Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідачів До Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява, в якій представник позивача [PERSON] адвокат Куєвда Ю.С. просила суд: - розірвати договір оренди землі б/н від 12.09.2018 року, номер запису про інше речове право 35940541, укладений між ФГ «Віра Вікторія» та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 5,1286 га з кадастровим номером 3523182000:02:000:0459; - скасувати державну реєстрацію іншого речового права (право оренди) ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» (код ЄДРПОУ 43817059) щодо земельної ділянки площею 5,1286 га з кадастровим номером 3523182000:02:000:0459, що зареєстроване 12.09.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 35940541 з одночасним припиненням права; - стягнути з ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» на користь [PERSON] 13689,76 гривень орендної плати за 2022 рік, 4996,77 грн пені за прострочення виконання зобов`язання за 2022 рік, 13689,76 грн орендної плати за 2023 рік, 4996,77 грн пені за прострочення виконання зобов`язання за 2023 рік, а всього 37373,06 грн; - стягнути з ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» на користь [PERSON] 2422,40 грн судового збору та 15000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката. На обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,1286 га з кадастровим номером 3523182000:02:000:0459, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2020 року, яку вона успадкувала за своїм батьком [PERSON] 12.09.2018 року між батьком позивача [PERSON] (орендодавець) та ФГ «Віра Вікторія» (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку строком на 10 років. ФГ «Віра Вікторія» відповідно до договору купівлі продажу майнових прав від 07.04.2023 року, серія та номер 2-177, виданого державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори, продало майнові права ТОВ «ВІРІДІС ВІТА», не задовольнивши у добровільному порядку вимоги позивача до укладення даного договору. Таким чином, ТОВ «ВІРІДІС ВІТА» набуло не лише право оренди на земельну ділянку, що належить на праві власності позивачу, але й обов`язки орендаря перед орендодавцем за укладеним договором оренди землі. Оскільки, відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру, 09.01.2024 року по договору змінився орендар з ТОВ «ВІРІДІС ВІТА» на ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ». Також відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 09.01.2023 року ТОВ «ВІРІДІС ВІТА» стало співзасновником ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ». Пунктом 13 договору оренди, орендар проводить розрахунки протягом терміну, зазначеному в договорі, але не пізніше 31 грудня кожного року. Орендар не сплатив орендну плату, починаючи з 2022 року по 2023 роки, тобто систематичною несплатою, у зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду. Внаслідок невиплати відповідачем орендної плати позивач значною мірою позбавлена можливості своєчасно щорічно отримати орендну плату за користування земельною ділянкою, чим істотно порушені її права своєчасно розпоряджатися належною їй орендною платою, оскільки обов`язок орендаря щодо своєчасної виплати кореспондується з правом орендодавця своєчасно отримати орендну плату. Загальна сума заборгованості по орендній платі за 2023-2023 роки складає 27379,52 грн, пеня 9993,54 грн. Представник відповідача ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» Шемет Ю.В. подав відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 13.11.2024 року за вх. № 11898, в якому просив відмовити в задоволенні [PERSON] позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що 07.04.2023 року між ТОВ «ВІРІДІС ВІТА» та ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 2-177, однією з ділянок, право оренди на яке було продано, є земельна ділянка з кадастровим номером 3523182000:02:000:0459 належна [PERSON] . Відсутність оплати за 2022 рік є наслідком форс- мажорних обставин, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року через воєнний стан в країні. Отже, порушення мало місце лише один раз попереднім орендарем і не може мати систематичності. Вважає, що відсутність оплати за 2023 рік є односторонньою відмовою позивача від виконання умов договору, а саме: отримання орендної плати, оскільки ТОВ «ВІРІДІС ВІТА» 21.12.2023 року із листом № 21-56, а ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» 18.09.2024 року із листом № 18-1 зверталися до позивача із проханням надати реквізити для здійснення оплати. Листом № 18-10 від 31.10.2024 року ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» повторно звернулося до [PERSON] про надання реквізитів, однак відповідь позивача відсутня. Вказав, що в договорі відсутні банківські реквізити орендодавця для оплати орендної плати, а також контакти телефон, електронна пошта. Повідомляти свої реквізити позивачка відмовляється, телефон не надає, що свідчать про те, що позивач навмисно відмовляється отримувати орендну плату, що унеможливлює відповідачу виконати належним чином умови договору оренди земельної ділянки. Зазначив, що відповідач не допускав систематичної несплати орендної плати, а навпаки вживав усіх можливих заходів щодо виконання умов договору, в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положення ст. Закону України «Про оренду землі» і ст. 141 ЗК України та відсутні правові підстави для розірвання договору оренди землі. Процесуальні дії суду Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2024 року дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Маловисківського районного суду Кіровоградської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.05.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 24.05.2024 року на виконання ухвали представником позивача усунено вказані в ухвалі недоліки та надано квитанцію про доплату судового збору. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24.05.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2025 року відмовлено у клопотанні представника відповідача ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» про відкладення судового засідання для можливості укладання мирової угоди. Позиції учасників справи Представник позивача [PERSON] - адвокат Куєвда Ю.С. в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 07.07.2025 року за вх. №6990, в якій просила провести судове засідання без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Позивач не має наміру на укладання мирової угоди та заперечує щодо надання сторонам строку на примирення. Представник відповідача ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи ТОВ «Вірідіс Віта» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заяв, клопотань до суду не надходило. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після його смерті позивач [PERSON] прийняла спадщину, яка складалася із земельної ділянки № [NUMBER] , площею 5,1286 га, кадастровий номер 3523182800:02:000:0459, що розташована на території Миролюбівської сільської ради Маловисківського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкоавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-КР «036346, виданого Миролюбівською сільською радою, Маловисківського району Кіровоградської області02.04.2021 року та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності,18.09.2018 за №1649315535231, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2020 року (а.с.11). Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5.1286 га, кадастровий номер: 3523182000:02:000:0459, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8). 12.09.2018 орендодавець [PERSON] та орендар Фермерське господарство «Віра Вікторія» уклали договір оренди належної позивачу на праві власності земельної ділянки строком на 10 років з моменту підписання цього договору сторонами (а. с. 12 - 15). Згідно пункту 9 Договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем за кожен рік використання земельної ділянки і складає 8 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості орендованої земельної ділянки. Відповідно до пункту 13 Договору Орендар проводить розрахунки не пізніше 31 грудня кожного орендованого року. Згідно пункту 34 Договору, обов`язком орендаря, зокрема, є своєчасна сплата орендної плати. Пунктом 50 договору передбачено, що спори та розбіжності в рамках цього договору, урегулювання яких не буде досягнуто між сторонами шляхом переговорів та взаємних консультацій передаються на розгляд суду. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізацію юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку (орендовані земельні ділянки) у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку рази з орендарем (п.43, п.44) (а.с.12-15). Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер: 3523182000:02:000:0459, право оренди зареєстровано за ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» (а. с.10). 21.12.2023 року ТОВ «Вірідіс Віта» направив [PERSON] лист про надання реквізитів для оплати орендної плати, за адресою: [ADDRESS] , яким повідомлено, що 07.04.2023 між Фермерським господарством «Віра Вікторія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вірідіс Віта» укладено договір купівлі-продажу майнових прав (права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення) №2-177. Тобто вони є новими орендарами земельної ділянки. Готові виконувати взяті на себе зобов`язання як орендаря та оплатити орендну плату за 2023 рік, а у випадку наявності боргу попереднього орендаря за 2022 рік, готові розглянути можливість його погашення. Просили повідомити банківські реквізити для можливості перерахування доходу від оренди (а. с.133). 18.09.2024 року ТОВ «АБП Трейдінг» направив [PERSON] лист про надання реквізитів для оплати орендної плати, за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] , яким повідомлено, що 07.04.2023 між Фермерським господарством «Віра Вікторія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вірідіс Віта» укладено договір купівлі-продажу майнових прав (права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення) №2-177. Також, між ТОВ «Вірідіс Віта» та ТОВ «АБП Трейдінг» укладено договір №1-3 про передачу права землекористування. Тобто ТОВ «АБП Трейдінг» є новими орендарами земельної ділянки. Готові виконувати взяті на себе зобов`язання як орендаря та оплатити орендну плату за 2023 -2024 роки. Просили повідомити банківські реквізити для можливості перерахування доходу від оренди (а. с.135). При цьому, зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] вказано за адресою: [ADDRESS] , така ж адреса зазначена у правовстановлюючому документі, свідоцтві про право на спадщину серії №74 від 20.02.2020 року та була достеменно відома відповідачу. Окрім того, суд звертає увагу, що вказані листи, що направлялися ТОВ "АБП Трейдінг" та ТОВ "Вірідіс Віта" адресовані " [PERSON] " натомість власником земельної ділянки у спірних правовідносинах є " [PERSON] ". Більше того, відповідачем ТОВ «Вірідіс Віта» направлявся лист не за зареєстрованою адресою проживання позивача [PERSON] . З інформації про трекінги поштових відправлень 0105495394332, 0221701583996, 0221701583961 неможливо відслідкувати чи відбулася вручення рекомендованих поштових відправлень позивачу [PERSON] . Жодних відомостей відповідачем та третьою особою про належне повідомлення та отримання позивачем листа про надання реквізитів для оплати орендної плати суду не надано. Позивач звертаючись із позовом до суду просив розірвати договір оренди землі з підстав систематичності несплати відповідачем орендної плати за період 2022-2023 роки. Натомість під час розгляду справи відповідач не надав у розпорядження суду докази, які б підтверджували виплату позивачеві орендної плати та односторонню відмову позивача від виконання умов договору, а саме отримання орендної плати, що унеможливлювало відповідача виконати належним чином умови договору оренди земельної ділянки. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша\~статті 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі\~статтею 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання Відповідно до ч. 4 ст.124 Земельного КодексуУкраїни\~передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. У контексті ч. 2 ст.792 ЦК України\~норми, які регулюють відносини оренди землі, розміщені не лише у цьому Кодексі, а й в інших актах законодавства, зокрема, згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про оренду землі», в\~Земельному кодексі України\~(ЗК України),\~Законі України«Про орендуземлі»\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами у справі) інших нормативно-правовими актах, прийнятих відповідно до них, а також у конкретних договорах оренди землі. Так, відповідно до\~ст. 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1\~ст. 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Частинами 1 - 3 ст.21 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Положення ст.\~24, ст.\~25 Закону України «Про оренду землі»\~визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, зокрема: орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендар, своєю чергою, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Стаття 31 Закону України «Про оренду землі»\~передбачає, зокрема, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. На вимогу однієї зі сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексомУкраїни\~та іншими законами України (ч. 1\~ст. 32 Закону України «Про оренду землі»). Пункт «д» ст.141 ЗК України\~передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата орендної плати. Згідно з ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України\~передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, розірвання договору, відшкодування збитків (п. 1, п. 4 ч. 1 вказаної статті Кодексу). Частинами 1 і 2 ст.651 ЦК України\~передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 3\~ст. 651 ЦК України). Згідно з ч. 4 ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з правовими висновками, висловленими Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, який підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 та Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 227/5452/18 до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовується, зокрема, положеннями\~ЦК України, а тому при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої п. «д»\~ст. 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч. 2\~ст. 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного судуу постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того,на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України\~належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Зміст наведених норм законодавства України, які застосовуються до спірних правовідносин сторін у справі, а також правові висновки Верховного Суду щодо їх застосування, які згідно з ч. 4 ст.263 ЦПК України\~суд повинен враховувати, дають підстав вважати, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З моменту укладення між ФГ «Віра Вікторія» договору купівлі-продажу майнових прав (права оренди земельної ділянки) від 07.04.2023 права та обов`язки орендаря за договором від 12.09.2018, який укладено між [PERSON] (які позивач [PERSON] в порядку спадкування набула) та ТОВ «Вірідіс Віта», в подальшому 09.01.2024 року орендар з ТОВ «Вірідіс Віта» змінився на ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» перейшли до останнього. Отже, як для правонаступника орендаря земельної ділянки у спірних матеріально-правових відносинах, для відповідача є обов`язковими усі дії/бездіяльність, які вчинило ФГ «Віра Вікторія» та ТОВ «Вірідіс Віта» при виконанні укладеного з позивачем договору. Обґрунтовуючи позовну вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.09.2018, позивач посилався на те, що орендар ФГ «Віта Вікторія» систематично, продовж 2022 - 2023 років, не виконує взяті на себе зобов`язання щодо щорічної виплати орендної плати у визначеному договором розмірі та строк. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Докази у справі мають відповідати вимогам їх належності, допустимості, достовірності та достатності, які встановлені\~статтями 77 - 80 ЦПК України). У ч. 1 ст.89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У спорах, які виникли у зобов`язальних договірних правовідносинах, саме на боржника, як зобов`язану сторону, покладається обов`язок доказування належного виконання зобов`язання, а у разі якщо ним таке зобов`язання не виконане, або виконане неналежно доказування своєї вини. Такий висновок ґрунтується на змісті положень ст.\~614, ст.\~617 ЦК України. У відзиві представник ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» зазначив, що порушення по оплаті за договором оренди землі від 12.09.2018 року дійсно відбулося, однак одноразово за 2022 рік. Відсутність оплати за 2022 рік є наслідком форс-мажорних обставин, що підтверджується листом Торгово\~промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року. Тобто відповідач ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» визнав несплату позивачу орендної плати за договором оренди землі за 2022 рік, зумовлену настанням надзвичайної події - військовою агресією російської федерації проти України. Разом з тим, суд з такими доводами відповідача не погоджується та вважає, що відповідач ТОВ «АБП ТРЕЙДІНГ» не спростував доводів позивача щодо несплати орендної плати за 2022 -2023 роки за договором оренди землі, з огляду на таке. Зі змісту п. 46, п.47 укладеного між [PERSON] та ФГ «Віра Вікторія» договору оренди землі від 12.09.2018, його сторони досягли згоди, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків по договору, якщо це невиконання відбулося за обставин, які виникли після укладення договору внаслідок невідворотніх дій надзвичайного характеру, які сторона не могла ні передбачити, ні попередити прийнятими заходами, зокрема війна або військові дії), які призвели до неможливості виконання договору. Тобто, в цьому договорі сторони обумовили не лише ті обставини, які ними визнаються невідворотними та надзвичайними, а й визначили, що між цими обставинами і неможливістю виконання договору має існувати причинно-наслідковий зв`язок. У постанові Верховний Суд від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21 вказано, що: «статтею 617\~ЦК України\~передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21». У пунктах 45 47, 57 постанови Верховний Суд від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22 вказано: «Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч. 1ст. 617\~ЦК, ч. 2ст.218 Господарського кодексу України\~та\~ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні»). Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним […] лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень ст.14-1Закону «Проторгово промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором». Та обставина, що 24.02.2022 розпочалася військова агресія російської федерації проти України є загальновідомим. Президент України видав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі якого в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і він діє дотепер. Однак, відповідач не довів, що ця обставина безпосередньо спричинила неможливість сплати орендарем ФГ «Віра Вікторія» орендної плати позивачу у визначеному договором розмірі та строк - до 31.12.2022. як і не довів, що в 2023 році вчинив необхідні дії, відповідно до звичаїв ділового обороту у спірних правовідносинах, а саме надіслав повідомлення за місцем проживання/реєстрації орендодавця (позивача) про необхідність отримання орендної плати, однак позивачка на ці повідомлення не реагувала, як і відмовилася від отримання грошового переказу як орендної плати за 2022-2023 роки, що свідчило б про її недобросовісність з метою отримання права на розірвання договору. Як встановлено судом раніше, повідомлення ТОВ «Вірідіс Віта» та ТОВ «АБП Трейдінг» надіслано не на зареєстроване місце проживання [PERSON] . Доказів отримання [PERSON] повідомлень ні представником відповідача, ні представником третьої особи суду не надано. Більше того, в повідомленні ТОВ «Вірідіс Віта» та ТОВ «АБП Трейдінг» прізвище особи вказали [PERSON] , а позивачем у справі є [PERSON] . Отже, відповідач не спростував наявність систематичної (два поспіль випадки) несплата орендарем орендної плати позивачу, а тому він не звільняється від цивільно-правової відповідальності за допущене його право попередником (ФГ «Віра Вікторія») у спірних правовідносинах порушення прав позивача. Щодо посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 13.02.2023 року у справі №551/543/20, суд зазначає наступне. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц). На підставі вищевикладеного, суд вважає хибним, посилання представника відповідача на висновок Верховного Суду від 02.2023 року у справі №551/543/20, щодо необхідності застосування критеріїв подібності правовідносин, оскільки правовідносини у вищевказаних висновках є відмінними від за змістом позовних вимог і встановлених судом фактичних обставин справи, та не підлягають застосуванню у даній справі. З огляду на вищевикладене судом встановлено, що відповідач Фермерське господарство «Віра Вікторія» не виконало своїх зобов`язань перед позивачем [PERSON] , як Орендар земельної ділянки, в період з 2022 по 2023 роки, що виразилось в систематичній несплаті орендної плати. За договором оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та відповідачем та ним (відповідачем) не спростовано факт систематичної несплати позивачу орендної плати, а тому позовні вимоги щодо розірвання договору оренди землі без номера від 12.09.2018 року є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за період з 2022 по 2023 роки, суд зазначає наступне. Відповідно до п.9 Договору оренди землі - орендна плата вноситься орендарем за кожен рік використання земельної ділянки і складає 8% визначеної відповідно до законодавства вартості орендованої земельної ділянки. Пунктом 13 Договору оренди землі визначено, що орендна плата сплачується не пізніше 31 грудня кожного орендного року. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Згідно ст.24 ч. 1 Закону України «Про оренду плати землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до нормативно грошової оцінки земельної ділянки відділу №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за вих. №331/295-22 від 13.01.2022 року вартість земельної ділянки за кадастровим номером: 3523182000:02:000:0223 становить 171121 грн. (а.с.18). Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав взяті зобов`язання за договором оренди, що призвело до заборгованості ФГ «Віра Вікторія» перед позивачем по виплаті орендної плати за період з 2022 по 2023 роки за договором оренди земельної ділянки загальною площею 5,13 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 3523182000:02:000:0459, на загальну суму 171121,97 грн. Тобто, розмір орендної плати за 2022 рік складає 13698,76 грн (171121,97 грн*8%). Пеня за несвоєчасну сплату орендної плати складає 4996,77 грн (171121,97 * 8% * 0.1*365 день). Розмір орендної плати за 2022 рік складає 13698,76 грн (171121,97 грн * 8%). Пеня за несвоєчасну сплату орендної плати складає 4996,77 грн (171121,97 * 8% * 0.1*365 день) Загальна сума заборгованості складає 27379,52 грн, пеня -9993,54 грн. Крім того, варто зазначити, що відповідач подаючи клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для укладання мирової угоди та протокол мирової угоди повністю визнав позовні вимоги в частині заборгованості по сплаті орендної плати та погодився із розрахунком позивача із загальною сумою заборгованості у розмірі 27379,52 грн. З огляду на викладене, враховуючи порушення орендарем своїх зобов`язань, на підставі наданих доказів позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу щодо скасування державної реєстрації речового права - права оренди відповідача, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №43037550, припинивши речове (право оренди) щодо земельної ділянки площею 5.6354 га за кадастровим номером: 3523182000:02:000:0223, суд виходить з такого. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно вимог до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з приписами п.п.1 та 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Зі змісту вище зазначених положень Закону записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Цивільне законодавство передбачає, що зміна або розірвання договору відбувається в такій самій формі, як і його укладення (якщо інше не встановлено договором або законом). Під час\~розгляду заяв\~про припинення\~права оренди\~землі слід\~враховувати,\~що договір\~оренди землі\~може бути\~розірваний у\~трьох випадках: - За згодою сторін. - За рішенням суду (за позовом однієї із сторін). - В односторонньому порядку (шляхом односторонньої відмови від договору), якщо це прямо передбачено законом або договором. У разі подання для державної реєстрації припинення права оренди судового рішення, його зміст має бути оцінено на предмет встановлення ним саме припинення такого права. Отже, судом задоволено позовні вимоги про розірвання договору оренди землі без номера 12.09.2018 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Віра Вікторія», у зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати позивачу, тобто такий договір не було визнано недійсним чи неукладеним. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що рішення\~суду про\~розірвання договорів\~оренди землі\~є підставою\~для припинення\~речового права\~(права\~оренди)\~Фермерського господарства\~«ВІРА ВІКТОРІЯ»\~(код\~ЄДРПОУ 37153835)\~щодо земельної\~ділянки площею\~5.6354\~га з\~кадастровим номером\~3523182000:02:000:0223,\~зареєстрованого від\~06.08.2018\~№27948677\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~на підставі\~рішення державного\~реєстратора речових\~прав на\~нерухоме майно\~Кропивницької районної\~державної адміністрації\~Кіровоградської області\~Шведенко Ольги\~Юріївни про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~індексний номер:\~№43037550\~від 17.09.2018,\~а відтак\~позовна вимога\~про скасування\~державної реєстрації\~ підлягає\~задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Положеннями\~ст. 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - 4\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: ордер на надання правничої допомоги №91/23 від 14.12.2023 року; договір про надання правничої допомоги №91/23 від 14.12.2023 року, додаток №1 до договору укладений між [PERSON] та [PERSON] із детальним описом робіт (наданих послуг) на суму 15000 грн, квитанція про сплату коштів [PERSON] у розмірі 15000 грн. Клопотання від відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 15000 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Щодо розподілу судового збору. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень\~статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2422,40 грн, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved