Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

30 квітня 2025 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначає, що з 28.02.2023 перебуває у шлюбі з відповідачем, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені, сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано строк для надання заяв по суті справи. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про розгляд справи сповіщалися завчасно та належним чином. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач причину неявки не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 28 лютого 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 244 (а.с. 12). Сторони мають народжену під час перебування у шлюбі неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Подружні відносини сторони фактично припинили, сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~24 Сімейного кодексу України\~(далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст.\~56 СК України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)\~визначено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України\~якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Згідно з п. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, підстав для досягнення примирення між сторонами суд не вбачає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) при ухваленні рішення суд має вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач вимоги про стягнення судових витрат з відповідача не заявляє.

Outcome: approved