Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 22039000127843 від 23.05.2019 в розмірі 61830,38 грн., відшкодувати судові витрати та витрати на правову допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги \~ТОВ «Цикл Фінанс» зазначав, що 23 травня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22039000127843, відповідно до умов якого останній отримав у розпорядження кредитні кошти із нарахуванням відсотків за користування кредитом строком до 23.05.2024. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 15/12/2021, відповідно до умов якого останнє набуло права нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором. Станом на день звернення до суду розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 22039000127843 від 23.05.2019 складає 61830,38 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 46257,08 грн, заборгованість по відсоткам 2730,51 грн., заборгованість по комісії 10940,08 грн., збитків від інфляції 1636,58 грн., 3% річних 266,14 грн. Заочним рішенням\~Комінтернівського районного\~суду м.\~Харкова від\~22.08.2024\~позовні вимоги\~ТОВ «Цикл\~Фінанс» були\~задоволені,\~присуджено до\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Цикл\~Фінанс» заборгованість\~за кредитним\~договором №\~22039000127843\~від 23.05.2019\~в розмірі\~61830,38\~грн.,\~судовий збір\~в розмірі\~2147,20\~грн.\~та витрати на правничу допомогу у розмірі 6890,00 грн., а всього 70867,58 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22 серпня 2024 року скасовано, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Васильченко Г.І. у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що матеріали справи не містять підтвердження факту отримання позивачем права вимоги до відповідача, позивачем необґрунтовано нараховано на суму заборгованості 3% річних та інфляційні в порушення положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу неспівмірний зі складністю справи. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 23 травня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22039000127843, за умовами якого останній отримав у розпорядження кредитні кошти на споживчі потреби в розмірі 49600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 23 травня 2024 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість в розмірі 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 22039000127843 від 23.05.2019 станом на 14.12.2021 загальна заборгованість складає 59927,67 грн., з яких залишок простроченого кредиту 46257,08 грн., залишок прострочених відсотків 2730,51 грн., залишок прострочених комісій 10940,08 грн. 15 грудня 2021 року між ТО «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу № 15/12/21 за умовами якого банк відступив факторові ТОВ «Цикл Фінанс» права грошовою вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Пунктом 6.2.2. даного Договору факторингу визначено, що права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток № 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку № 3 до даного договору в день підписання Договору та набрання ним чинності. Згідно Витягу з Реєстру боржників, який є Додаток № 1 до Договору факторингу, кредитний договір № 22039000127843 від 23.05.2019 включений до Портфелю заборгованості, боржник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , розмір заборгованості 59927,67 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 ЦК України). Згідно ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога,\~право якої\~відступається,\~є дійсною,\~якщо клієнт\~має право\~відступити право\~грошової вимоги\~і в\~момент відступлення\~цієї вимоги\~йому не\~були відомі\~обставини,\~внаслідок яких\~боржник має\~право не\~виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. При цьому, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). На підтвердження своїх позовних вимог про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 22039000127843 від 23.05.2019 ТОВ «Цикл Фінанс» як фактор надав суду копію кредитного договору, копію договору факторингу, копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу (Додаток № 1), копію довідки про стан заборгованості за кредитним договором, виписку по особовому рахунку [PERSON] . При цьому, в супереч п. 6.2.2. Договору факторингу на підтвердження свого права вимоги до [PERSON] позивачем не надано суду Акт прийому-передачі прав вимоги у відповідності до Додатку № 3 до Договору факторингу, тобто суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження переходу до ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за кредитним договором № 22039000127843 від 23.05.2019. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» заявлені необґрунтовано, а тому задоволенню не підлягають. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed