Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Зміст позовних вимог Представник позивачки Сумцов Є.С. у квітні 2025 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] . У листопаді 2024 року спадкоємиця [PERSON] за заповітом [PERSON] звернулася до Другої охтирської державної нотаріальної контори з проханням видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно на земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Печинської сільської ради після смерті спадкодавця, але державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в поданому заповіті не зазначено жодного реквізиту земельної ділянки та документа, який підтверджує право власності, окрім того, що ця земельна ділянка (пай) розташована на території Печинської сільської ради та Державний Акт на право власності на земельну ділянку. Так, [PERSON] за життя на випадок своєї смерті склала 25.11.2019 заповіт, згідно якого, земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Печинської сільської ради та належала їй згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку заповіла [PERSON] . Разом з тим, господарство з приватизованою земельною ділянкою, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] спадкодавець заповіла [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини представник позивача просить суд розтлумачити заповіт [PERSON] , що проживала в селі Печини Тростянецького району Сумської області, посвідчений 25 листопада 2019 року секретарем виконавчого комітету Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області, зареєстрований в реєстрі за № 162, як такий, що містить особисте розпорядження [PERSON] , яким вона заповіла [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,30 га, яка розташована на території колишньої Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області, належну [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 728811 від 12.08.2002. У судовому засіданні 08.07.2025 представник позивачки уточнив, що у прохальній частині позовної заяви допущено одрук, в імені та по батькові [PERSON] , який необхідно розуміти як [PERSON] замість помилково вказаних - [PERSON] . Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 20.05.2025. Протокольною ухвалою від 20.05.2025 судове засідання відкладено до 13.06.2025 у зв`язку з клопотанням представника позивача. 27.05.2025 від Другої охтирської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи, претензії по даній справі відсутні. Ухвалою суду від 13.06.2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено до судового розгляду на 08.07.2025 Від представниці Тростянецької міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду \~ \~ \~ \~Судом установлено, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №728811 [PERSON] передано 3,30 га земельної ділянки у с. Печини з цільовим призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9-9 зв.) 25 листопада 2019 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області Євсюковою Т.П. та зареєстрований в реєстрі за №162, згідно якого земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території Печинської сільської ради та їй належить згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку, заповіла [PERSON] , господарство з приватизованою земельною ділянкою, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с. 8). [INFO] [PERSON] померла у с. Печини Охтирського району Сумської області (а.с. 6). Державний нотаріус Другої охтирської державної нотаріальної контори Воропай В.В. 26.11.2024 \~ \~ \~ \~відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки неможливо ідентифікувати об`єкт спадкування згідно заповіту (а.с. 7). Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 02.05.2025 за №81026420 та №81026442 наданих державним нотаріусом Другої охтирської державної нотаріальної контори Воропай В. В. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №220/2024 де є заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] , зареєстрована [ADDRESS] . Заповіт від імені померлої посвідчено 20.03.2008 року за реєстровим №36 та 25.11.2019 року за реєстровим №162 Печинською сільською радою (а.с. 29-32). Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. На підставі частини 2 статті 1256 ЦК України суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. Тлумачення заповіту - це з`ясування змісту заповіту як дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно пункту 2.1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Метою тлумачення заповіту є забезпечення найбільш повного здійснення волі заповідача. Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене лише після відкриття спадщини, тобто у зв`язку зі смертю заповідача або оголошення його померлим. Саме тому, при тлумаченні заповіту не діє загальне правило про тлумачення правочину його стороною, закріплене в статті 213 ЦК України, а діє спеціальне правило, закріплене в статті 1256 ЦК України, згідно з яким тлумачення заповіту здійснюється спадкоємцями. Шляхом застосування механізму тлумачення заповіту усуваються певні недоліки його змісту, у зв`язку з якими нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. З правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 30 липня 2020 року в справі № 378/1160/15-ц вбачається, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Отже, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. У судовому засіданні третя особа [PERSON] проти позову не заперечував. Повідомив що поділяє викладену в позові позицію щодо способу тлумачення заповіту. Також, у судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка площею 3,30 га, яка розташована на території Печинської сільської ради з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є єдиною сільськогосподарською ділянкою, яка була передана спадкодавиці [PERSON] на території Печинської сільської ради. Це підтверджується відповіддю головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23.04.2025 (а.с. 11). Відповідно до статей 1216, 1218, 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком тих, котрі нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Ураховуючи установлені судом обставини, а також вимоги чинного законодавства, суд вважає необхідним розтлумачити заповіт без внесення змін у його зміст, виходячи з волі [PERSON] , згідно заповіту від 25 листопада 2019 року, яка фактично заповіла [PERSON] земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Печинської сільської ради, яка належить їй згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку. Отже, при тлумаченні зміст заповіту [PERSON] від 25 листопада 2019 року потрібно звертати увагу на текст в якому чітко виражена воля заповісти єдину земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Печинської сільської ради, належну [PERSON] згідно Державного Акта. Щодо іншої земельної ділянки, на якій розташоване господарство, то так само чітко виражена спадкова воля заповісти її [PERSON] . Земельні ділянки мають різне цільове призначення, ділянка на якій розташоване господарство має адресу в межах села Печини, (містить помилкове написання вулиці). Між позивачкою та третьою особою відсутній спір щодо тлумачення заповіту. Земельна ділянка передана [PERSON] згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №728811 є єдиною сільськогосподарською ділянкою, яка була передана спадкодавиці [PERSON] на території Печинської сільської ради. Тому попри відсутність у заповіті ідентифікації об`єкта спадкування, а саме особливостей земельної ділянки: цільового призначення, площі, місцезнаходження, не можливі інші способи тлумачення, крім того, що [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,30 га, яка розташована на території колишньої Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області, належну [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 728811 від 12.08.2002. Таке тлумачення не впливає на зміст заповіту та не спотворює волі заповідача в цілому. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в інтересах якої діє представник адвокат Сумцов Євген Станіславович підлягають задоволенню з метою реалізації її спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved