Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод та відшкодування збитків. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.12.2024 охорона гаражного кооперативу не пропустила його на власному автомобілі до його приватного гаражу. Підставою для цього було те, що він нібито є боржником за несплату членських внесків. У цей же день [PERSON] викликав наряд поліції. Однак поліцейські в його проблему вникати не стали, його документи розглядати відмовились та повідомили, що б сторони у конфлікті розбирались самостійно. Після цього [PERSON] поїхав в прокуратуру Деснянського району, де прокурор йому пояснив, що для забезпечення доступу до його майна, йому, як потерпілому в кримінальних справах, необхідно мати спеціальну постанову з особистої охорони потерпілого і в цьому випадку КПК не працює. [PERSON] зазначає, що йому безпідставно та протиправно забороняють в`їзд на територію гаражного кооперативу. Крім того, його незаконно відключено від електропостачання, яка подавалось до його гаража. У зв`язку з позбавленням можливості користуватись своїм гаражем, він витратив 2940грн за оплату зберігання автомобіля на платній стоянці. На підставі викладеного позивач просить суд зобов`язати керівництво гаражного кооперативу зняти заборону на заїзд [PERSON] а також іншим членам гаражного кооперативу на територію гаражного кооперативу, без обмежень при наявності перепустки. Зобов`язати керівництво гаражного кооперативу виконувати норми «Статуту» гаражного кооперативу, договір на постачання електроенергії до гаражних боксів без обмежень відповідно до ст. 15.5. Визнати [PERSON] винним у порушенні його прав на користування його приватизованим гаражем. Стягнути з [PERSON] на користь позивача заподіяну майнову шкоди у розмірі 2940,00грн. Стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмір 20000,00грн. 21.03.2025 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 25.04.2025 до суду від адвоката Дідика І. М., який представляє інтереси відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що станом на 18.04.2025 за [PERSON] , власником гаражного боксу № [NUMBER] , утворилась заборгованість по членським внескам в розмірі 2320,00грн. Зазначає, що відповідач [PERSON] не чинить жодних перешкод у користуванні позивачем його майном, а відтак позовна заява є безпідставною. Вказує, що фактично позов [PERSON] зводиться до незгоди з рішеннями Чергових зборів уповноважених членів гаражного кооперативу «Вигурівщина» про затвердження розмірів членських внесків за 2024 та 2025 роки. А доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] порушує права [PERSON] , позивачем не надано. Тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 30.04.2025 до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що позивачем до суду надані очевидні докази неправомірних дій позивача. Вказує, що факти про розміри членських внесків не мають ніякого відношення до суті його позовної заяви, а мають намір відволікти увагу суду від фактів блокування йому заїзду до його гаражу та відключення світла. При цьому, відповідач у своєму відзиві, нічого не зазначає стосовно факту незаконно відключеного світла від його гаражу. Просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 27.05.2025 до суду від адвоката Дідика І. М., який представляє інтереси відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що надані відповідачем докази, є неналежними та недостовірними, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, зокрема в частині створення відповідачем перешкод у користуванні належним йому майном, а саме заборони на заїзд [PERSON] . Просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримував та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являвся. У судовому засідання був присутній адвокат Дідик І. М., який представляє інтереси відповідача [PERSON] , просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд установив такі факти та їх правовідносини. [PERSON] є власником гаражного боксу, ряд [NUMBER] , який знаходиться за адресою: м.Київ, гаражний кооператив «Вигурівщина», вул. Електротехнічна, 74 (Деснянський район), гараж № [NUMBER] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із п. 3.1 Статуту гаражного кооперативу «Вигурівщина» у новій редакції, затвердженого зборами уповноважених членів гаражного кооперативу «Вигурівщина» протоколом № 7 від 19.11.2016, кооператив створено з метою надання послуг по організації та наступній експлуатації гаражів, зберіганню та обслуговуванню транспортних засобів членів кооперативу за рахунок їх внесків, задоволенню економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю, поділу між ними витрат та можливих ризиків. Відповідно до п. 15.5 Статуту, у випадку несвоєчасного внесення членських (пайових, вступних, експлуатаційних, цільових) внесків у повному обсязі, Загальні збори або збори Уповноважених членів кооперативу мають право розглянути питання про виключення порушника з членів кооперативу, та обмежити надання послуг по охороні, в користуванні водопостачанням та в наданні інших послуг. Протоколом № 1 чергових зборів уповноважених членів гаражного кооперативу «Вигурівщина» від 22.01.2024, було прийнято рішення про затвердження на 2024 рік розмір членського внеску в розмірі 360,00грн в місяць, з кожного гаражного боксу. Згідно із довідки від 18.04.2025, власник гаражного боксу № [NUMBER] [PERSON] має заборгованість по членським внескам в розмірі 2320,00грн (880,00грн за 2024 рік та 1440,00грн за 2025 рік). Відповідно до Довідки від 21.05.2025, власник гаражного боксу № [NUMBER] [PERSON] має заборгованість по членським внескам в розмірі 2320,00грн ( з них 2023 рік - 320,00грн; 2024 рік - 1790грн; 2025 рік - 210,00грн). [PERSON] сплачує внески з 2023 року не за встановленим кошторисом, який затверджений ГК «Вигурівщина» (внесок становить 360грн на місяць), ігноруючи систематично вимоги Статуту ГК «Вигурівщина», визначених рішенням Загальних зборів. Позивачем [PERSON] , на підтвердження оплати ним членських внесків, надані до суду квитанції за період з січня 2024 року по травень 2025 року. [PERSON] 24.12.2024 звертався із заявою до Деснянської окружної прокуратури, в якій зазначав, що охорона гаражного кооперативу «Вигурівщина» не пропустила його на автомобілі до його приватного гаражу. Підставою для цього було те, що він нібито є злісним боржником за несплату членських внесків. Охорона виконувала команду колишнього голови кооперативу [PERSON] . Просив вжити заходів щодо захисту його прав та свобод. [PERSON] 28.01.2025 звертався із заявою до начальника Деснянського УП ГУ НП у м. Києві, в які зазначав, що 18.12.2024 охорона ГК «Вигурівщина» не пропустила його на автомобілі до його приватного гаражу. Підставою для цього було те, що він нібито є злісним боржником за несплату членських внесків. Також за розпорядженням [PERSON] електрик кооперативу відключив електроенергію від його гаражного боксу, нібито за його незгоду про виніс електролічильника на зовнішню стіну. Просив внести відомості до ЄРДР та вжити заходів по захисту його прав та свобод. Позивачем [PERSON] надані до суду Витяг з ЄРДР № 1202410030000371 від 17.02.2024, пам`ятку про права та обов`язку потерпілого, Витяг з ЄРДР № 12024100030002173 від 21.08.2024, заяву адресовану Слідчому ВП № 2 Деснянського УП ГУ НП у м. Києві Васильєвій А. В. та Деснянській окружній прокуратурі м. Києва, копію оголошення членам ГК «Вигурівщина», талон-повідомлення ЄО № 4901 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.01.2025, суть яких зводиться до того, що службові особі ГК «Вигурівщина» заволоділи грошовими коштами кооперативу. Також в матеріалах справи наявні фотокопії лічильника, фото воріт гаражних боксів № 316, 331, 209. Та фото оголошення адміністрації ГК «Вигурівщина», в яком повідомлено, що у зв`язку з неодноразовим інформуванням ДТЕК Київські електромережі кооперативу про виніс на зовні лічильників електроенергії для безперешкодного доступу представників електропостачальника до приладів обліку з метою контролю, всі члени кооперативу хто не виніс протягом двох років лічильник на зовнішню сторону гаражних боксів, буде відключений без попередження від електроенергії. [PERSON] також надано до суду квитанцію до прибуткового касового ордера від 12.03.2025, за оплату [PERSON] послуги автостоянки з 18.12.2024 по 11.03.2025 в розмірі 2940,00грн. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно із частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Гарантії права власності встановлені в статті 41 Конституції України, в пункті 2 частини 1 статті 3 ЦК та статті 321 ЦК, відповідно до яких право власності є непорушним; ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно із статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд установив, що позивач пред`явив позов про усунення перешкод у користуванні гаражним боксом № [NUMBER] , який знаходиться в гаражному кооперативі «Вигурівщина» по вулиці Електротехнічна, 74 (Деснянський район) в м. Києві, який належить йому на праві власності, посилаючись на те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні гаражем, шляхом заборони заїзду на територію гаражного кооперативу та відключення світла. Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначено Законом України від 10.07.2003 № 1087-IV «Про кооперацію». Статтею 2 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Указана норма також дає визначення обслуговуючого кооперативу як кооперативу, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Відповідно до статті 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Згідно із ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про кооперацію», кооператив відповідно до свого Статуту самостійно визначає основні напрями діяльності, здійснює її планування. Кооперативи самостійно розробляють програми і плани економічного та соціального розвитку, розглядають і затверджують їх на загальних зборах членів кооперативу. Статтею 12 Закону України «Про кооперацію» визначено, що основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання Статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про кооперацію», кооператив відповідно до свого статуту самостійно визначає основні напрями діяльності, здійснює її планування. Кооперативи самостійно розробляють програми і плани економічного та соціального розвитку, розглядають і затверджують їх на загальних зборах членів кооперативу. Відповідно до п. 4.3, 4.6. Статуту гаражного кооперативу «Вигурівщина» у новій редакції, затвердженого зборами уповноважених членів гаражного кооперативу «Вигурівщина» протоколом № 7 від 19.11.2016, основним завдання кооперації є забезпечення охорони гаражів, що належать членам кооперативу які зареєстровані в книзі обліку та іншого майна, що належить кооперативу. Побутові послуги членам кооперативу. Забезпечення протипожежної, екологічної, санітарної, електробезпеки та утилізація відходів на території кооперативу. До того ж основні повноваження голови гаражного кооперативу (ч.11 Статуту): Голова гаражного кооперативу здійснює загальне керівництво діяльністю кооперативу, представляє його інтереси, скликає та голосує на загальних зборах членів кооперативу, а також виконує інші функції, визначені статутом та законодавством. Організовує поточну роботу кооперативу, забезпечує виконання рішень загальних зборів та правління. Виступає від імені кооперативу у відносинах з третіми особами, зокрема, з органами державної влади та місцевого самоврядування, іншими організаціями. Скликає загальні збори членів кооперативу, голосує на них та забезпечує їх проведення відповідно до статуту та законодавства. Забезпечує виконання рішень загальних зборів та правління кооперативу. Може мати право розпоряджатися коштами кооперативу в межах, визначених статутом та рішеннями загальних зборів. Здійснює контроль за господарською діяльністю кооперативу, укладає договори та вчиняє інші правочини від імені кооперативу. Взаємодіє з органами державної влади та місцевого самоврядування з питань, що стосуються діяльності кооперативу. Виконує інші функції, передбачені статутом кооперативу та законодавством. Крім того, Кодекс комерційного обліку електричної енергії, затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії. Дія цього Кодексу поширюється на відносини у сфері забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також усіх учасників ринку електричної енергії, адміністратора комерційного обліку та постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії (далі - ППКО). Відповідно до п. 2.1.8. Кодексу, оператори мережі, сторони, приєднані до мережі (зокрема споживачі) та ППКО зобов`язані забезпечити безперешкодний доступ до належних їм засобів та систем комерційного обліку електричної енергії, а також даних комерційного обліку електричної енергії у порядку та межах, визначених цим Кодексом. Позивач зазначає, що відключення від електроенергії гаражного боксу № [NUMBER] відбулось за відсутності будь-яких боргів, проте разом з тим на підтвердження зазначеного, позивачем до суду не надано жодних доказів цього. Крім того, як зазначає позивач, відключення гаражного боксу від електроенергії могло також відбутись через його незгоду про виніс лічильника електроенергії на зовнішню стіну гаражного боксу. Однак доказів того, що позивач виконав вимогу припису ДТЕК «Київські електромережі» про виніс на зовні лічильників електроенергії для безперешкодного доступу представників електропостачальника до приладів обліку з метою контролю, позивачем до суду не надано. Як і не надано доказів того, що у відповідності до п. 15.5 Статуту ГК «Вигурівщина» на Загальних зборах членів кооперативу розглядалось питання про обмеження надання послуг з енергопостачання [PERSON] . До того ж позивачем не надано суду підтверджувальних доказів відмови йому, саме зі сторони відповідача [PERSON] , щодо користування гаражним боксом, шляхом заборони заїзду на територію гаражного кооперативу. Також матеріали справи не містять того, що [PERSON] скориставшись своїми повноваженням як голова ГК надав розпорядження щодо заборони в`їзду та користування, розпорядження гаражем № [NUMBER] власнику, а саме [PERSON] . Суд критично ставиться до наданих позивачем копій заяв до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та Деснянської окружної прокуратури, оскільки вони не містять безпосередніх доказів заборони на заїзд [PERSON] на територію гаражного кооперативу та не містять доказів розпорядження відповідача на відключення електроенергії від гаражного боксу. Крім того, суд не бере до уваги в якості доказів Витяг з ЄРДР № 1202410030000371 від 17.02.2024, пам`ятку про права та обов`язку потерпілого, Витяг з ЄРДР № 12024100030002173 від 21.08.2024, заяву адресовану Слідчому ВП №2 Деснянського УП ГУ НП у м. Києві Васильєвій А. В. та Деснянській окружній прокуратурі м. Києва, копію оголошення членам ГК «Вигурівщина», талон-повідомлення ЄО № 4901 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.01.2025. Оскільки суть зазначених вище доказів зводиться до того, що службові особи гаражного кооперативу «Вигурівщина» заволоділи грошовими коштами кооперативу, що не відноситься до предмету розгляду цієї справи. Таким чином, позивач не довів факту вчинення йому з боку відповідача перешкоди у користуванні гаражним боксом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Тож, можна зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. За встановлених обставин, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача з підстав їх недоведеності. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Конституція України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначила зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов`язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті 1,3 Конституції України). Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Отже, ураховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні гаражним боксом № [NUMBER] та зобов`язання керівництво ГК виконувати норми Статуту, договорів на постачання електроенергії до гаражних боксів без обмежень не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного та спеціального законодавства України, оскільки стороною позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України, і тому не підлягають задоволенню. А оскільки позовні вимоги позивача про визнання [PERSON] винним у порушенні його прав на користування гаражем та стягнення з [PERSON] на користь позивача майнової шкоди у розмірі 2940,00грн та моральної шкоди в розмір 20000,00грн - є похідними від основних позовних вимог, то в їх задоволенні слід відмовити також. Стаття 141 ЦПК України, регламентує, що ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ураховуючи приписи статей 133, 142 ЦПК України, беручі до уваги відмову в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, витрати по його сплаті компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed