Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

03.04..2025 до суду за підсудністю надійшла позовна заява ТОВ «Свеа Фінанс», в якій представник Позивача просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором №1084430 від 01.07.2023 року у розмірі 18318,25 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1084430, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 2500 гривень на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% на день, в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 18318,25 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом всіх сторін по справі. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями від-повідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учас-ника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо та-ка адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учас-ником справи (ч. 6\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі по тексту -\~ЦПК України). За п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сфор-мував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспон-денцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю від-правника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/ 547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господар-ського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/ 17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно-процесуальним кодексом України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відпо-відач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, а також не скористався сво-їм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не з`явився в судові засідання у призначений час. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встанов-лений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріа-лами. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч.1\~ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедли-вий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефек-тивного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Із матеріалів справи встановлено, що 01.07.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1084430, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 2500 гривень на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% на день, в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 18318,25 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 2500 грн., 15818,25 заборгованість по відсоткам. Відповідно договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року, укладеного між ТОВ\~«Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс», ТОВ «Слон Кредит» право вимоги\~за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1084430 від 01.07.2023 року, укладеним з [PERSON] , відступило ТОВ «Свеа Фінанс». Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспо-рюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та су-спільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхід-ними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б од-нієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми до-говору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо зако-ном ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися ук-ласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладе-ним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комер-цію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, пе-редбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зро-била, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або ін-ших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами Укра-їни, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо від-повідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний пра-вочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону Укра-їни «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного під-пису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або ін-шого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають викори-стання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~За-кону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису однора-зовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допо-могою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надси-лаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Із дослідженого судом\~договору про надання коштів на умовах споживчого кре-диту №1084430 від 01.07.2023 року, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] , встановлено, що останній укладений в електронній формі та зі сторони споживача підписано шляхом обміну електроним повідомленнями. Отже, підписання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1084430 від 01.07.2023 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та спла-ти процентів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного за-конодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обо-роту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (тер-мін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його неви-конання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (нена-лежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові на-слідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не вста-новлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не вста-новлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюють-ся договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визна-чається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і за-перечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є об-ставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, вста-новлених цим Кодексом. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву що-до позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог\~ст. 81 ЦПК Укра-їни\~жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити, оскільки відповідачем порушено умови\~договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1084430 від 01.07.2023 року, укладеного з ТОВ «Слон Кредит»,\~та не виконано взятих на себе зобов`язань. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рі-шення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому від-повідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог\~, інші судові витрати, пов`язані з розглядом спра-ви,\~у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на під-ставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції № 219 від 20.02.2025 року, а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Outcome: approved