Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить відповідно до уточнення позовних вимог від 04.11.2020 року, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №10022/RK від 26.02.2016 в розмірі 41 156,26 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 23594,59 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1,67 грн; заборгованості по комісії - 10 620 грн та пені і штрафу - 6940 грн та суму судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК», що являється правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ПАТ «МАРФІН БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10022/RK. Згідно з умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в сумі 47200, 00 грн на споживчі потреби, терміном погашення до 25.02.2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, комісії, пені і штрафів та інших платежів, що нараховані до умов Кредитного договору.Станом на 07.06.2018 Відповідач не виконав свої зобовязання передбачені п. 1.1., п. 1.3., п.2.5., п.2.6., п.2.7 Кредитного договору, а саме не повернув суму Кредиту згідно встановленому Графіку, не сплатив відсотки за користування Кредитом, не сплатив встановлену комісію, а тому у нього утворилась заборгованість відповідного до зменшення розміру позовних вимог в сумі 41 156,26 грн. Ухвалою судді від 23.06.2018 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року у справі було призначено судово фінансову - кредитну експертизу. 04.11.2020 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, оеісльки при подачі позову відбулась математична помилка при формуванні суми заборгованості. 14 травня 2025 року ухвалою суду було відновлено провадження, оскільки експертиза не проведена у звязку з несплатою відповідачем експертизи, та призначено до судового розгляду в порядку позовного спрощеного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 14.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК», що являється правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ПАТ «МАРФІН БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10022/RK. Згідно з умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в сумі 47200, 00 грн на споживчі потреби, терміном погашення до 25.02.2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, комісії, пені і штрафів та інших платежів, що нараховані до умов Кредитного договору.Станом на 07.06.2018 Відповідач не виконав свої зобовязання передбачені п. 1.1., п. 1.3., п.2.5., п.2.6., п.2.7 Кредитного договору, а саме не повернув суму Кредиту згідно встановленому Графіку, не сплатив відсотки за користування Кредитом, не сплатив встановлену комісію. Відповідач [PERSON] належним чином умови договору №10022/RK від 26.02.2016 не виконує, внаслідок чого, утворилась заборгованість в розмірі 41 156,26 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 23594,59 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1,67 грн; заборгованості по комісії - 10 620 грн та пені і штрафу - 6940 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як зазначено вище, відповідач підписав кредитний договір №10022/RK від 26.02.2016. Відповідно до пункту 3.2.6 Кредитного договору визначено, що Банк має право стягнути з Позичальника прострочені платежі по сплаті Кредиту, процентів за користування Кредитом, комісії, при порушені позичальником строків та термінів, передбачених даним Договором. Відповідно до пункту 3.2.5 Кредитного договору передбачено, що виконання Позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення суми Кредиту, сплати процентів за коистування Кредитом, інших платежів за користування Кредитом, інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути здійснено Позичальником протягом тридцяти кадендарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу зазначену у пункті 3.2.5 Кредитного договору з огляду на те, що Конституційний суд України у своєму рішені №1-2/2002 від 07.07.2002 р вказав, що положення частини другої статті 124 КУ щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідног розуміти, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом або договором досудового вврегулювання спору за волевиявленням субєктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Враховуючи, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №10022/RK від 26.02.2016 не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №107 від 14.06.2018 позивачем було сплачено 1762 грн. 00 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved