Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Представник позивача Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 356383 від 12 жовтня 2018 року у розмірі 34458,56 грн., суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~посилається на\~те,\~що 12.10.2018\~року між\~ [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна»\~було укладено договір про надання фінансового кредиту\~№ 356383,який був підписаний електронним підписом позичальника. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору та перерахував відповідачу безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000,00 грн., проте відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. 12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (ТОВ «Він Фінанс), було укладено договір факторингу №1, у відповідності до якого первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору.\~25.07.2024 року відповідно до протоколу загальних зборів №1706 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс». Відповідно ТОВ «Він Фінанс» набуло\~право грошової\~вимоги до\~відповідача в\~сумі 22100,00\~грн.,\~з яких:\~заборгованість за\~основною сумою\~боргу \~5000,00\~грн.,\~заборгованість за\~відсотками \~2700,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 13500,00 грн, заборгованість за штрафами 900,00 грн. Крім того, просить стягнути нараховані 3% річних 1989,02 грн, інфляційні збитки 10369,54 грн. Загальний розмір заборгованості за договором № 356383 від 12.10.2018 року становить: 34458,56 грн.\~ Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача, про розгляд справи без участі сторони відповідача, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір № 356383 про надання фінансового кредиту, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно умов індивідуальної частини договору №356383 від 12.10.2018 року, ТОВ «Авентус Україна» надав [PERSON] кредит в розмірі 5000,00 грн. на 30 днів, фіксована процентна ставка за користування кредитом 0,9 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (328,50 % річних) у межах строку надання кредиту. Сукупна вартість кредиту складає 127,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 6350,00 грн.(у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування кредитом 27,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 1350,00 грн. (у грошовому виразі). Кредит надається шляхом перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок відповідача. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання фінансових кредитів ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», які розміщені на сайті www.creditplus.ua. Приймаючи умови договору про надання фінансового кредиту, клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно п. 3.1. Договору повернення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється позичальником згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 18.02.2019 року укладено додаткову угоду№12 та на виконання договору факторингу №1 від 12.04.2018 року підписано реєстр прав вимоги №13 від 18.02.2019 року проте, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі до [PERSON] , за договором про надання фінансового кредиту № 356383 від 12.10.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс»). Відповідно до реєстру прав вимоги №13 від 18.02.2019 року до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги до відповідача на суму 7700,00 грн., з яких: 5 000,00 грн.\~заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 2700,00 грн.\~заборгованість за відсотками. В порушення умов кредитного договору відповідач несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту та відсоткам за його використання, в зв`язку з чим є заборгованість, яка складає 22100,00 грн., яка складається з тіла кредиту 5000 грн, відсотків 2700 грн., прострочених відсотків 13500 грн, штрафу 900 грн., суми інфляції за період з січня 2022 року по листопад 2024 року 10369.54 грн., трьох відсотків річних за період з січня 2022 року по листопад 2024 року 1989,02 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, який додано до позовної заяви. Окрім того, стороною позивача заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., що підтверджується актами виконаних робіт, договором про правову допомогу, детальний описом виконаних робіт Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. В своєму позові позивач в обґрунтування правових підстав посилався на положення ст.ст.512, 514 ЦК України. Суд враховує, що за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги за договорами відступлення права вимоги, договорами факторингу, може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав або вимоги, що може виникнути в майбутньому на підставі, в даному випадку, існуючого кредитного договору на момент укладення договорів факторингу. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20). З матеріалів справи вбачається, що договір факторингу №1, за яким згідно доводів позовної заяви відбулось відступлення права вимоги за договором №356383 про надання фінансового кредиту від 12.10.2018 року, було укладено між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 12.04.2018 року, тобто за шість місяців до укладення кредитного договору між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Вказане свідчить про те, що предметом останнього на момент його укладення не могло бути право будь-якої вимоги за неіснуючим на той час договором №356383 про надання фінансового кредиту від12.10.2018 року. Позивачем зазначено, що відступлення права за договором №356383 про надання фінансового кредиту від12.10.2018 року від ТОВ «Авентус Україна» на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» згідно додаткової угоди №13 до договору факторингу №1 від 12.04.2018 підтверджується реєстром прав вимоги №13від18.02.2019 року. Утім, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за даним договором факторингу. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Окрім того, суд окремо зазначає, що позивачем заявлені вимоги про стягнення штрафу 900 грн., суми інфляції за період з січня 2022 року по листопад 2024 року 10369.54 грн., трьох відсотків річних за період з січня 2022 року по листопад 2024 року 1989,02 грн. в порушення вимог п. 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. З урахуванням вищезазначеного, оскільки позивачем не було набуто у передбачений законом спосіб право вимоги а договором №356383 про надання фінансового кредиту від 12.10.2018, в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за цим договором з відповідача [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Враховуючи відмову у позові відсутні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача в порядкуст.141 ЦПК України сплаченої позивачем суми судових витрат, яка складається із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн.

Outcome: dismissed