Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

В грудні 2023 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим що, 24 жовтня 2023 року вона уклала з [PERSON] договір про надання послуг покупцю нерухомості № 24/10/23, за умовами якого позивач зобов`язується за завданням останнього надати інформаційно-консультаційні послуги з придбання квартири у власність відповідача за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зобов`язується оплатити фізичній особі-підприємцю [PERSON] зазначену послугу у повному обсязі. Вказала, що пунктом 3.5 Договору про надання послуг встановлено, що вартість послуг позивача складає 64 713,00 грн. Відповідно до пункту 3.1 Договору про надання послуг, послуги виконавця ФОП [PERSON] вважаються виконаними при підписані основного договору купівлі-продажу нерухомості. 10.11.2023 року [PERSON] набув у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстрованого у реєстрі за № 2331, проте зобов`язання за Договором про надання послуг у частині оплати послуг позивача не виконав. Станом на момент подання позову 19.12.2023 року зобов`язання відповідача за Договором про надання послуг досі не виконанні, вартість послуг на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] не оплачені. Також згідно із п. 4.3 Договору про надання послуг «У разі несвоєчасної оплати послуг Виконавця Замовником, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю штраф у розмірі 30% (тридцять відсотків) від вартості послуг Виконавця (п. 3.5.) та пеню в розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата штрафу та пені не звільняє Замовника від оплати послуг Виконавця». Враховуючи, що [PERSON] не сплатив вартість послуг в розмірі 64 713,00 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача 64 713,00 грн. основної суми боргу, 19 413,90 грн. штрафу, 2 459,09 грн. пені, 323,56 грн. інфляційних втрат та 202,12 грн. 3% річних. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.12.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощенного провадження. Проте, 19.01.2024 року надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] - адвоката Курінного Сергія Юрійовича про призначення справи в загальному порядку з повідомленням (викликом) сторін. Також, 19.01.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Курінного Сергія Юрійовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому він спростовує наявність підстав для задоволення позову. Відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки позивач не надав належних доказів, які б підтвердили надання послуг позивачем ФОП [PERSON] відповідачу по Договору про надання послуг. Відповідач стверджує, що відповідно до пункту 3.4 Договору про надання послуг «У разі придбання Замовником нерухомості, запропонованої для огляду Виконавцем, у процесі надання послуг під час дії даного договору, без повідомлення про це Виконавця, Замовник зобов`язаний оплатити послуги Виконавця в повному обсязі п. 3.5». Факт повідомлення [PERSON] позивача ФОП [PERSON] про придбання квартири за адресою: [ADDRESS] та відмови від отримання послуг по Договору про надання послуг від позивача, підтверджується претензією щодо неналежного виконання умов договору від 30 жовтня 2023 року та доказами направлення даної претензії на адресу фізичної особи-підприємця [PERSON] . При обґрунтуванні своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, відповідач посилався на пункт Договору про надання послуг, яким встановлено термін дії цього договору по 01.11.2023 року. В межах дії Договору про надання послуг позивач не надав відповідачу послуги, що передбачені даним договором. Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана [PERSON] 10.11.2023 року. Також відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів» зокрема на ч. 8 ст. 10 в якій зазначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги), або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Ухвалою суду від 22.01.2024 року здійснено перехід справи із спрощенного провадження в загальне та призначено справу до підготовчого засідання. 25.03.2024 року від позивача фізичної особи-підприємця [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] , відповідно до якої просить заперечення відповідача відхилити. В якості обґрунтування вказує на те, що [PERSON] надані у повному обсязі інформаційно-консультаційні послуги з придбання нерухомості, в результаті чого відповідачем було укладено 24.10.2023 року попередній договір до договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Також, позивач зазначає, що він не отримував від [PERSON] претензію від 30.10.2023 року, що підтверджується поштовою накладеною № 0413606947553 та відомостями із сайту укрпошта. У примірнику Договору про надання послуг позивача ФОП [PERSON] термін дії договору зазначений 24.11.2023 рік. 02.04.2024 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача ФОП [PERSON] . У цих запереченнях відповідач зазначає, що позивач як фізична-особа підприємець має обов`язок отримувати поштову кореспонденцію за своїм місцезнаходженням, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також надав додаткові докази, які підтверджують надсилання на адресу позивача претензії від 30.10.2023 року. В підготовчому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Курінний С.Ю. заявив клопотання про приєднання зустрічного позову до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору та припинення зобов`язань. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що фізична особа-підприємець [PERSON] не виконала свої обов`язки по Договору про надання послуг у вказаний договором термін, тому враховуючи норми законодавства, передбачені ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. ст. 598, 651 ЦК України, просить задовольнити зустрічні позовні вимоги. Також представник відповідача [PERSON] - адвокат Курінний С.Ю. заявив клопотання про витребування у ПрАТ "Київстар" належним чином оформлену виписку (роздруківку) телефонних дзвінків Київстар по номеру телефону, що належить [PERSON] , а саме: [NUMBER] за період з 24.10.2023 р. по 30.11.2023 р. В підготовчому засіданні представник позивача ФОП [PERSON] - адвокат Корякій Д.В. заперечував щодо прийняття зустрічного позову та задоволення витребування доказів. Протокольною ухвалою Святошинського районного суду від 20.01.2025 року прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Курінного Сергія Юрійовича про витребування доказів - задоволено. Витребувано у ПрАТ "Київстар" належним чином оформлену виписку (роздруківку) телефонних дзвінків Київстар по номеру телефону, що належить [PERSON] , а саме: [NUMBER] за період з 24.10.2023 р. по 30.11.2023 р. та [PERSON] : телефон [NUMBER] . Від ФОП [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову про розірвання договору та припинення зобов`язань з підстав необґрунтованості та безпідставності. Відзив обґрунтовано тим, що пунктом 3.1 Договору про надання послуг визначено, що «Послуги Виконавця з пошуку об`єкта нерухомості вважаються виконаними при підписанні основного договору купівлі-продажу нерухомості». Договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] був укладений [PERSON] 10.11.2023 року. Також, ФОП [PERSON] вказує, що неодноразово у телефонному режимі запрошувала до свого офісу [PERSON] з метою оформлення документів про виконання Договору про надання послуг, проте останній постійно відмовлявся, оскільки вважав Договір про надання послуг розірваним. 04.02.2025 року на електронну пошту суду від ПрАТ "Київстар" надійшов лист, в якому вказано, що телефонних дзвінків між номером [NUMBER] та номером +38097-270-11-58 електронним комунікаційним обладнанням ПрАТ "Київстар" в період часу з 24.10.2023 року по 30.11.2023 року включно не зафіксовано. 27.02.2025 року відповідачем ФОП [PERSON] подане клопотання про виклик в якості свідка [PERSON] . Протокольною ухвалою Святошинського районного суду від 27.02.2025 року клопотання ФОП [PERSON] про виклик свідка задоволено. 27.02.2025 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження по даній справі та справу призначено до розгляду по суті. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, допитавши свідка, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 24.10.2023 року між [PERSON] з однієї сторони та фізичною особою-підприємцем [PERSON] з другої сторони укладено Договір про надання послуг покупцю нерухомості № 24/10/23 (далі - «Договір послуг»). Відповідно до п. 1.1 Договору послуг «Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати інформаційно-консультаційні послуги з придбання квартири у власність Замовника за адресою: [ADDRESS] , а Замовник зобов`язується оплатити Виконавцеві зазначену послугу у повному обсязі.». Пунктом 3.1 Договору послуг встановлено, що «Послуги Виконавця з пошуку об`єкта нерухомості вважаються виконаними при підписанні основного договору купівлі-продажу нерухомості.». Згідно із п. 3.3 Договору послуг «Оплата послуг Виконавця Замовником проводиться під час розрахунку з Продавцем нерухомості.». У відповідності до п. 3.4 Договору послуг «У разі придбання Замовником нерухомості, запропонованої для огляду Виконавцем, у процесі надання послуг під час даного Договору, без повідомлення про це Виконавця, Замовник зобов`язаний оплатити послуги Виконавця в повному обсязі п. 3.5.». В пункті 3.5 Договору послуг зазначено, що «Вартість послуг Виконавця по цьому договору складає 64 713,00 грн., що є еквівалентом 1 590 євро». Судом встановлено, що 10.11.2023 року між [PERSON] , продавцем, та [PERSON] , покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено Кирик О.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 2331. На підставі даного договору [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Станом на момент подання позову 19.12.2023 року відповідачем [PERSON] вартість послуг позивачу ФОП [PERSON] не сплачені. З матеріалів справи слідує і дана обставина була встановлена судом, що 30 жовтня 2023 року на адресу позивача ФОП [PERSON] , яка вказана в Договорі послуг та зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: [ADDRESS] , відповідачем [PERSON] була направлена Претензія щодо неналежного виконання умов договору, в якій останній повідомив, що у зв`язку із невиконанням позивачем своїх обов`язків, зазначених в пункті 2.1 Договору послуг, має на меті придбати вищевказану квартиру, але без отримання в подальшому послуг ФОП [PERSON] . Також позивач зазначив, що відмовляється від Договору послуг та повідомив про розірвання Договору в односторонньому порядку. Суд вважає безпідставними доводи позивача, що він не отримував від [PERSON] претензію від 30.10.2023 року, адже отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення фізичної-особи підприємця і на нього, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання такою особою кореспонденції, яка була направлена за належною адресою та яка повернулася до відправника у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неотримання такої кореспонденції, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. У частині 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують надання позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] послуг за Договором послуг, зокрема виду послуг, його об`єм, витрачений час на надання послуг, надання ним іншої інформації, яка стосуються предмету Договору послуг, відсутності складеного та підписаного акту виконаних робіт. Відповідно до ч. 8 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги), або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Суд не погоджується з твердженнями позивача, що укладення відповідачем [PERSON] в один день з Договором послуг 24.10.2023 року в офісі нотаріуса попереднього договору до договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено Сокол І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 14148, підтверджує надання у повному обсязі інформаційно-консультаційні послуги з придбання нерухомості. У вказаному попередньому договорі відсутні посилання на Договір послуг або ж що попередній договір укладений на підставі наданих послуг позивачем ФОП [PERSON] . Також суд критично оцінює посилання позивача на те, що вона неодноразово у телефонному режимі запрошувала до свого офісу відповідача, з метою оформлення документів про виконання Договору послуг. Відтак у відповідності до листа ПрАТ "Київстар" від 04.02.2025 року телефонних дзвінків між номером [NUMBER] та номером +38097-270-11-58 електронним комунікаційним обладнанням ПрАТ "Київстар" в період часу з 24.10.2023 року по 30.11.2023 року включно не зафіксовано. Дані номери телефонів вказані в Договорі послуг як контактні телефони сторін для зв`язку. Інших доказів, які б спростували інформацію від ПрАТ "Київстар" або підтвердили твердження позивача ФОП [PERSON] , матеріали справи не містять. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Не підтверджують факт надання послуг відповідачу [PERSON] за Договором послуг й показання свідка. Так, допитана у судовому засіданні свідок позивача [PERSON] , яка повідомила суду, що вона неодноразово спілкувалась від імені позивача ФОП [PERSON] з відповідачем [PERSON] щодо придбання ним означеної вище квартири. Була присутня три рази на огляді квартири за адресою: [ADDRESS] разом з відповідачем та представником власника цієї квартири. На питання представника відповідача, чи орієнтувалась вона в технічних характеристиках квартири, підключені квартири до водо- та газопостачання, наявності боргів за комунальні послуги, аварійні ситуації, що траплялись з даною квартирою, матеріальних претензій від сусідів, свідок [PERSON] зазначила, що такою інформацією вона не володіла, так як при всіх оглядах даної квартири був присутній представник власника квартири, який повинен був надавати відповіді на дані питання. Також, на питання представника відповідача, чи працює вона в агенції нерухомості «Алмаз», директором якого є [PERSON] , чи оформлена трудовими відносинами з ФОП [PERSON] , чи іншим чином оформлені відносини з позивачем: контрактом чи довіреністю, свідок [PERSON] повідомила, що офіційно не працевлаштована у даних осіб. У матеріалах даної справи відсутні будь-які документи, які б підтвердили повноваження свідка Марини представляти інтереси позивача ФОП [PERSON] у відносинах з відповідачем [PERSON] чи покладення на свідка [PERSON] частини обов`язків за Договором послуг. Судом встановлено, що в матеріалах справи знаходяться дві копії примірників Договору послуг із різним терміном дії договору. В примірнику позивача термін дії Договору послуг встановлено до «24.11.2023 р.», в примірнику відповідача термін дії Договору послуг встановлено до «01.11.2023 р.». Фізична особа-підприємець [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що обоє примірників Договору послуг складались саме нею. Пояснити розбіжності в термінах дії договору не змогла. Таким чином, відповідач [PERSON] отримавши примірник Договору послуг, в якому термін дії цього договору визначений до 01.11.2023 р., міг розраховувати на отримання послуг за цим договором саме до цієї дати. Відтак, укладення основного договору купівлі-продажу квартири від 10.11.2023 року, який посвідчено Кирик О.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 2331, поза межами дії Договору послуг не може слугувати підтвердженням виконання послуг позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] за Договором послуг. Відповідно до ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] з підстав не доведеності позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] наданих послуг за Договором послуг. На обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що у зв`язку із невиконанням ФОП [PERSON] своїх обов`язків по Договору послуг, 30 жовтня 2023 року на її адресу була направлена Претензія щодо неналежного виконання умов договору, в якій [PERSON] повідомив, що має на меті придбати квартиру за адресою: [ADDRESS] , але без отримання в подальшому послуг від ФОП [PERSON] . Також в претензії зазначено, що [PERSON] відмовляється від Договору послуг та повідомив про розірвання Договору в односторонньому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У частині 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Враховуючи, що термін дії Договору послуг встановлений по 01.11.2023 року, [PERSON] 30.10.2023 року направив претензію ФОП [PERSON] , якою повідомив про розірвання Договору в односторонньому порядку. Виходячи з вище встановлених обставин справи та наявних доказів в матеріалах справи, суд приходить висновку, що ФОП [PERSON] не підтвердила надання послуг [PERSON] за Договором послуг у вказані терміни дії цього договору. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За статтею 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторін. У відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905 ЦК України). Згідно вимог ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, поясненнями свідка, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що ФОП [PERSON] порушила умови Договору послуг, у зв`язку з його невиконанням у встановлений у договорі строк, у зв`язку з чим вимоги [PERSON] щодо розірвання договору та припинення зобов`язань підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved