Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив факт його проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , не менше п`яти років до дня відкриття спадщини, а саме: з 04.03.1992 по 01.04.2024. Заявлені вимоги аргументує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею на її день смерті за даною адресою проживали і були зареєстровані: син її померлого чоловіка [PERSON] - [PERSON] та онук померлого чоловіка - [PERSON] . Шлюб між [PERSON] і його колишньою дружиною [PERSON] (матір`ю позивача) був розірваний 05.05.1987, але після розірвання даного шлюбу їхній син [PERSON] залишився проживати із своїм батьком [PERSON] . Після укладення між [PERSON] і [PERSON] з 30.05.1990 [PERSON] проживав у новій сім`ї батька разом із його новою дружиною. У новому шлюбі дітей у батька не було і його мачуха [PERSON] відносилася до нього як до своєї власної дитини. В подальшому, після народження у [PERSON] власного сина [PERSON] , як власниця житлового будинку, надала згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] , у належному їй житловому будинку по [ADDRESS] . Після досягнення батьком позивача [PERSON] і мачухою [PERSON] пенсійного віку та погіршення стану їх здоров`я [PERSON] розпочав фактично їх утримувати, забезпечував постійний медичний догляд, лікування, регулярне медичне обстеження, їх матеріальне забезпечення та утримання. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Після смерті свого батька [PERSON] похоронив його спільно з дружиною померлого батька [PERSON] і разом вони відбули поминальні обряди. Після смерті батька його дружина [PERSON] , яка відносилася до [PERSON] як до свого власного сина, дозволила йому продовжити проживати в її житловому будинку, і весь час вони були пов`язані спільним побутом. Після смерті свого батька [PERSON] доглядав господарство, ремонтував будинок, прибудинкові споруди, займався городом, при цьому вони із дружиною свого померлого батька (мачухою) [PERSON] мали спільний бюджет, спільне харчування, придбавали майно для спільного користування, несли спільну участь у витратах та утриманні житла, надавали взаємну допомогу один одному. Після смерті своєї мачухи [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] похоронив її за власний рахунок, відбув поминальні обряди, замовив виготовлення пам`ятника. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.1995, виданого Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-225, а також свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.1996, виданого Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №3553, на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] заявник звернувся до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатова Д.Є. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину та нотаріусом була заведена спадкова справа №72458390 (номер у нотаріуса - 71/2024), проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту його проживання з померлою [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим заявник змушений був звернутися до суду з відповідною заявою. У судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Джура С.П. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити такі. Представник Прилуцької міської територіальної громади в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином (а.п.37), проте завчасно подав заяву до суду, в якій не заперечував проти задоволення заявлених вимог та просив розглянути справу за його відсутності (а.п.31). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що їй достовірно відомо, що [PERSON] проживав більше 30 років разом [PERSON] , тобто з того часу, коли його батько зійшовся з нею, жили вони всі разом добре та дружньо, сім`я була чудова, вели спільний побут, був у них спільний бюджет та всі спільно трудилися. [PERSON] відносилася до [PERSON] як до власного сина. Хлопці працювали у дворі, а [PERSON] готувала, прала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з часу, коли [PERSON] ходив до 5-6 класу, а відносини між ними були як між матір`ю та сином. В сім`ї вони робили все разом і дружно, харчувалися і доглядали один за одним, а коли [PERSON] захворіла, то [PERSON] доглядав за нею та возив до лікарні. Вислухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м.Прилуки Чернігівської області (а.п.15). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в м.Прилуки Чернігівської області (а.п.9). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.п.13). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] 05.05.1987 був розірваний (а.п.16). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 30.05.1990 був укладений шлюб (а.п.14). Згідно з копією довідки №024/7-09/3842 від 18.11.2024, виданої комітетом самоорганізації населення №7 мікрорайону 273 кварталу, яка видана [PERSON] , 1978 року народження, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про те, що на день смерті [INFO] його мачухи [PERSON] , 1958 року народження, за адресою: [ADDRESS] , також були зареєстровані: [PERSON] , 1958 року народження, [PERSON] , 1978 року народження, [PERSON] , 2007 року народження (а.п.10), що також підтверджується копією домової книги для прописки громадян за адресою: [ADDRESS] (а.п.11-12). Відповідно до копії довідки №1996 від 08.10.2024, виданої КП «Прилуцьке МБТІ», за адресою: пров.Пирятинський, буд.21, м.Прилуки, Чернігівська область, за даними ПП «Експерт» станом на 06.10.2024 за вищевказаною адресою встановлено наявність будівель і споруд: А1, а1, а2 - житловий будинок, прибудова, прибудова, загальною площею 53,2 м?, житловою 28,9 м?; Б1 - сарай; Г1, ПГ - гараж, погріб; У - вбиральня, №1, 2, 3 - огорожа, ворота, хвіртка (а.п.19). Як вбачається з копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77018656 від 20.05.2024, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовим Д.Є. була заведена спадкова справа № 72458390 (номер у нотаріуса - 71/2024) (а.п.18). З копії інформації №1003/02-14 від 13.11.2024 вбачається, що приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатов Д.Є. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки не було встановлено факт проживання спадкоємця зі спадкодавицею однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, та рекомендовано було звернутися до суду (а.п.20). Також наявність у заявника таких оригіналів документів як свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] , а також свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , підтверджують той факт, що [PERSON] та [PERSON] дійсно були близькими людьми, мали сімейні стосунки, та проживали однією сім`єю, як мачуха та пасинок. Відповідно до ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до абзацу 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарства, закріпленому у ст.1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000 із змінами та доповненнями, згідно з якою домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідно до ст.8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч.1 ст.9 Конституції України). Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям; що якщо заявники прожили спільно близько 15 років, вони складають сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Крім цього, пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тож, провівши системний аналіз змісту всіх вказаних вище документів, беручи до уваги пояснення самого заявника та покази свідків, які повною мірою узгоджуються між собою за змістом, суд дійшов висновку про доведеність заявником факту його проживання однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , як мачухи та пасинка, за адресою: [ADDRESS] , не менше п`яти років до дня відкриття спадщини, а саме: з 04.03.1992 по 01.04.2024, так як вони проживали разом, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство, піклувалися один про одного, тощо. Таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги є повністю доведеними, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного та ст. 8, 9 Конституції України, ст.3 СК України,

Outcome: approved