Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

У березні 2025 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в особі представника Дашко В.М. через систему «Електронний суд» направив до Фастівського міськрайонного суду Київської області позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 31240,75 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та 23.12.2021 року підписала заяву, згідно якої отримала кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт: відновлювана кредитна лінія до 200 000,00 грн. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. У порушення умов вказаного договору відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, за ним станом на 25.02.2025 року має прострочену заборгованість в розмірі 31240,75, що складається із: 28543,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2697,64 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.12.2021 у розмірі 31240,75 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. З урахуванням ціни позову, суд вважає дану справу малозначною та розглядає її в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.\~274,\~279 ЦПК України. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 15.05.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] адвокат Гладченко А.В. подала додаткові пояснення у справі в яких просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на строки позовної давності до вимог про сплату простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків (як окремим періодичних платежів). Також, сторона відповідача зазначає, що заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 23.12.2021 року викладена на 23 аркушах і підпис відповідача знаходиться на окремому листі без продовження тексту договору, що вбачає підписання [PERSON] окремого листа, а не заяви від 23.12.2021 року, що означає про не ознайомлення відповідача з умовами заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Дані обставини, також, підтверджуються відсутністю в заяві повідомлення про видачу другого екземпляру Відповідачу. Також, незрозумілим є те, яку саме платіжну картку з якими встановленими тарифами та якими умовами кредитування було отримано Відповідачем. У паспорті споживчого кредиту від 23.12.2021 року позивачем не визначено вид платіжної картки, що видана, ліміт кредитної картки, а саме суму бажаного кредитного ліміту (лише зазначається 7 типів лімітів за 7-ма кредитними картками), що впливає на розмір відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами, а отже на розмір та наявність заборгованості. З розрахунку заборгованості доданого позивачем до позовної заяви за договором б/н від 23.12.2021, вбачається, що позивач пред`явив позовну вимогу щодо стягнення за простроченим тілом кредиту та заборгованість по простроченим відсоткам за договором, що потребує ретельного дослідження саме порядку та способу здійснення розрахунку заборгованості та відповідності нарахованих відсотків тарифікації, зазначеній у паспорті споживчого кредиту. 29.05.2025 представником АТ КБ «Приватбанк» Тереняк В.І. через систему «Електронний суд» направлено заперечення на додаткові пояснення у справі, в яких просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Посилається на такі обставини, що відповідно до ст.. 261 ЦК України строк перевипущеної картки закінчується останнього дня січня 2026 року, а позивач звернувся до суду з позовом 20.03.2025, строк позовної давності дотримано позивачем при зверненні до суду. Також, згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому, посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. 04.06.2025 відповідач [PERSON] через систему «Електронний суд» направила додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що позивач у матеріалах справи не надав належного та допустимого доказу укладення між [PERSON] та банком кредитного договору відповідно до вимог Закону України «Пр споживче кредитування» та Цивільного кодексу України. А також, наголосила, що: Надання банком згоди на обслуговування, витягу з умов, тарифів, або умов приєднання до договору не є належним підтвердженням факту укладення саме кредитного договору, який породжує кредитні зобов`язання. Однак, АТ КБ «ПриватБанк» не надав ані підписаного відповідачкою кредитного договору, ані документу, що містить її реквізити, підпис чи ідентифіковану згоду на отримання кредиту. Відповідачка зазначає, що позивачем були порушені імперативні вимоги Закону України «Про споживче кредитування», оскільки: не надано паспорт кредиту (ст. 9), не надано графік платежів (ст. 11), не надано даних про ефективну процентну ставку, не доведено, що умови кредитування були погоджені з клієнтом. Також, відповідачка зазначає, що після повного погашення нею заборгованості за карткою з номером 4149629354934630, АТ КБ «ПриватБанк» самовільно підвищив кредитний ліміт без її звернення, письмової згоди або погодження з нею таких змін, з 5000 гривень до сумми 17000 гривень 22.08.2023 року. В цей же день 22.08.2023 року [PERSON] власноруч через додаток зменшила кредитний ліміт до суми в 10000 гривень. На що, АТ КБ «ПриватБанк» 03.11.2023 року знову підвищив кредитний ліміт до суми в 25000 гривень. В цей же день [PERSON] зменшила сумму до 20000 гривень. 23.12.2023 року КБ «ПриватБанк» знов підвищив ліміт вже до 30000 гривень, вважає, що такі дії є одностороннім нав`язуванням додаткових кредитних зобов`язань, що порушує принцип свободи договору (ст. 627 ЦК України), а також п. 1 ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, відповідно до якого зміна умов договору в односторонньому порядку не допускається без згоди споживача. Просила відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. 17.06.2025 представник АТ КБ «Приватбанк» Тереняк В.І. через систему «Електронний суд» направила заперечення на додаткові пояснення, в яких зазначила, що 23.12.2021 Відповідач [PERSON] підписала власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Стосовно наданих Банком доказів укладення кредитного договору Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: 1. Розрахунок заборгованості; 2. Виписку по рахунку; 3. Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку; 4. Довідку про видані картки; 5. Копію заяви позичальника; 6. Копію Паспорту споживчого кредиту. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок (п.п.1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) ключем до карткового рухунку є пластикова Картка №4149629354934630 (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п.1.1.1.16 Умов) в Заяві. Картковий рахунок рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта ( п.п.1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. З моменту оформлення кредитного договору пройшло "3" роки, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Другий примірник Заяви було направлено в особистий акаунт Клієнта у Cистемі «Приват24». Щодо підписання анкети стилусом необхідно зазначити, що підписання стилусом на планшеті регламентовано Постановою НБУ № 151 від 13.12.2019 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, відповідно до якої власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою, це - цифровий власноручний підпис. Таким чином, власноручний підпис на планшеті є особливим видом власноручного підпису, внаслідок чого не може бути аналогом власноручного підпису, яким відповідно до визначення є електронний підпис, а тому для його вчинення не потрібна попередня згода щодо його використання. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 01/26, тип "Універсальна GOLD", що підтверджується Випискою по рахунку та Довідкою про видані картки. З виписки з карткового рахунку, чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, з зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому надаємо виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово економічні експертизи по справі не призначались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 23.12.2021 року відповідачка [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Паспорт кредиту та Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 23.12.2021 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. Відповідно до змісту цієї заяви, підписанням цього документа на підставі\~ст. 634 ЦК України\~відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк». Паспорт споживчого кредиту та Тарифи банку є невід`ємною частиною цього договору. Підписана відповідачем заява містить розділ «Угода про використання простого електронного підпису». Зі змісту розділу вбачається, що Банк та клієнт узгодили при наданні банком будь-яких послуг, в тому числі, але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів клієнта: ОТР-пароль, OR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах банку у мережі інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідних послуг та підписати відповідний договір, дати доручення банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного\~ПК\~банку дає клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає банку шляхом підписання способами, що узгоджені сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операції та правочинів між сторонами за допомогою ОТП-паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланого банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта. Заяву про приєднаня до умов та правил надання банкіських послуг Відповідачкою підписано власноручно на планшеті, що відповдає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Другий примірник Заяви було направлено в особистий акант Клієнта у Системі «Приват-24» (веб-версія) (відповідно до п.21 Договору). На підставі вказаної Заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 200 000 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 01/26, тип "Універсальна GOLD" (а.с.77). Підписавши Паспорт та Заяву відповідач підтвердила своїм підписом, що між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору). Процентна ставка, відсотків річних: 40,8% (п.1.3 Договору). Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору). Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору). Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Згідно п. 2.1.1.3.5. Договору Сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. На підтвердження факту користування позичальником кредитними коштами та часткового погашення кредитної заборгованості позивач надав Виписку за договором б/н за період з 23.12.2021 26.02.2025. Відомості виписки свідчать про факт користування позичальником кредитними коштами та часткове погашення кредитної заборгованості. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав Розрахунок заборгованості, згідно з відомостями якого заборгованість відповідача станом на\~25.02.2025\~року становить 31\~240,75 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 28\~543,11 грн, заборгованість за простроченими процентами становить 2697,64 грн. Нормативно-правове обґрунтування. Згідно\~зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно зі\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 639 ЦК України,\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова\~установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з п. 6 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 13 грудня 2019 року № 151\~(яке було чинним станом на день виникнення спірних правовідносин) цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Згідно з п. 2 зазначеного Положення № 151, цифровий власноручний підпис ? власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом; електронний сенсорний пристрій ? електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа може створити власноручний підпис. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 43 ЦПК України,\~обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків. Вирішуючи спір у цій справі, суду належить встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З матеріалів справи суд встановив, що у спірних правовідносинах кредитор свої зобов`язання за договором виконав та надав позичальнику кредит в обумовленому договором розмірі. Позичальник свої обов`язки за вказаним договором не виконав та не повернув отримані кошти і проценти за користування кредитом. На підтвердження існування у відповідача заборгованості\~за кредитним договором\~до позовної заяви надано Виписку по рахунку за договором та Розрахунок заборгованості. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 виклав правовий висновок, за яким банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно з відомостями виписки з карткового рахунку відповідача, остання активно користувалася картковим рахунком, здійснювала платежі у різних закладах, перекази з картки, зарахування на картку, отримувала різноманітні послуги за кошти з цього рахунку, тощо (а.с.54-75). Окрім того, суд встановив, що відповідач здійснювала часткове погашення заборгованості, що підтверджується Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.38-55). Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також, розмір заборгованості за кредитом. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт укладення означеного кредитного договору і його невиконання боржником підтверджений належним чином. Отже, суд вважає вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог частин 3 та 4\~статті 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства ? суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги, а на відповідача обов`язок їх спростування у разі незгоди з ними. Щодо твердження сторонни відповідача стосовно первинних документів на підтвердження наявності заборгованості та її розміру, суд зазначає наступне. «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженогоПостановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженогоПостановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка досліджена судом. Також, суд спростовує твердження представника відповідача стосовно застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно сроку виконання зобовязань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-61цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня січня 2026 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 20.03.2025 року до спливу строку позовної давності. Доказів, що спростовують позовні вимоги та розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, представником відповідача надано не було. З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, враховуючи, що матеріали справи містять належні докази того, що відповідач не повернула у добровільному порядку отримані та використані кошти, відмовилася від виконання зобов`язань за договором в односторонньому порядку, що потягло невиконання його умов, внаслідок чого утворилась заборгованість та порушено права позивача, суд приходить до висновку про те, що така заборгованість підлягає стягненню судом з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Отже, наявні правові підстави для задоволення позову. Вирішуючи цю справу, суд враховує практику суду апеляційної інстанції щодо оцінки вказаних доказів (постанова Київського апеляційного суду від 10.02.2025 у справі № 752/13569/24). Хоча рішення апеляційного суду не є обов`язковими для суду першої інстанції, суд бере до уваги, що забезпечення єдності судової практики та однакове застосування закону є завданням всіх судів. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат\~вирішення цієї\~справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved