Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Стислий виклад\~позовних вимог Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 99335,50 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 вересня 2020 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача з заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, ознайомився з умовами кредитування та власноручно підписав паспорт кредиту. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитну картку з відновлюваною кредитною лінією з розміром кредитного ліміту до 50000 гривень на строк 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 42,0 % річних. Відповідач своїх зобов`язань по поверненню грошових коштів не виконав в результаті чого станом на 20 березня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 99335,50 гривень, яка складається з наступного: 82291,03 гривень заборгованість за тілом кредиту; 17044,47 гривні заборгованість за простроченими відсотками. Позивач зазначає, що відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. Таким чином, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав. З огляду на наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 вересня 2020 року в розмірі 99335,50 гривень, що складається із: 82291,03 гривень заборгованість за тілом кредиту; 17044,47 гривні заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень. 03 липня 2025 року до Горохівського районного суду Волинської області від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, враховуючи вищевикладене позивач бажає зменшии розмір позовних вимог та стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 вересня 2020 року в розмірі 89335,50 гривень, що складається із: 72291,03 гривень заборгованість за тілом кредиту; 17044,47 гривні заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 16 квітня 2025 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Судове засідання призначено на 05 червня 2025 року. Протокольною ухвалою суду від 05.06.2025 року судове засідання відкладено на 07.07.2025 року. Позиція учасників судового розгляду Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, у клопотанні від 01.07.2025 року просив позовні вимоги задовольнит, справу розглядати без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судової повістки за фактичним місцем реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Причину неявки в судове засідання останній не повідомив, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подав. Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 02 вересня 2020 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про що свідчить його підпис в полі підпис клієнта (а.с.79-86). Також [PERSON] ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 87-89). У заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що згідно зі статтею 634 ЦК України, відповідач, який діє на підставі власного волевиявлення, підписанням цієї заяви приєднується до розділів «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддаленні канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка». Умов та правил надання банківських послуг Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка: приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач погодив основні умови кредитування. Зокрема, тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50000 гривень (п. 1.2. Договору); тип кредитної карти: картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору); процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п. 1.3 Договору); кількість та розмір платежів, періодичність внесення: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4. Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень, щомісячно; - у разі прострочення з 31-го дня - 10% від заборгованості; у разі прострочення з 181-го дня 100% від заборгованості (п. 1.4. Договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п. 1.5. Договору). Повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу до останнього календарного числа (включно) місяця. Як вбачається з виписки за договором №б/н за період 01 вересня 2020 року 20 березня 2025 року, позивач АТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов`язання та надав в розпорядження відповідача [PERSON] грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок (а.с.27-78). Відповідач умови щодо повернення кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилася заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за договором №б/н від 02.09.2020 року станом на 20 березня 2025 року становить 99335,50 гривень, яка складається з наступного: 82291,03 гривень заборгованість за тілом кредиту; 17044,47 гривні заборгованість за простроченими відсотками (а.с.9-26). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за договором №б/н від 02.09.2020 року станом на 09 червня 2025 року становить 89335,50 гривень, яка складається з наступного: 72291,03 гривень заборгованість за тілом кредиту; 17044,47 гривні заборгованість за простроченими відсотками. Вказаний розрахунок заборгованості є чітким та зрозумілим, містить усю необхідну інформацію щодо періоду виникнення боргу та його розміру. Таким чином, установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з договору №б/н від 02.09.2020 року. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до\~ч.\~1\~та 2\~ст.\~207\~ЦК України\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~639\~ЦК України\~договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо\~сторони домовилися\~укласти договір\~у певній\~формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася. Якщо\~сторони домовилися\~укласти договір\~за допомогою\~інформаційно-комунікаційних\~систем,\~він вважається\~укладеним у\~письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, факт отримання кредиту та використання кредитної картки останнім підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 02 вересня 2020 року, а також випискою за договором №б/н за період з 07 вересня 2020 року 09 червня 2025 року. З моменту укладення договору жодна зі сторін до цього часу не заявила про намір його припинити. З врахуванням викладеного, наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526\~ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, суд прийшов до висновку, що відповідач в порушення умов укладеного договору взятих на себе зобов`язань належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 09 червня 2025 року виникла заборгованість. Враховуючи, що сторони узгодили істотні та інші умови договору (розмір кредиту, умови повернення, нарахування та сплати відсотків, строк дії договору), відповідач [PERSON] погодився на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, однак, порушив вказані умови, щомісячних платежів по поверненню кредитних коштів не сплачував, тому суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь АТ «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 02 вересня 2020 року у розмірі 89335,50 гривень, яка складається з наступного: 72291,03 гривень заборгованість за тілом кредиту; 17044,47 гривні заборгованість за простроченими відсотками, згідно з поданим позивачем розрахунком, який відповідач не спростував. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою ст. 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого банком розрахунку, відтак, у суду відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму заборгованості в розмірі 89335,50 гривень, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами. Враховуючи, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 89335,50 гривень, яка складається з наступного: 72291,03 гривень заборгованість за тілом кредиту; 17044,47 гривні заборгованість за простроченими відсотками. Щодо судових витрат у справі Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову АТ КБ «ПриваБанк» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 гривні, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved