Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Орган опіки та піклування Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із позовною заявою до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Просить: відібрати у матері [PERSON] , [INFO] та передати органові опіки та піклування Копичинецької міської ради без позбавлення батьківських прав неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] та передати органові опіки та піклування Копичинецької міської ради. Стягнути з [PERSON] , на користь Копичинецької міської ради, судовий збір, сплачений за подання до суду позовної заяви в сумі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.10.2024 року начальнику служби у справах дітей ТОВА надійшла інформація від КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради про масове поступлення хворих, зокрема, що 30.10.2024 року із КНП «Копичинецька комунальна лікарня» Копичинецької міської ради у важкому стані доставлено 7 неповнолітніх дітей (1 дитина у вкрай важкому стані) які зі слів матері [PERSON] [INFO] вживали гриби (сусід назбирав гриби та вона приготувала млинці з грибами): [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Всі діти були госпіталізовані у анестезіологічне відділення для інтенсивної терапії. Діагноз «Отруєння грибами» (ймовірно «Бліда поганка». Гепаторенальний синдром». Враховуючи важкий стан дітей 2007 року народження, та 2021 року народження, їх було скеровано в Перше територіальне медичне об`єднання ім. Святого Миколая в м.Львів. 30.10.2024 року відбулося засідання місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при виконавчому комітеті Копичинецької міської ради, на якому визнано ситуацію, що склалася з одночасним отруєнням людей з одного колективу внаслідок споживання дикорослих грибів надзвичайною ситуацією. На підставі п. 7 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2004 року № 368 цю подію класифіковано як надзвичайну ситуацію природного характеру об`єктового рівня. В результаті гострого отруєння токсичними речовинами двоє малолітніх дітей померли: [INFO] - [PERSON] , [INFO] , а 23.11.2024 року - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] влаштовані в БО «Дім Милосердя» за заявою матері [PERSON] . За рекомендацією комісії з питань захисту прав Дитини Копичинецької міської ради 03.12.2024 року виконавчий комітет Копичинецької міської ради прийняв рішення про негайне відібрання дітей в [PERSON] та тимчасове влаштування дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації; [PERSON] , [INFO] , в Дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] . 11.02.2025 відповідачкою [PERSON] від імені якої діє адвокат Печінка П.В. подано відзив на позовну заяву, у якому викладено заперечення проти позову. Зокрема, сторона відповідача посилається на те, що нещасний випадок з дітьми жодним чином не свідчить про наявність умисних дій відповідачки, направлених на створення загрози для життя та здоров`я дітей. Вважає позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] , представник відповідача адвокат Печінка П.В. заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні. Інші учасники справи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши вступне слово відповідачки, представників сторін, дослідивши докази, подані сторонами та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матірю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . (а.с.9-16, 17,18, 27, 28,29, 30,31). [PERSON] проживає з дітьми без реєстрації в житловому будинку по [ADDRESS] . (а.с.19). Місце реєстрації матері та малолітніх дітей: [ADDRESS] . (а.с.20-21). 30.10.2024 року начальнику служби у справах дітей ТОВА надійшла інформація від КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради про масове поступлення хворих, зокрема, що 30.10.2024 року із КНП «Копичинецька комунальна лікарня» Копичинецької міської ради у важкому стані доставлено 7 неповнолітніх дітей (1 дитина у вкрай важкому стані) які зі слів матері [PERSON] [INFO] вживали гриби (сусід назбирав гриби та вона приготувала млинці з грибами): [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Діти госпіталізовані у анестезіологічне відділення для інтенсивної терапії. Діагноз «Отруєння грибами» (ймовірно, «Бліда поганка. Гепаторенальний синдром»). Враховуючи важкий стан дітей 2007 року народження, та 2021 року народження, їх було скеровано в Перше територіальне медичне об`єднання ім. Святого Миколая в м.Львів. 30.10.2024 року відбулося засідання місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при виконавчому комітеті Копичинецької міської ради, на якому визнано ситуацію, що склалася з одночасним отруєнням людей з одного колективу внаслідок споживання дикорослих грибів надзвичайною ситуацією. На підставі п. 7 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2004 року № 368 цю подію класифіковано як надзвичайну ситуацію природного характеру об`єктового рівня. В результаті гострого отруєння токсичними речовинами двоє малолітніх дітей померли: [INFO] - [PERSON] , [INFO] , а 23.11.2024 року - [PERSON] , [INFO] . За рекомендацією комісії з питань захисту прав Дитини Копичинецької міської ради 03.12.2024 року виконавчий комітет Копичинецької міської ради, як орган опіки та піклування прийняв рішення про негайне відібрання дітей в [PERSON] та тимчасове влаштування дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації; [PERSON] , [INFO] , в Дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] (а.с.46, 47-48). Згідно висновку оцінки потреб сім`ї, що проводилось 02.12.2024 директором «Центру надання соціальних послуг Копичинецької міської ради», мати [PERSON] не здатна долати СЖО і забезпечувати потреби дітей. (а.с.35-36). Також фахівцем «Центру надання соціальних послуг Копичинецької міської ради» [PERSON] 02.12.2024, складено акт оцінки потреб сім`ї. (а.с.37-45). Як встановлено, сім`я [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей Копичинецької міської ради з 2021 року, а також на соціальному супроводі Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Копичинецької міської ради. Неодноразово Службою у справах дітей та фахівцем соціальної роботи Сагайдак Г.З. проводились обстеження умов проживання дітей [PERSON] (акти обстежень умов проживання від 25.10.2024, 17.10.2024, 15.08.2024). Як слідує із акта обстеження умов проживання від 15.08.2024, житло за адресою: [ADDRESS] складається з двох кімнат. Їжу готують на електричній плиті, водопостачання з криниці у дворі, є електропостачання. Умови проживання задовільні. Мати здійснила побілку в кімнатах, організувала куточок для навчання. Новий одяг та взуття, шкільні рюкзачки, канцтовари розкладені по шафах. Діти мешкають в одній кімнаті. Стосунки та традиції сім`ї: мати одинока, одна виховує дітей. Стосунки між матір`ю та дітьми добрі, діти усміхнені, життєрадісні, навипередки показували свій новий одяг. Згідно акта обстеження умов проживання від 17.10.2024 сім`ї [PERSON] , одягом та взуттям діти забезпечені. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: діти всі сплять в одній кімнаті, спальними місцями забезпечені. Є одяг та продукти харчування. Однак відсутня кахельна групка, приміщення опалюється буржуйкою та електроприладами. Матері наголошено на терміновому обладнанню групки, так як на вулиці похолодало. 25.10.2024 в результаті обстеження умов проживання встановлено, що сім`я потребує покращення умов проживання. В кімнатах помита підлога, дитячі речі попрані. Діти проживають в кімнатах, де у всіх є спальне місце (ковдра, подушка, постільна білизна). Одягом, взуттям забезпечені. Є продукти харчування. Наголошено на завершенні встановлення кахельної групки. Згідно акта обстеження умов проживання [PERSON] від 29.05.2025, [PERSON] винаймає будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі договору найму житлового приміщення від 13.03.2025. Опалення помешкання пічне (кахельна грубка), є електропостачання, водопостачання підведено до будинку, однак не підключено до комунікацій, санвузол відсутній, каналізація відсутня. Приміщення кухні чисте, ще не повністю укомплектоване. В будинку зроблено косметичний ремонт. В одній з кімнат облаштовано спальню, спільну для матері та її шести дітей. Є ліжка, ковдри, подушки, постільна білизна для кожної дитини. В іншій кімнаті є шафа для зберігання особистих речей, побутова техніка мінімальна, меблів недостатньо. Належним чином не облаштовано робоче місце для навчання дітей. Місця та умов для особистого простору дітей недостатньо. Комісія визнала умови проживання недостатніми для проживання, виховання та розвитку дітей. (а.с.163). Як слідує із інформації, наданої Копичинецькою міською радою, [PERSON] , перебуває на обліку Служби у справах дітей Копичинецької міської ради, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з 24.03.2021 року. Служба у справах дітей та працівники КУ «Центр надання соціальних послуг Копичинецької міської ради» відвідували систематично дану сім`ю та проводили обстеження умов проживання родини, профілактичні бесіди щодо належного виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей, рекомендації щодо створення належних умов проживання виконувала не завжди сумлінно. На даний час житло в стадії ремонту. Одягом, взуттям та продуктами харчування діти були забезпечені. Шкільним приладдям та навчальними посібниками діти були забезпечені повністю. За час навчання у ліцеї №2 м. Копичинці неповнолітні діти [PERSON] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в основному дотримувалися вимог щодо освітнього процесу. Протягом навчального року в ліцеї № 2 м. Копичинці працює Рада профілактики правопорушень, метою діяльності якої є залучення здобувачів освіти до навчання, корекція девіантної поведінки. На засідання Ради запрошуються батьки учнів, схильних до запізнень на уроки, батьки учнів із сімей зі складними життєвими обставинами, які безвідповідально ставляться до контролю за відвідуванням дітьми навчальних занять. Однак мати, [PERSON] , жодного разу не була присутня на засіданнях. Із дирекцією та вчителями пані [PERSON] щодо успішності та поведінки дітей спілкувалася рідко. Дітей в освітньому закладі відвідувала рідко, мало цікавилася їх успішністю, не достатньо допомагала їм при виконанні домашніх завдань. Двоє дітей [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] влаштовані у Копичинецький заклад дошкільної освіти (ясла- садок) «Барвінок» «Наказ № 37- од від 26.08.2024 р.» та відвідували його з 10.09.2024 року та по 24.10.2024 р. Приводила та забирала дітей мати [PERSON] , діти завжди були охайно вдягнені та забезпечені одягом ті взуттям по сезону. Вище згадана громадянка брала участь у вихованні цікавилась у вихователів груп поведінкою та розвитком дітей, відвідувач, батьківські збори. Зауважень до матері не було. [PERSON] піклувалася про здоров`я дітей, відвідувачі регулярно сімейного лікаря. Рекомендації щодо лікувальних або оздоровчих заходів мати виконувала. Від вакцинації відмов не було. При потребі діти обстежувалися іншими лікарями та у спеціальних медичних закладах. [PERSON] за період 2023-2024 за невиконання нею батьківських обов`язків ні до адміністративної, ні до кримінальні відповідальності не притягувалася, скарг на громадянку не поступало. (а.с.120). Згідно витягу з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , 07.11.2023, дитина госпіталізована в хірургічне відділення лікарні «Охмадит». Діагноз: ВВР: повне лівобічне незрощення верхньої губи та альвеолярного відростка, твердого та м`якого піднебіння. 29.02.2024 оперативне втручання - лівобічна хейлоринопластика. 07.02.2025 оперативне втручання - Ураностафілопластика. (а.с.118). Згідно інформації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації від 06.03.2025, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з 10 грудня 2024 року відповідно до направлення служби у справах дітей Тернопільської, обласної державної адміністрації № 107/07-17 від 10.12.2024 року перебувають у закладі. За час перебування дітей, мати [PERSON] відвідувала своїх дітей 23 рази (станом на березень 2025). Кожного разу мати приносила їм фрукти, цукерки, печиво, купувала їм необхідний одяг та взуття. [PERSON] завжди цікавилася дітьми, їх станом здоров`я та поведінкою, зустрічі були досить тривалими, діти кожного разу радо зустрічали маму. Щоденно діти комунікують з мамою по телефону.(а.с.119). Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як зазначено в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. ст. 151, 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відібрання дітей від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання. Згідно із ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Пунктом 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Згідно з усталеною прецедентною практикою ЄСПЛ взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції (рішення у справах «Гаазе проти Німеччини» від 8 квітня 2004 року, «Йогансен проти Норвегії» від 7 серпня 1996 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р.). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). На переконання суду, позивачем Органом опіки та піклування Копичинецької міської ради не доведено належними та допустимими доказами необхідності застосування такого заходу як відібрання в матері малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав відповідно до приписів ст.170 Сімейного кодексу України. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків умисно, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, вчиняє відносно дітей неправомірні дії, свідомо нехтує життям і здоров`ям дітей. Самі по собі факти, зазначені позивачем у актах обстеження умов проживання (відсутність водопроводу та каналізації в будинку) не можуть бути покладені в обґрунтування підстав, передбачених частиною 1 статті 170 СК України, для відбирання дітей від матері. Крім того, протягом розгляду судом позову про відібрання дітей, пред`явленого органом опіки та піклування, відповідачкою [PERSON] було вжито заходів щодо покращення умов проживання, що встановлено актом обстеження від 29.05.2025. Під час судових засідань [PERSON] зазначила, що бажає жити з дітьми та піклуватись про них. Щодня їм телефонує, щотижня їх відвідує (станом на березень 23 рази), привозить одяг, іграшки, продукти харчування. Її матеріальний стан не дозволяє облаштувати душ та каналізацію в будинку, про те діти завжди були чисті та доглянуті. Ці обставини доводяться актами обстеження, інформацією Копичинецької міської ради та іншими матеріалами справи, поданими сторонами в справі. Як встановлено, підтверджується матеріалами справи, [PERSON] не припиняє спілкування з дітьми, постійно їх навідує, щоденно їм телефонує, продовжує турбуватися про фізичний та духовний розвиток дітей, допомагає матеріально, тобто між матір`ю і дітьми існують стійкі зв`язки, які існували в сім`ї та не втрачені, що неодноразово відображено в документах, складених, зокрема, і за участі служби у справах дітей Копичинецької міської ради, а також центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації. Аналізуючи доводи позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, щодо підстав відібрання дитини від матері в частині наявності загрози здоров`ю та життю малолітніх дітей у випадку залишення їх з матір`ю, судом відзначається, що обставини існування небезпеки для дітей і надалі не знайшли свого підтвердження на час розгляду позову про відібрання дітей. Враховуючи дані про особу відповідачки [PERSON] , суд зазначає, що відсутні дані про її алкоголізм, аморальний спосіб життя, жебрацтво, насильство над дітьми. При цьому суду не надано доказів того, що в житлово-побутові умови проживання в будинку по [ADDRESS] є такими, що створюють безпосередню загрозу для життя чи здоров`я дітей. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що відповідачка [PERSON] усвідомила свою поведінку та в подальшому вчиняє дії, що вказують про бажання належно виконувати свої батьківські обов`язки, повернути дітей додому. Оцінюючи рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Копичинецької міської ради від 03.12.2024 № 297 «Про відібрання дітей від матері», суд визнає його невмотивованим, скільки він не містить обґрунтування злісного невиконання [PERSON] обов`язків по догляду за дітьми, і що залишення дітей з матір`ю надалі буде небезпечним для їх життя, здоров`я. Суд також враховує, що [PERSON] жодного разу не притягувалась до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Вона бажає і надалі виконувати батьківські обов`язки, має любов до своїх дітей, і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дітьми та опікуватись ними, що не заперечується стороною позивача. Суд виходить з того, що найкращим для малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є їх проживання в рідній сім`ї, і більш того, відібрання дітей у матері [PERSON] при встановлених під час судового розгляду конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дітей. Порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дітей посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи особу і поведінку відповідачки [PERSON] , а також враховуючи, що відібрання дітей від матері може бути застосовано лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дітей у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених судом конкретних обставинах, суд не вбачає на даний час підстав для відібрання малолітніх дітей, та вважає, що таке відібрання не відповідатиме інтересам дітей, правам яким надається перевага. Тому, в задоволенні позову, слід відмовити. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень зокрема у справах про відібрання дитей і повернення їх тому, з ким вони проживали. На підставі ст. ст. 150,152,155,164,170 СК України, ст.ст.4,10, 12, 13, 81, 265-268, 430 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed