Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в грудні 2017 року, [PERSON] , на підставі свідоцтва на право власності на майновий пай члена СВК «Озерський» видано майновий пай в натурі на суму 10843 (десять тисяч вісімсот сорок три) гривні та як наслідок виданий транспортний засіб автомобіль марки ЗИЛ-431412. Разом з документом про передачу транспортного засобу автомобіля марки ЗИЛ-431412, позивачу було передано також документ на сам транспортний засіб автомобіль марки ЗИЛ-431412. Згідно технічного талону транспортного засобу №193 автомобіль марки ЗИЛ-431412, 1989 року випуску, колір зелений, номерний знак [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , Шассі (рама) № [NUMBER] . Уже майже як 7 років позивач безперешкодно володіє та користується транспортним засобом, автомобілем марки ЗИЛ-431412. Однак провести його перереєстрацію неможливо через ліквідацію СВК «Озерський» та відсутності правовстановлюючих документів на автомобіль. Звернувшись до територіального сервісного центру МВС з метою реєстрації автомобіля позивач отримав відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих - документів. А тому йому було рекомендовано звернутися до суду з метою вирішення даного питання. У зв`язку з вищезазначеними обставнами у позивача наявні обмеження у здійсненні свого права, зокрема він не має можливості зареєструвати транспортний засіб відповідно до вимог законодавства, а отже не має можливості користуватись і розпоряджатись своїм майном. Вважає, що внаслідок передачі майна в рахунок майнового паю, він набув на нього право власності, яке не має можливості підтвердити, окрім як в судовому порядку. Просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на транспортний засіб та розглянути справу без участі позивачки. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 10.01.2025. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.06.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник відповідача Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника, заявлені вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Розгляд справи здійснюється\~ без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст.\~247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною першою\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Відповідно до положень\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 328 ЦК Українипередбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці перешкоди і не були пов`язані з позбавленням володіння. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо де право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що в грудні 2017 року, позивачу [PERSON] , на підставі свідоцтва на право власності на майновий пай члена СВК «Озерський» видано майновий пай в натурі на суму 10843 (десять тисяч вісімсот сорок три) гривні та як наслідок в рахунок погашення заборгованості за майновим паєм переданий транспортний засіб автомобіль марки ЗИЛ-431412. Згідно технічного талону транспортного засобу №193 - автомобіль марки ЗИЛ-431412, 1989 року випуску, колір зелений, номерний знак [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , Шассі (рама) № [NUMBER] . Разом з документом про передачу транспортного засобу автомобіля марки ЗИЛ-431412, позивачу було передано також документ на сам транспортний засіб автомобіль марки ЗИЛ-431412. Також судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 2017 року позивач фактично безперешкодно володіє та користується транспортним засобом, автомобілем марки ЗИЛ-431412. Однак провести його перереєстрацію неможливо через ліквідацію СВК «Озерський» та відсутності правовстановлюючих документів на автомобіль. Варто зазначити, що згідно ч. 7\~ст. 31 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам. Листом територіального сервісного центру МВС №5644 від 12.03.2025 року в оформленні реєстрації транспортного засобу позивачу відмовлено оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Рекомендовано, для реалізації своїх прав, звернутися до суду з метою вирішення даного питання. У відповідності до ст.ст. 7, 9, 23 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначення порядку виділення майнового паю члена колективного підприємства, який виходить із нього, структури та вартості паю віднесено до компетенції органу самоврядування колективного підприємства, який діє на підставі Статуту, та затверджених ним актів. Аналогічно, у відповідності до ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію», у разі виходу з кооперативу фізична чи юридична особа має право на отримання майнового паю натурою, грішми або, за бажанням, цінними паперами відповідно до його вартості на момент виходу, а земельної ділянки в натурі (на місцевості). Термін на інші умови отримання паю встановлюються статутом кооперативу. Відповідно до ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші тавідповідна часткавід участів діяльностіінших підприємстві організацій.Уточнення складуі вартостіпайового фондумайна членів підприємств, у томучислі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства.\~Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Згідно п. 1 Указу Президента України № 774/2002 від 27.08.2002 року «Про додаткові заходи щодо підвищення рівня захисту майнових прав сільського населення», п. 2 Указу Президента України № 62/2001 від 29.01.2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» сільському населенню забезпечується безперешкодна реалізація права на відчуження майнових паїв їх власниками, вільне здійснення права власності на паї, зокрема купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину. Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Вказаний Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій (п. 3). Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів (п. 7). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені натоварних біржахна зареєстрованихв уповноваженомуоргані МВС бланках; укладеніта оформленібезпосередньо всервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни,поставки), дарування транспортнихзасобів, а також інші договори, на підставіяких здійснюється набуття прававласності на транспортний засіб; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності); укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; документи,що підтверджують придбання транспортного засобу для необхідності використання його під час проведення оперативно-розшукових, контррозвідувальних, розвідувальних заходів та негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до законодавства (крім транспортних засобів, не зареєстрованих у сервісних центрах МВС); митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу або зазначений у такому договорі окремий договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу, або інший договір, визначений договором фінансового лізингу; акт про проведений електронний аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; рішення пробезоплатну передачуконфіскованого майна, винесене комісією, утвореною відповіднодо пункту 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002р. № 985 (Офіційний вісник України, 2002р., № 29,ст.1371); акт про придбання майна на аукціоні з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність); договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексу України; договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія. Таким чином серед документів, передбачених п. 8 Порядку, і які надають можливість внести зміни до реєстраційних документів на транспортний засіб, відсутня згадка документів, які посвідчують факт виділення (отримання) в натурі транспортного засобу в рахунок майнового паю (майнових паїв) члена колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, що на переконання суду є помилкою державних органів, відповідальних за розробку та затвердження нормативних актів, що регулюють питання державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів. Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична\~або\~юридична\~особа\~має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у п. 70 свого рішення від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119). У цьому ж рішенні (п. 71) зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У зв`язку з відмовою у проведенні реєстрації транспортного засобу позивач позбавлений можливості здійснювати свої права щодо належного йому майна, набутого правомірно. Визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав у законодавчо визначеному порядку. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного законодавства, зважаючи на відсутність заперечень відповідача проти позову, а також те, що ухвалення рішення про визнання права власності на рухоме майно не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача повністю. Окрім того відповідач позов визнав, а як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Питання про повернення сплаченого\~\~при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить. На підставі наведеного,

Outcome: approved