Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У лютому 2025 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») Тереняк В.І. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування\~позову вказувало\~про те,\~що 3\~лютого 2020\~року [PERSON] звернувся до АТ\~КБ «ПриватБанк»\~з метою\~отримання банківських\~послуг,\~у зв`язку\~із чим ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт кредиту і заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. На думку позивача, підписання відповідачем зазначених документів свідчить про укладення сторонами договору приєднання. В договорі сторони погодили: тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія до 50\~000 грн; тип кредитної картки «Універсальна» та строк кредитування 20 років (пункт 1.2 договору); процентна ставка 43,2% річних(пункт 1.3 договору) ; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення (пункт 1.4 договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% (пункт 1.5. договору). АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач підписав 3 лютого 2020 року власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України (далі НБУ) від\~13\~грудня 2019 року №\~151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку: тип «Універсальна», номер [NUMBER] , строк дії 01/24, а\~також згодом отримав кредитну карту номер [NUMBER] , строк дії 08/27. Відповідач користувався кредитним лімітом, але в подальшому припинив виконувати належними чином зобов`язання за укладеним сторонами договором. Зазначені обставини підтверджуються випискою за рахунком, в якій зафіксовано відповідні банківські операції, що вчинялись відповідачем. Згідно з Положенням про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, затвердженим Постановою НБУ від 29 липня 2022\~року №\~164, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за укладеним сторонами договором, його заборгованість на 26 січня 2025 року становить 43 862,22\~грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 41 115,59 грн та заборгованості за простроченими відсотками 2 746,63 грн. Посилаючись на зазначені обставин позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та відшкодувати за рахунок останнього судові витрати. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді від 2 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 30 квітня 2025 року о 08 год 30 хв. 30 квітня 2025 року та 5 червня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. Справу призначено до розгляду на 3 липня 2025 року о 10 год 00 хв. В позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направлені їй повістки повернулися до суду не врученими з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд враховує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від\~14\~серпня 2020 року у справі № 904/2584/19). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 280 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Стислий виклад позиції інших учасників справи Відзив на позовну заяву та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що 3 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до АТ\~КБ «ПриватБанк»\~з метою\~отримання банківських\~послуг,\~у зв`язку\~із чим ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту і заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Зі змісту заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 3 лютого 2020 року суд встановив домовленість сторін про: тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія до 50\~000 грн; тип кредитної картки «Універсальна» та строк кредитування 20 років (пункт 1.2 договору); процентна ставка 43,2% річних(пункт 1.3 договору) ; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення (пункт 1.4 договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% (пункт 1.5 договору). [PERSON] отримала кредитну картку: «Універсальна», номер [NUMBER] , строк дії 01/24, а також згодом отримала кредитну карту номер [NUMBER] , строк дії 08/27. Відповідно до банківської виписки за кредитними картами №4149439043041189 та №5457082507160492 [PERSON] користувалася зазначеними картами. Крім того, вказаною випискою зафіксовано інші операції за картками (переказ коштів, поповнення картки, поповнення мобільного телефону, покупка продуктів, зняття готівки, погашення заборгованості та інше), що свідчить про використання [PERSON] зазначених карт. 25 травня 2024 року [PERSON] підписала у системи самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та додаткову угоду до кредитного договору від 24 травня 2025 року. Відповідно до пункту 1 додаткової угоди сторони узгодили змінити умови кредитного договору шляхом внесення в заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг наступних змін: тип кредиту невідновлювальна кредитна лінія; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї додаткової угоди (пункти 1.1, 1.2 договору); процентна ставка 12,0% річних(пункт 1.3 договору); розмір мінімального обов`язкового платежу зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із сьомого місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту. У пункті 2 додаткової угоди зазначено, що сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредиту, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Зі змісту поданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості суд встановив, що на 26 січня 2025 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 43 862,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 41 115,59 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом 2 746,63 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що [PERSON] звернулася до АТ\~КБ «ПриватБанк»\~з метою\~отримання банківських\~послуг,\~у зв`язку\~із чим ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту і заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У справі, яка розглядається, суд встановив що: [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] заперечувала наявність кредитних зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк»; надані позивачем докази підтверджують факт отримання кредитних коштів. на 26 січня 2025 року у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 862,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 41 115,59 грн та заборгованості за простроченими відсотками 2 746,63\~грн. [PERSON] не спростувала належними і допустимими доказами розмір заборгованості та правильність розрахунку. З урахуванням викладеного, позивачем доведено існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтверджено факт отримання позичальником кредитних коштів. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі, незважаючи про обізнаність відповідача про розгляд цієї справи, ним не наведені. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню 2\~422,40 грн у відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за пред`явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved