Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбу з 28.08.2012 р. Спільне життя не склалось та рішенням Біляївського районного суду від 20.10.2017 р. шлюб був розірваний. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З вересня 2019 року відповідач не бачив доньку ні разу. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами дочки, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідним: харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, в зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, але від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягала (а.с.35). Відповідач в судове засідання не з`явився, але у справі є нотаріально засвідчена заява в якій відповідач просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав (а.с.9). Третя особа: яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Великодальницької сільської ради Одеського району, Одеської області в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у позові. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбу який потім був розірваний, що підтверджується рішення Біляївського районного суду Одеської області № 496/2840/17 від 20.10.2017р. (а.с.7). Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №3259 (а.с.6). Згідно акту обстеження умов проживання №34 від 15.08.2024 р. будинок у задоволеному стані, в житловому будинку проживають [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] (а.с.8). Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до висновку органу опіки та піклування, ухвалено рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.34). Відповідно до рішення виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області №76 від 30.06.2025р. про затвердження висновку вирішено визнати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.33). Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст.150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, і батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей з ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного: в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню його доньки [PERSON] , відносно якої він не проявляє батьківської турботи протягом тривалого періоду часу; не надає матеріальної допомоги та не піклується нею. За таких обставин, позбавлення відповідача батьківських прав на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні сум аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] суд керується Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», яким встановлено, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. Тому з [PERSON] , [INFO] , на утримання його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3196,00 гривень. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Судові витрати вирішуються відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Так, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачкою судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн., підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved