Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Пересипського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що їй належить трудова книжка серії [NUMBER] , яка була заведена 06.03.1981 року. Заявник зазначає, що під час оформлення трудової книжки працівником кадрової служби її прізвище, ім`я та по батькові було записано як « [PERSON] ». Заявник вказує, що згідно паспорта громадянина України її прізвище, ім`я та по батькові є « [PERSON] ». З урахуванням викладеного заявник просить встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] . Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 18 червня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Заявник [PERSON] звернулась із заявою про слухання справи за її відсутності, згідно якої зазначила, що заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с.40). Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області також, 02.07.2025 року (вх. № 26373) звернулась на адресу суду з заявою про слухання справи за відсутності представника (а.с.36-37). Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з викладеним та з урахуванням поданих заяв від заявника та заінтересованої особи, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані заявником на підтвердження обставин зазначених в заяві, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.п. 1, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі ув`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Звертаючись до суду з заявою про становлення факту належності трудової книжки, заявник зазначила, що у зв`язку з наявними розбіжностями, які є в трудовій книжці та її паспортними даними, вона не має можливості оформити пенсію. Судом встановлено, що трудова книжка серія [NUMBER] видана на ім`я [PERSON] , [INFO] . Згідно копії паспорту громадянина України останній видано на ім`я [PERSON] [INFO] (а.с.6-7). Згідно копії свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] (запис зроблено російською) народилась [INFO] (а.с.9). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до архівної довідки виданої Департаментом Архівної справи та діловодства від 30.04.2025 року встановлено, що [PERSON] (так в документах) [INFO] , працювала в Житлово експлуатаційному об`єднанні Ленінського району м. Одеси та, (мовою оригіналу) принять: с 15.05.1991 року [PERSON] на работу в ЖЭУ 80 на посаду двірника з недільним випробувальним терміном. Наказ № 22 від 01.05.1991 року. Звільнити: з 14.01.2003 року [PERSON] , двірника по ст. 38 КЗОТ України (за власним бажанням). Наказ № 3/1 від 14.01.2003 року (а.с.14). З огляду на викладене встановлено, що при оформленні трудової книжки ім`я заявника було написано як [PERSON] , в той час, як відповідно до паспорта громадянина України ім`я заявника є [PERSON] . Встановлення факту належності трудової книжки має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення. Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації, відомості про стягнення до неї не заносяться. У відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до приписів нормативно-правової бази законодавства України, яке регулює порядок нарахування пенсії, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Неможливість внесення виправлень до трудової книжки підтверджується тим, що підприємство, яке допустило помилку, на сьогодні не існує. Допущені у документі невідповідності є перешкодою реалізації заявником права на призначення пенсії. Згідно п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними і підтвердженими доказами, та такими, що спрямовані на створення умов для конституційного права заявника на соціальний захист, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved