Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

У поданому позові [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування представник позивача адвокат Юсан І.О. вказала, що від шлюбу з [PERSON] , який був розірваний за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 13.07.2018 року, сторони мають малолітнього сина [PERSON] , місце проживання якого, за судовим вердиктом того ж суду від 27.09.2022 року, визначено з батьком [PERSON] . Дитина постійно проживає з батьком і перебуває на повному утриманні останнього, а мати - створивши нову сім`ю і змінивши місце мешкання, вже близько семи років проживає за кордоном, самоусунулася від виховання сина і припинила навіть спілкування. Отже, тривалий час відповідачка не цікавиться успіхами [PERSON] , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги, що свідчить про байдуже ставлення та свідоме нехтування батьківськими обов`язками і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] підтримав вимоги, додавши, що дитина проживає з ним фактично з часу розірвання шлюбу і саме з цього часу мати дитини усунулася від виконання батьківських обов`язків виїхавши на постійне місце проживання до якоїсь африканської республики, жодного разу не зателефонувала сину, не поцікавилась здоров`єм, не надала матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, при цьому зазначила, що вже тривалий час проживає за кордоном і не приймає участі у вихованні та утриманні сина (а.с. 43). Представник органу опіки та піклування Левченко І.В. звернулася із заявою, у якій позов підтримала і просить задовольнити, підготовче засідання провести за її відсутності (а.с. 42). Таке визнання позову відповідачем не суперечит закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України (далі ЦПК), позов підлягає задоволенню. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У ч. 3 ст. 51 Конституції України закріплено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України (далі СК). Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведеної норми дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом ст. 166 СК позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Згідно із правозастосовними орієнтирами викладеними у пунктах 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У представленому висновку орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 25-28). На переконання суду, про байдуже ставлення відповідача до своєї неповнолітньої дитини, також свідчить неявка до суду під час розгляду даного позову і погодження із вимогами. Суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни її поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав (ст. 169 СК України). За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved