Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

14 квітня 2025 року представниця позивача звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачки [PERSON] із вимогою про стягнення коштів (а. с. 1-4). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , зареєстрована та перебуває за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За даними вказаного особового рахунку, що сформовані за інформацією побутового споживача, встановлені газові прилади газова плита та проточний газонагрівач (газова колонка), зареєстровано кількість мешканців 4 особи. Відповідач є відповідальним за виконання вимог законодавства у сфері розподілу природного газу, зокрема, Кодексу ГРМ. Так, 06 травня 2015 року представниками Оператора ГРМ за адресою відповідачки було припинено газопостачання в зв`язку із порушенням строків оплати за надані послуги з газопостачання, про що складено Акт № 657 про припинення газопостачання шляхом встановлення скоби на крані вводу газопроводу С20182382. Письмових звернень від відповідача про відновлення газопостачання на адресу позивача не надходило, а також не надходило підтверджень відшкодування витрат на припинення газопостачання. Натомість, 26 січня 2024 року представниками Оператора ГРМ за адресою відповідачки виявлено самовільне відновлення газопостачання (самовільний зрив скоби), що свідчить про наявність порушення, передбаченого ч.1 гл.2 роз ХІ Кодексу ГРМ «до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать несанкціоноване відновлення газопостачання». Про зазначене порушення у відповідності до норм гл.5 роз. ХІ Кодексу ГРМ був складений акт про порушення № 104, за участю споживача [PERSON] , яка підписала зазначений акт без будь-яких зауважень. Споживача було запрошено на засідання комісії Оператора ГРМ з розгляду Акту про порушення, про дату, час та місце засідання комісії зазначено безпосередньо в акті № 104 від 26 січня 2024 року. Оператором ГРМ було здійснено припинення газопостачання механічним способом (від`єднання газопроводу газозварюванням), про що було складено Акт про припинення газопостачання № 106-е від 26 січня 2024 року. 29 січня 2024 року відповідно до вимог гл.5 роз. ХІ Кодексу ГРМ, комісією Оператора ГРМ з розгляду актів про порушення було розглянуто акт про порушення № 104 від 26 січня 2024 року та прийнято рішення про його задоволення, та було складено акт розрахунок необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості за період з 26 липня 2023 року по 25 січня 2024 року в розмірі 4202 гривні 67 копійок. Споживач на засідання комісії з розгляду актів про порушення оператора ГРМ не з`явився, тому рахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу було надіслано поштою. Станом на момент звернення з позовною заявою до суду, грошові кошти в розмірі 4202 гривні 67 копійок не сплачені відповідачем на розрахунковий рахунок позивача. Тому, позивач прохає стягнути з відповідачки грошові кошти у сумі 4202 гривні 67 копійок, разом із судовим збором. Ухвалою суду від 06 травня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 37), копія якої надіслана учасникам справи 06 травня 2025 року за вихідним № 11505/25-вих/2/204/2583/25 (а. с. 38). У судовому засіданні представниця позивача надала заяву про часткове погашення боргу відповідачкою у сумі 2202 гривні 67 копійок. Відповідачка у судовому засіданні визнала позовні вимоги, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633,634,641,642 Цивільного Кодексу України, за формою Типового договору розподілу природного газу, шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви приєднання, сплати рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору) (а. с. 9-11 та на звороті). Згідно з відповіддю з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 24 квітня 2025 року, на запит суду від 15 квітня 2025 року, яка надійшла до суду 05 травня 2025 року, відповідачка зареєстрована у кв. [ADDRESS] (а. с. 36). 06 травня 2015 року представниками ПАТ «Дніпрогаз» за адресою: [ADDRESS] було припинено газопостачання в зв`язку із порушенням строків оплати за надані послуги з газопостачання, про що складено Акт № 657 про припинення газопостачання шляхом встановлення скоби на крані вводу газопроводу С20182382 (а. с. 12). 26 січня 2024 року представниками Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» за адресою: вул. Макарова 31а/2 виявлено самовільне відновлення газопостачання (самовільний зрив скоби), про що був складений акт про порушення № 104, за участю споживача [PERSON] , яка підписала зазначений акт та в якому була повідомлена про розгляд комісією даного акту у засіданні, про дату, час та місце засідання комісії зазначено безпосередньо в акті (а. с. 14 та на звороті). 26 січня 2024 року об 12 годині 15 хвилин представниками Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було здійснено припинення газопостачання за адресою відповідачки, особовий рахунок № [NUMBER] , у зв`язку із самовільним використанням газу споживачем, шляхом від`єднання газопроводу газозварюванням, про що було складено Акт про припинення газопостачання № 106-е від 26 січня 2024 року (а. с. 13). 29 січня 2024 року комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ було розглянуто акт про порушення № 104 від 26 січня 2024 року та прийнято рішення про його задоволення (а. с. 17) споживач [PERSON] була відсутня на засіданні. Так, 29 січня 2024 року комісією було складено акт розрахунок необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості за період з 26 липня 2023 року по 25 січня 2024 року в розмірі 4202 гривні 67 копійок (а. с. 18). Відповідно до розрахунку необлікованого об`єму природного газу за адресою: [ADDRESS] , комісією розгляду актів про порушення Оператора ГРМ було здійснено перерахунок (донарахування) необлікованого об`єму природного газу у розмірі 566.4м3 вартість якого складає 4202 гривні 67 копійок (а. с. 19). 03 червня 2025 року відповідачкою було сплачено грошові кошти у сумі 2202 гривні 67 копійок за акт порушення № 104 від 26 січня 2024 року, що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 59). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Приписами ст.\~509\~ЦК України\~визначено, що\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Нормою ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст.\~319\~ЦК України\~визначено,\~що власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд та\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Крім того, вимогами ч. 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначені Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2494, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824. Згідно з п. 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням\~ПТЕСГ\~та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; несанкціонований відбір\~природного газу\~або втручання\~в роботу\~ЗВТ чи\~ГРМ; несанкціоноване відновлення газоспоживання; наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (пункти 1,3,6,7,9 частини 1, глави 7, розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Так, у пункті 4 глави 1 розділу XI Кодексу газорозподільних систем визначено: несанкціоноване відновлення газоспоживання виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком; несанкціонований відбір природного газу відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу. Несанкціонованим відновлення газоспоживання в даному випадку позивач вважає самовільний зрив скоби. Відповідно до п. 2 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, протягом експлуатації комерційного ВОГ (вузла обліку газу) та його складових оператор ГРМ (оператор газорозподільної системи) та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт. Згідно з п.п. 1, 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У пункті 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем закріплено, що акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється\~Законом України «Про судову експертизу»). Згідно з пунктом 11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Пунктом 12 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, передбачено, що вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. У пункті 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. Вимогами ч.\~1\~ст.\~13 ЦПК\~України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись з даним позовом, позивач посилався на те, що представниками Оператора ГРМ у відповідачки виявлено самовільне відновлення газопостачання (самовільний зрив скоби), що свідчить про наявність порушення, передбаченого ч.1 гл.2 роз ХІ Кодексу ГРМ «до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать несанкціоноване відновлення газопостачання». Таким чином, судом було встановлено порушення з боку відповідачки Кодексу ГРМ, що призвело до збитків перед позивачем у сумі 4202 гривні 67 копійок. Крім того, судом встановлено, що відповідачка визнає позовні вимоги позивача, визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку із частковою сплатою заявлених позивачем коштів. Отже, враховуючи, що відповідачкою визнано позовні вимоги та здійснено часткове погашення перед позивачем у сумі 2202 гривні 67 копійок, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 2000 гривень. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, суд здійснює розподіл судових витрат шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача 50% сплаченого ним при зверненні до суду судового збору, а також повертає 50% судового збору позивачу із Державного бюджету України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial