Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

У вересні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на користь МТСБУ 161 443 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транпортної пригоди, та судовий збір в розмірі 3 028 грн. Позов обґрунтований тим, що 24.07.2022 о 13:10 на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Золочівського районного суду Львівської області від 16.08.2022. На час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла особа, якою є власник транспортного засобу Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до звіту оцінювача розмір матеріального збитку, завданого потерпілій стороні, становить 240 454,17 грн. МТСБУ здійснило виплату відшкодування в розмірі 161 443 грн за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу (з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди 1 143 грн ). Розрахунок регламентної виплати МТСБУ за зазначеним вище страховим випадком наступний: 160 000 + 1 143 грн = 161 443 грн. Позивач зазначає, що виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Ухвалою суду від 11.09.2024 відкрито провадження у справі і призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засдіанні з викликом сторін. Ухвалою від 27.03.2025 суд вирішив перейти до розгляду справи за правилами позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. 18.06.2025 закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача не був присутнім в судовому засіданні, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засдіання, не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав і просив розстрочити виконання рішення суду зі сплатою кожного місяця по 4 485 грн. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов такого висновку. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 24.07.2022 о 13:10 на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська в м. Злочів Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Злочівського районного суду Львівської області від 16.08.2022 у справі № 445/1028/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якій діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до підп. а п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Nissan номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 25.07.2022 потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.07.2022. Відповідно до статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Відповідно до звіту № 22-327 від 31.08.2022, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Polo Sedan 1.4 TSI MT Comfortline, реєстраційний номер [NUMBER] становить 288 545 грн 01 коп. (включаючи ПДВ), 240 454,1 7 грн (без ПДВ). 21.09.2022 МТСБУ складено довідку № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих власнику транспортного засобу Volkswagen реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] . Наказом Моторно (транспортного) страхового бюро України № 3/8659 від 22.09.2022 визначено суму до сплати [PERSON] в розмірі 160 000 грн за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сплачена 23.09.2022, що підтверджується платіжною інструкцією № 934101. Крім того, МТСБУ сплатило 1 443 грн за послуги ФОП [PERSON] , що підтверджується рахунком № 22/327 від 31.08.2022 та платіжною інструкцією № 933596 від 07.09.2022. В частині 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв`язку з виплатою Моторно (транспортним) страховим бюро України страхового відшкодування, останній має право у відповідності до ст. 1191 ЦК України, ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подати регресний позов до водія транспортного засобу Nissan, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, наявні правові підстави для стягнення у порядку регресу із відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування, яка виплачена останнім потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді особі, в загальній сумі 161\~443,00 грн, а тому позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. Крім того, суд вважає можливим вирішити питання про розстрочення виконання рішення з таких підстав. Відповідач, визнаючи позовні вимоги, просив розстрочити виконання рішення, стґгуючи з нього по 4\~485,00 гривень щомісяця. Відповідно до ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується, серед інших відомостей, про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 33 Закон України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Враховуючи відсутність заперечень позивача щодо розстрочення рішення, суд вважає за можливе розстрочити відповідачу виконання рішення строком на 3 роки зі сплатою кожного місяця по 4 485,00 грн.

Outcome: approved