Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

19.05.2025 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просив суд: відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав; стягнути з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. 26.05.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 24.06.2025 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання представник позивача з`явився, просив позовні вимоги задовольнити. У судове засідання відповідачка - [PERSON] з`явилась, позовні вимоги визнала повністю. У судове засідання відповідач - [PERSON] з`явився, позовні вимоги визнав повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійній вимоги з боку позивача [PERSON] у судове засідання з`явилася, позовні вимоги просила задовольнити. Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.\~191\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходилось питання щодо невідкладного відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження від 21.09.2023 року № 762, зареєстрований Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] . Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянки України, серія [NUMBER] , виданий Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 24.01.2012 року, РНОКПП: [NUMBER] ), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дітей - [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно матеріалів справи, до Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшла ухвала Київського районного суду м. Одеси від 14.10.2024 року (справа № 947/24689/24) про застосування щодо [PERSON] , [INFO] , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів та сповіщення Службу у справах дітей Одеської міської ради про вжиття заходів відносно малолітніх дітей [PERSON] . Строк дії ухвали до 13.12.2024 року. За інформацією Служби у справах дітей Одеської міської ради, їх спеціалістами був здійснений виїзд за адресою проживання матері дітей, а саме: [ADDRESS] , та встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом тітки матері [PERSON] , [INFO] , а малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своїм батьком [PERSON] . Відповідно до листа КНП «Дитяча міська поліклініка № 7» Одеської міської ради від 04.11.2024 року №61, який надійшов до Служби у справах дітей Одеської міської ради з?ясовано, що [PERSON] , яка є матір?ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , протягом шести місяців не виходить на зв?язок з лікарем-педіатром та не відвідує планові огляди. При відвідуванні лікарем-педіатром дитини на дому, відповідачі двері не відчиняють та зі слів сусідки батьки дитини вживають алкоголь та наркотичні засоби. Судом встановлено, що спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі повторно був здійснений виїзд за адресою проживання [PERSON] та складено акт обстеження умов проживання від 21.11.2024 року. Малолітня [PERSON] , [INFO] , забезпечена усім необхідним для виховання та розвитку. Відповідно до пояснень [PERSON] від 21.11.2024 року, вона тимчасово піклується про малолітню [PERSON] , так як мати дитини [PERSON] перебуває в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а батько дитини [PERSON] перебуває у лавах ЗСУ. Судом встановлено, що до Служби у справах дітей Одеської міської ради 08.05.2025 року надійшло телефонне повідомлення від [PERSON] , [INFO] , про те, що [PERSON] та [PERSON] не здійснюють належний догляд за малолітньою [PERSON] . З метою з?ясування обставин спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі 08.05.2025 року здійснено виїзд за адресою проживання родини, а саме: [ADDRESS] . За даною адресою перебувала малолітня [PERSON] у присутності [PERSON] . Після повернення батьків дитини, [PERSON] та [PERSON] , вони перебували у невідкладному стані, поводили себе агресивно, кидались у бійку та погрожували. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проведено обстеження житлово-побутових умов родини та складено відповідний акт. За результатами обстеження встановлено, що у квартирі не дотримано санітарно-гігієнічні норми, присутній затхлий запах, бруд, відсутні продукти харчування. Відповідно до п. п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 р. № 585, 08.05.2025 року було проведено оцінку рівня безпеки дитини та зроблено висновок щодо рівня безпеки дитини - «дуже небезпечно». Згідно з актам проведення оцінки рівня безпеки дитини від 08.05.2025 року було встановлено, що перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьками загрожує її життю та здоров?ю. Висновок щодо рівня безпеки дитини - «дуже небезпечно». Малолітню [PERSON] було направлено до КНІ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради. Судом встановлено, що Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 316/01-06 від 09.05.2025 року «Про невідкладне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». Також, 09.05.2025 року за № 1456/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони вживають наркотичні засоби та намагаються вилікуватись від наркотичної залежності. [PERSON] повідомив, що він був мобілізований на військову службу, проте самовільно залишив військову частину вдруге, оскільки боїться повертатись до військової частини. [PERSON] повідомила суду, що вона притягнена до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 307 КК України Київським районним судом м. Одеси (справа № 947/24689/24), а також, на час даний час вона є особою, яка притягується до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України, кримінальна справа розглядається у Київському районну суді м. Одеси. Мати дитини вказала, що відносно її старшої доньки [PERSON] , [INFO] , у Хаджибейському районному суді м. Одеси знаходиться цивільна справа про позбавлення її батьківських прав. У судому засіданні [PERSON] та [PERSON] визнали позовні вимоги повністю, оскільки з огляду на вищевикладені факти у них відсутнє особисте житло та постійній дохід, а тому, на даний час, батьки не можуть забезпечити гармонійний розвиток та виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд виходить з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із частиною восьмою статті 7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров?я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов?язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Частиною 4 ст. 170 Сімейного кодексу України встановлено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином суд вважає за доцільне призначити стягнення аліментів на дитину у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено,\~що у\~судовому засіданні\~відповідачі визнали\~позов повністю, наслідки визнання позову їм відомі та зрозумілі. Визнання позову це розпорядницька дія відповідача, його згода на задоволення заявлених позовних вимог, спрямована на закінчення розгляду судом заявленої вимоги шляхом винесення рішення про її задоволення. Визнання позову є розпорядницькою дією відповідача і означає безумовну згоду з вимогами позивача та з винесенням судом рішення на користь позивача незалежно від наявності і доведеності фактів, що входять у підставу позову. Визнання факту є різновидом пояснень відповідача як засобу доказування і спрямоване на підтвердження наявності певної обставини, доказування якої згідно з правилами про розподіл тягаря доказування покладається на позивача. Суд звертає увагу відповідачів, що представник позивача звернувся до суду із двома позовними вимогами про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав; та про стягнення з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року 3028,00 гривень. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов?язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб?єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України,\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, суд роз`яснює, що у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги (по 3028,00 гривень за кожну) та у загальному розмірі 6056,00 гривень. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: approved