Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

20 травня 2025 року адвокат Козар М.В., в інтересах [PERSON] (далі позивачка) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 09 березня 2002 року сторони перебувають у шлюбі. Представник позивачки просить розірвати шлюб між сторонами, посилаючись на те, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та взаємодопомоги. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Збереження шлюбу, на думку позивачки, є неможливим. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.19). Сторони належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. В прохальній частині позовної заяви, представник позивачки просить розгляд справи проводити у спрощеному провадженні без участі позивачки та її представника, проти заочного рішення не заперечує та проти примирення категорично заперечує (а.с.3). Відповідач про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Поштова кореспонденція, яка надсилалась судом за зареєстрованим місце проживання відповідача, повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.35). Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення поштової кореспонденції у зв`язку з тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання поштової кореспонденції. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги представника позивачки, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] (а.с.22). Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивачка наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та взаємодопомоги. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Збереження шлюбу, на думку позивачки, є неможливим. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. З огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1211,20 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved