Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

В\~січні 2025\~року ТОВ «Кредитсервіс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача\~на свою користь заборгованість у сумі 38\~793,65 грн. за кредитним договором № 201127-004 від 27.11.2020 року, судові витрати у сумі 2684,00 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.11.2020 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 201127-004, який був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, на суму 25 000,00 грн. на умовах зворотності, строковості та платності. Відповідно до умов кредитного договору, на банківський рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором, у розмірі 5,9 %, що в грошовому еквіваленті становить 1 475,00 грн. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.05.2023 року виникла заборгованість в сумі 38\~793,65 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту\~16\~057,01 грн., простроченої заборгованості за процентами\~21\~789,28 грн., строкової заборгованості за процентами в розмірі: 947,36 що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. 29.04.2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань або відзиву до суду не направив. 14.07.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Положеннями ст.\~280\~ЦПК\~України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №201127-004, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 25\~000,00 грн., строком дії договору до 27.11.2021 Відповідно до умов кредитного договору, позичальник має зробити 12 щомісячних платежів, щомісячно до 27 числа місяця закінчення відповідного розрахункового періоду користування кредитом. Одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту (утримується при перерахуванні суми кредиту) становить 5,9%. Сума одноразової комісії становить - 1475,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, відсотків річних становить 76,7%; відсоткова ставка в місяць від початкової суми кредиту становить 6,9%; сума платежу щомісячного платежу становить 3\~558,33 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 44\~175,00 грн. Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е63659 (27.11.2020 16:01:08 год.). Крім цього, з метою отримання кредиту, відповідач в кредитному договорі зазначив свої особисті дані; мета отримання кредиту споживчі цілі. Відповідно до копії паспорту кредитного продукту строк кредитування «12 місяців» відповідач був ознайомлений з контактними даними кредитодавця, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту порядком повернення кредиту, що підтверджується поміткою про електронний підпис. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Кредитсервіс» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, перерахувавши на банківський рахунок [PERSON] кредитні кошти в сумі 23525,00 грн., з вирахуванням одноразової комісії за видачу кредиту 1475,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 27.11.2020 року. Згідно наданого ТОВ «Кредитсервіс» розрахунку заборгованість [PERSON] по кредитному договору №201127-004 від 27.11.2020 року станом на 15.05.2023 року становить - 38\~793,65 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту\~16\~057,01 грн., простроченої заборгованості за процентами\~21\~789,28 грн., строкової заборгованості за процентами в розмірі: 947,36. ТОВ «Кредитсервіс» на адресу [PERSON] направило вимогу про повернення кредиту у розмірі 38\~793,65 грн. у 30-ти денний термін з моменту отримання вимоги, що підтверджується досудовою вимогою щодо дострокового стягнення заборгованості від 01.06.2023 року. Однак заборгованість відповідачем сплачена не була, [PERSON] свої договірні зобов`язання не виконує належним чином та не дотримується терміну повернення наданого йому кредиту. За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч.1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно\~ст. 627 ЦК України\~вбачається, що, відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно п.п.5, 6, 7 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», терміни вживаються в такому значенні: електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Слід зазначити, що відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Статтею 1052 ЦК України\~передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України. У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 2684 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., які він поніс у зв`язку з розглядом справи. Сплата позивачем судового збору в сумі 2684 грн. при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684 грн. Згідно з приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Суд враховує, що даний спір не є складним. Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн., який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення по справі на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, в сумі 1 000,00 грн. З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі в розмірі 2\~684 грн.

Outcome: approved