченої заборгованість за процентами в розмірі 8320 грн 00 коп. Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України передбачено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки. Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити. У частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд. Проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. До таких правових висновків дійшла ВП ВС у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16). Суд бере до уваги вищевказані висновки ВП ВС та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Згідно з кредитним договором від 09.12.2020 року №166266, сторони погодили такі умови: товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп.; кредит надається строком на 27 днів, тобто до 04-01-2021; строк дії договору 27 днів - за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу; тип процентної ставки фіксована. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом в цій справі становить 2000х2%х27= 1080 грн. Суд бере до уваги, що згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №166266 нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ не здійснювалось. Таким чином, позивач має право на стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 2000 грн та заборгованості за процентами в розмірі 1080 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 29,84 %), тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 722 грн 84 коп (2422 грн 40 коп х 29,84% = 722 грн 84 коп). Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи позивачем надано: -договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Пархомчук С.В.; -додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 27.12.2024 року; -акт про отримання правової допомоги від 26.05.2025 року; - платіжна інструкція №3 9071 від 26.05.2025 року. Відповідачкою не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, однак з урахуванням п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, тієї обставини, що позовні вимоги задоволено частково (на 29,84 %), тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3133 грн 20 коп (10500 грн х 29,84% = 3133 грн 20 коп).

Outcome: partial