Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області 25 листопада 2024 року звернувся з позовом представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» - Тараненко Артем Ігорович до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 09 листопада 2021 року № 835197513 у розмірі 20 160,30 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між первісним кредитором Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та відповідачем 09 листопада 2021 року укладений Кредитний договір № 835197513 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти, пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини, та уклала кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 15 500 грн на її банківську карту № [NUMBER] на визначений строк зі сплатою процентів від суми кредиту, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за його користування не сплатила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Право вимоги заборгованості за Кредитним договором від 09 листопада 2021 року № 835197513 до нього перейшло на підставі Договору факторингу від 30 вересня 2024 року № 3009/24, укладеного між ним ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», до якого таке право перейшло на підставі, укладеного Договору факторингу від 30 жовтня 2023 року № 30/1023-01 з ТОВ «Таліон Плюс». Право вимоги заборгованості за Кредитним договором від 09 листопада 2021 року № 835197513 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло на підставі Договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, укладеного з первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 09 грудня 2024 року відкрив провадження у цивільній справі, вирішив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали від 09 грудня 2024 року направлено відповідачу за адресою реєстрації, однак поштове відправлення № 0610229278269 повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, дата 25 лютого 2025 року», що з урахуванням пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним повідомленням про розгляд справи. У зв`язку з тим, що відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала, суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 09 листопада 2021 року укладений Кредитний договір № 835197513 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Також, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту. Предметом вказаного договору є зобов`язання кредитодавця надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 15 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику (пункт 1.1. договору). Згідно із пунктом 1.2.договору кредит надається строком на 56 днів. Відповідно до пунктів 1.4-1.5 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків на день від суми кредиту за час користування ним. На умовах, викладених у пункті 1.6 Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків на день від суми кредиту за час користування ним. На виконання умов договору, 09 листопада 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в розмірі 15 500 грн на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 33336-8bf9-4f10-a7b7-8897f75c8626 від 09 листопада 20201 року та електронним повідомленням АТ «Таскомбанк» № 3980/47.1-БТ від 08 серпня 2024 року. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року уклали Договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до нього. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 01 лютого 2022 року № 171 до Договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором від 09 листопада 2021 року № 835197513 на загальну суму 20 160,30 грн. Надалі між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 30 жовтня 2023 року укладений Договір факторингу № 30/1023-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 20 грудня 2023 року № 2 до Договору факторингу від 30 жовтня 2023 року № 30/1023-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором від 09 листопада 2021 року № 835197513 у розмірі 20 160,30 грн. Зі змісту Договору факторингу від 30 вересня 2024 року № 3009/24, вбачається, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт капітал» право грошової вимоги, у тому числі до [PERSON] за Кредитним договором від 09 листопада 2021 року № 835197513. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина перша-четверта статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 512 Цивільного кодексу України). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. За приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17). Однак, як було встановлено, Кредитний договір № 835197513 укладений 09 листопада 2021 року, майже через три роки після укладення Договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником та було здійснено передачу невизначених вимог. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на викладене, позивач не довів факту відступлення до нього права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором від 09 листопада 2021 року № 835197513 від первісного кредитора належними, достовірними і достатніми доказами, а тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed