Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» адвокат Кумко Оксана Дмитрівна, звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором № 0.3239.1019.ФО_К від 17 жовтня 2019 року у розмірі 11218,93 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 17 жовтня 2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 0.3239.1019.ФО_К, шляхом підписання відповідачем Анкети-Заяви на видачу кредиту, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 10234,02 грн з терміном користування до 10 місяців до 17 серпня 2020 року, а позичальник зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору. Пунктом 5.1. частини 5 Договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 р. визначено, що підписанням цього Договору Позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до Правил, які є невід`ємною часиною цього Договору, що оприлюдненні на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Відповідно до пунктом 5.6. частини 5 Договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 р. визначено, що підписанням цього Договору Позичальник підтверджує , що до підписання ним цього Договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість Кредиту, відповідно до законодавства України та наступного Графіку платежів-Графіку погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Отже, АТ «ЮНЕКС БАНК» свої зобов`язання за умовами кредитного договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.102019 виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму, проте відповідач договірних зобов`язань належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед АТ «ЮНЕКС БАНК» у розмірі 11218,93 грн. Надалі, за результатами проведеного електронного аукціону, який відбувся 28 березня 2021 року, між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року, відповідно до умов якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» набуло право вимоги, у тому числі до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 0.3239.1019.ФО_К від 17.102019. Станом на 31 березня 2021 року відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0.3239.1019.ФО_К від 17.102019 перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» 11218,93 грн, з яких: 10234,02 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 1,48 грн - прострочені проценти за кредитом, 984,43 - штрафи, пеня. 02 червня 2021 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення прав вимоги № 04-21/1053/Ф з наданням строку для погашення суми заборгованості за кредитним договором № 0.3239.1019.ФО_К від 17.102019, яке залишилось без реагування з боку відповідача. Відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, що змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом, яким він просив суд стягнути із відповідачки кошти за договором та витрати зі сплати судового збору. 29 жовтня 2024 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначене відкрите судове засідання о 15 год 30 хв 13 грудня 2024 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в установлений строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу подати до суду в установлений законодавством строк заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила позов задовольнити, розглядати справу в її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик до суду. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив на позов не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належних чином повідомлених. За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. 17 жовтня 2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 0.3239.1019.ФО_К, шляхом підписання відповідачем Анкети-Заяви\~на видачу\~кредиту відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит (товарний кредит в UAH 0-10-36 3 %) у сумі 10234,02 грн., терміном користування: 10 місяців до 17 серпня 2020 року (п. 2.1., п. 2.3. 2.8. частини 2 Договору). Згідно п. 2.2. частини 2 Договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 р. авансовий платіж становить 0 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2.5. частини 2 Договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 р. визначено розмір комісії за обслуговування Кредиту: в період з 1 по 10 місяць 0,00%, а починаючи з 11 місяця 3,50%. Дана комісія розраховується як процент від суми Кредиту, сплачується щомісячно у гривні у складі ануїтетних платежів. Пунктом 2.6. частини 2 Договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 встановлено розмір комісії за надання Кредиту: 3,00% від суми кредиту, що вказана п. 2.1. частини 2. для Згідно п. 2.7. частини 2 Договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 вказано рахунок погашення заборгованості - [NUMBER] . Відповідно до п. 2.9. Договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 р. комісія за підключення сервісу СМС-повідомлень 200,00 грн. Кредит надається у розмірі, визначено у п. 2.1 частини 2 цього Договору, що включає в себе наступні складові елементи: придбання Товарів (послуг), визначених у частині 4 цього договору (надалі Товар), у суб`єкта господарювання, зазначеного в частині 3 цього договору (надалі підприємство); договору на оплату комісії банку за надання кредиту, визначеної у п. 2.6. цього на оплату комісії за підключення сервісу СМС-повідомлень, визначеної у п. 2.9 частини 2 цього договору. Аналогічні істотні умови кредиту зазначено у паспорті споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), підписаний сторонами договору №0.3239.1019.ФО_К власноручними підписами. Надано до суду і копії акцепту про використання факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця за допомогою засобів електронного або іншого копіювання при підписанні кредитодавцем Паспорту споживчого кредит, згідно якого [PERSON] своїм підписом надає згоду на приєднання до Умов та Правил надання споживчих кредитів в АТ «ЮНЕКС БАНК» частині застосування факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи та відбитку печатки банку, приймає пропозицію АТ «ЮНЕКС БАНК» укласти правочин щодо підписання кредитодавцем Паспорту споживчого кредиту з використанням факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи, та відбитку печатки кредитодавця за допомогою засобів електронного або іншого копіювання на умовах підписання Акцепту. На підтвердження користування коштами надано копію виписки по особовому рахунку за період 11.11.2019 по 11.01.2020. Надалі, за результатами проведеного електронного аукціону, який відбувся 28 березня 2021 року, між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року, відповідно до умов якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» набуло право вимоги, у тому числі до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10. 2019. Відповідно до ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, крім іншого, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника. З матеріалів справи встановлено, що 26 червня 2021 року за вихідним № 04-21/1053/Ф засобами поштового зв`язку ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» направило на адресу відповідача [PERSON] повідомлення, відповідно до якого повідомило про відступлення права вимоги АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЮНЕКС БАНК» та зазначено інформацію про заборгованість за кредитним договором № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10. 2019, з вимогою її погашення. Вказане повідомлення було отримано [PERSON] особисто 09 червня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 0500393185298. Проте, наведене повідомлення було залишене відповідачем без уваги, заборгованість за кредитним договором не погашена. Станом на 31 березня 2021 року відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» 11218,93 грн, з яких: 10234,02 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 1,48 грн - прострочені проценти за кредитом, 984,43 - штрафи, пеня. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. У частині 1 статті 11\~Цивільного кодексу\~України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини 1 статті 202\~Цивільного кодексу\~України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 203\~Цивільного кодексу\~України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За правилом частини 1 статті 205\~Цивільного кодексу\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (стаття 207 Цивільного кодексу України). У відповідності до статті 6\~Цивільного кодексу\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України). Загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За приписами статтей 626 і 628\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами частини 1 статті 638\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною 2 статті 1054\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). При цьому, як вже зазначалось, матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту підписання 17 жовтня 2019 року Кредитного договору № 0.3239.1019.ФО_К Стаття 204 Цивільного кодексу\~України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Приписи частини 1 статті 1049\~Цивільного кодексу\~України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050\~Цивільного кодексу\~України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами частин 1 та 2статті 1056-1 Цивільного кодифікованого закону України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу\~України у встановлений строк. Відповідно до статті 610\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1\~статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями статті 614\~Цивільного кодексу\~України регламентовано, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Отже, після підписання кредитного договору (договору позики) у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти за використання коштів. В силу статті 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги Кредитного договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням статтей 526, 530 Цивільного кодексу України. Також суд бере до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, відповідно до якої суд вказав, що якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування. Приписами статті 512\~Цивільного кодексу\~України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 516 Цивільного кодифікованого закону України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зістаттею 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В силу частини 1статті 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. При цьому слід зазначити, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Позивач зазначає, що всупереч умовам Кредитного договору № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019, [PERSON] не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді також не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України. З урахуванням наведеного, при заочному розгляді справи, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 у розмірі 10235,50 грн., що складається з 10234,02 грн заборгованість за тілом кредиту, 1,48 грн заборгованість за процентами, які підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. Щодо правомірності стягнення з відповідача штрафу, пені за кредитним договором, суд враховує пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже стягнення з відповідача штрафних санкцій - штрафу, пені за кредитним договором № 0.3239.1019.ФО_К від 17.10.2019 у розмірі 983,43 грн є неправомірним. При цьому суд наголошує, що судове доказування це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 2 статті 43\~Цивільного процесуального\~кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7\~Закону України\~№ 3460-IX\~від 09\~листопада 2023\~року «Про\~Державний бюджет\~України на\~2024\~рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3028 гривень 00 копійок, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинен був би сплатити судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок. Водночас, частиною 3 статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. З даним позовом ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» звернулась до суду з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а тому, як убачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1680 від 07 жовтня 2024 року, надавач платіжних послуг платника АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМІНБАНК». Частиною 1 статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі розмірі 2210,05 грн (10235,50 х 2422,40 : 11218,93 = 2210,05). На підставі викладеного,

Outcome: partial