Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У травні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 29.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 517. Також позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.02.2025 року (з моменту подання позову), і до повноліття дитини. Позивач вказує, що останнім часом сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також зазначає, що сімейне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб, втрату почуття любові. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер. Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач необхідної матеріальної допомоги не надає. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог та просила їх задовольнити і здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав суду заяву, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановлено наступне. 29.04.2014 року між сторонами Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис № 517. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини залишилось « [PERSON] ». При цьому, 11.11.2019 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить їх інтересам. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, тому вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 04.07.2015 року. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши надані по справі докази, враховуючи визнання відповідачам позову, з огляду на те, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, причому обов`язок утримувати дитину є особистим, індивідуальним, а не солідарним, суд вважає за можливе та доцільне задовольнити вимоги позивача частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 21.05.2025 року і до повноліття дитини. Суд задовольняючи частково позовні вимого про стягнення аліментів врахував, що позовну заяву подано до суду 21.05.2025 року, а не 15.02.2025 року, як вказувала позивач, отже стягнення присуджено саме з моменту дійсної подачі позову. Крім того, аліменти стягуються із встановленням мінімальної межі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позов не містить обґрунтувань можливості стягнення не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на позивача та на користь держави судові витрати.

Outcome: partial