Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

28 лютого 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути із неї заборгованість за договором позики у сумі 52430 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 05 липня 2024 року між позивачем та відповідачкою було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 4531510724, строком на 360 днів із стандартною процентною ставкою - 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Як вбачається із змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів від 23 квітня 2024 року складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 2.2., 2.3 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі 14000 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] . Також, Товариством враховані встановлені законодавчі обмеження щодо денної процентної ставки, передбачені Законом України «Про споживче кредитування» зі змінами внесеними Законом № 3498 від 22.11.2023 р., а також враховуючи користування Позикою понад встановлений Договором строк, нарахування процентів за користування Позикою здійснювалось за процентною ставкою у розмірі 2.2 % в день. Станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість відповідачки перед позивачем складає 52430 гривень, що складається з: 14000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 38430 гривень заборгованість за процентами (нараховувалися по 03 лютого 2025 року включно), яку позивач прохає стягнути з відповідачки разом із судовим збором у сумі 2422 гривні 40 копійок. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 47), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 7586/25-вих/2/204/2019/25 від 27 березня 2025 року (а. с. 48). 06 травня 2025 року ухвалою суду було здійснено перехід із спрощеного позовного провадження без виклику сторін в спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 годину 40 хвилин на 21 травня 2025 року (а. с. 53), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 1422/25-вих/2/204/2019/25 від 06 травня 2025 року (а. с. 54). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 4 на звороті), не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 73), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що відповідачем була заповнена Анкета Клієнта на сайті позивача, в якій зазначив особисті данні та інформацію стосовно кредиту (а. с. 6). 05 липня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено Договір № 453150724 про надання грошових коштів у позику (а. с. 12-23). Крім того, сторонами було погоджено та підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація обов`язкова для ознайомлення позичальником (а. с. 26-28 та на звороті). Так, судом встановлено, що зі своєї сторони ТОВ «Іннова Фінанс» направило відповідачці унікальний одноразовий ідентифікатор на номер телефону (а. с. 38) (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який Боржником було введено/відправлено (а. с. 22, 23 та на звороті). Таким чином, 05 липня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір № 453150724 про надання грошових коштів у позику, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». За умовами п. 2.1. Договору позики, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний Позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч через месенджери). Відповідно до умов розділу 2 Договору позики, Товариство надає Позичальнику кредит у сумі 14000 гривень, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні (в). Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 9089.90% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 89600 гривень. Загальні витрати за кредитом (споживчим кредитом) на дату укладення Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складають 75600 гривень. Денна процентна ставка на дату укладання Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 1.50%. Згідно з п. 3.1. даного Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Дата надання кредиту 05 липня 2024 року або наступний за ним календарний день (п. 3.2. Договору). 16 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» (ФК) та ТОВ «Іннова Фінанс» (Клієнт) укладений договір № 160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів, підписаний 17 травня 2023 року, відповідно до умов якого Клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (Платежів) з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send (а. с. 7-11). ТОВ «Іннова Фінанс» свої зобов`язання за Договором про надання грошових коштів у позику виконало, та надало відповідачці грошові кошти в розмірі 14000 гривень шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті (а. с. 6 та на звороті), що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а. с. 25). Крім того, 05 липня 2024 року відповідачкою було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Графік платежів, що є невід`ємною частиною Договору № 453150724 (а. с. 22 на звороті 23), відповідно до якої загальна вартість позики встановлена у розмірі 89600 гривень, яка складається із тіла кредиту 14000 гривень та процентів за користування кредитом 75600 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №4531510724 від 05 липня 2024 року, за відповідачкою [PERSON] рухається заборгованість перед позивачем станом на 03 лютого 2025 року у сумі 52430 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 14000 гривень; заборгованості відсотками у сумі 38430 гривень (а. с. 39). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ст. 638\~ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Так, приписами ч. 1 ст.\~12\~Закону України «Про електронну\~комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом; Як вбачається зі змісту договору про надання грошових коштів у позику № 453150724 від 05 липня 2024 року введення одноразового ідентифікатора, що був відправлений 05 липня 2024 року на номер телефону відповідачки (а. с. 38), введено останньою 05 липня 2024 року (а. с. 22). Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачкою не спростовано того, що вказаний кредитний договір нею був підписаний в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а отже остання погодилася зі всіма умовами та правилами даних договорів, умовами кредитування, графіком повернення, штрафами, пенею, відсотками за користування кредитними коштами. ТОВ «Іннова Фінанс» свої зобов`язання виконало повністю та надало [PERSON] у позику обумовлену договором суму грошових коштів в розмірі 14000 гривень шляхом перерахування на банківську картку Позичальниці № [NUMBER] , що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а. с. 25). Відповідачка отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти та скористалася наданим кредитом, однак зобов`язання за договором не виконала, грошові кошти позивачу не повернула. Як вбачається із позовної заяви, позивач прохає стягнути заборгованість з відповідачки у сумі 52430 гривень, яка складається із: 14000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 38430 гривень заборгованість за процентами (які нараховувалися по 03 лютого 2025 року включно). З огляду на викладене, зважаючи на те що дійсно 05 липня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір позики № 453150724, за яким останній було надано кредит у сумі 14000 гривень, який відповідачка зобов`язана повернути та сплатити проценти за користування ним, однак остання умови вказаного договору не виконала та грошові кошти позивачу не повернула, а отже позивач реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №453150724 від 05 липня 2024 року в розмірі 52430 гривень, яка складається із: 14000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 38430 гривень заборгованість за процентами (які нараховувалися по 03 лютого 2025 року включно). Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved