Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального Управління юстиції (м. Київ), в якому просить: скасувати арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] накладений державним виконавцем Замостянського ВДВМ у м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області на підставі виконавчого листа від 09.02.2012 року №2-2784-2011, виданого Замостянським районним судом міста Вінниці. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.01.2012 року у справі №2-2784/11/0206 було задоволено позов ПАТ «ПроКредитБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Про КредитБанк» заборгованість по кредитк у розмірі 274687, 58 грн. та судовиц збір у розмірі 2747, 77 грн. На підставі виконавчого листа про примусове виконання вказаного судового рішення від 09.02.2012 року №2-2784-2011 Замостянським ВДВС м . Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області було відерито виконавче провадження [NUMBER]. 07.05.2012 року на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] . Так, як видно з Витягу від 10.04.2024 року станом на момент відкриття виконавчого провадження та налквадення арешту на майно позивача у його власності перебкували два транспортні засоби «Mersedes-Benz 1217», д.н.з. [NUMBER] та «Mersedes-Benz 1840», д.н.з. [NUMBER] . Вказані транспортні засоби було оголошено у розгук 07.05.2012 року, та в подальшому знайдено та реалізовано. Після продажу вказаних транспортних засобів відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було вилучено щапис про обтяження вказаного рухомого майна 1237879 та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 7273634. 26.06.2014 року виконвчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 с. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на момент вчинення дії) у зв`язку із відстуністю у боржника майна на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилася безрезультатними. Однак, накладене на все рухоме та нерухоме майно позивача обтяження у вигляді арешту державним виконавцем зняте н ебуло і продовжує інсувати по даний час, що унеможливлює реалізацію позивачем всіх правомочностей власника та є грубим порушенням права позивача на мирне володіння своїм майном. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва [PERSON] від 12.09.2024 рокуцивільну справу передено до Святошинського районного суду м. Києва за підстудністю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклиу сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва вівд 26.02.2025 року замінено відповідана його правонаступниеом ТОВ «Мвеа Фінанс». Судом встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 19.01.2012 року позов ПАТ «Про КредитБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Про Кредит Банк», заборгованість по кредитк у розмірі 274687, 58 грн., та судовий збір у розмірі 2747, 77 грн. 02.04.2012 року головним державним виконавцем Замостячнського ВДВС у м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Джига О.І. на підставі виконавчого листа від 09.02.2012 року №2-2784-2011 відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 07.05.2012 року головним державним виконавцем Замостячнського ВДВС у м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Джига О.І. винесоно постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 26.02.2014 року головним державним виконавцем Замостячнського ВДВС у м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Джига О.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 09.04.2012 року №35605258 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 02.04.2012 року накладено арешт на все рухоме майно [PERSON] . Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У частині четвертій указаної статті наведені підстави, за яких виконавцем знімається арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно доЗакону України «Про виконавче провадження`підлягає примусовому виконанню. Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з примусового виконання виконавчого листа № 2-2784-2011 від 09.02.2012 року, виданого Замостянським районним судом м. Вінниця накладено арешт на все майно [PERSON] 26.06.2014 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», Згідно даних АСВП на повторне виконання вказаний виконавчий документ не пред`являвся. При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту майна боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормамКонституції України та Конвенції. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованихКонституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. З огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що порушене право [PERSON] підлягає захисту шляхом скасування арешту на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] накладений державним виконавцем Замостянського ВДВМ у м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області на підставі виконавчого листа від 09.02.2012 року №2-2784-2011, виданого Замостянським районним судом міста Вінниці.

Outcome: approved