Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом до Дубриницької сільської\~ради Ужгородського\~району Закарпатської\~області з вимогами про: -встановлення факту, що його мати [PERSON] , яка померла [INFO] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з його батьком [PERSON] , який помер [INFO] , з 17 липня 1966 року до дня смерті останнього; -визнання права власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , та за заповітом за спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] [PERSON] , після смерті яких відкрилась спадщина. В обсяг спадкового майна входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем після померлого за законом, оскільки є його сином, а після померлої за заповітом, який складено 21 грудня 2018 року, та прийняв спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавців на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, позивач не може оформити право власності на вказане будинковолодіння. Крім цього позивач указує, що в актовому записі про одруження батьків, які одружилися 17 липня 1966 року, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17 липня 1966 року, неправильно записано ім`я його матері, а саме вказано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Зазначає, що помилка в написанні імені матері перешкоджає йому оформити право на спадкування, тому він звернувся до суду з цією вимогою та просить таку задовольнити. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.\~ Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. При цьому, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити. Представник відповідача подала через канцелярію суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову. Також просить суд розглянути справу в її відсутності. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, матеріалами справи доведено, що згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , ім`я матері позивача [PERSON] вказано як « [PERSON] ». Також матеріалами\~справи доведено,\~що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12 січня 1990 року ім`я матері позивача зазначено як « [PERSON] »; у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 14 травня 2024 року, ім`я померлої матері позивача теж зазначено як « [PERSON] ». Однак, як слідує з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17 липня 1966 року, то в такому ім`я матері позивача вказано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Судом установлено, що позивач не має іншої можливості підтвердити факт\~перебування батьків у шлюбі, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації спадкових прав позивачем, при цьому спір про встановлення цього факту відсутній. Надані [PERSON] докази суд визнає належними і допустимими, оскільки такі містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Отже, з огляду на наведене та те, що позивач не має можливості будь-яким іншим чином встановити вказані вище факти, які породжують для нього юридичні наслідки, тому суд дійшов висновку, що заявлені вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується заявленої [PERSON] позовної вимоги про визнання права власності у порядку спадкування, то суд дійшов такого висновку. Судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON] помер [INFO] в селі Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 29. Вказаний факт підтверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19 серпня 2015 року. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Довідкою № 513 від 19 листопада 2024 року підтверджено, що відповідно до погосподарської книги № 2 особового рахунку 40 за 2011-2015 роки головою дворогосподарства індивідуального житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , був [PERSON] ,\~якийпомер [INFO] . Довідкою № 511 від 19 листопада 2024 року та довідкою № 512 про осіб, місце проживання яких реєструвалося у період з 26 квітня 1978 року по 14 травня 2024 року, виданими адміністратором\~ЦНАП Козак\~Л.В., підтверджено, що на момент смерті [PERSON] за вказаною вище адресою були зареєстровані та проживали такі особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у селі Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 164. Вказаний факт підтверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 14 травня 2024 року. Двадцять першого грудня 2018 року в селі Дубриничі Перечинського району Закарпатської області було складено заповіт, який посвідчено державним реєстратором, членом виконкому Дубриницької сільської ради Аркайкіною М.В., та зареєстровано в реєстрі за № 238, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, а також все те, що буде належати їй на час смерті, заповіла своєму сину [PERSON] , [INFO] . Інформаційною довідкою № 02-38/208 від 20 листопада 2024 року підтверджено, що на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,\~інформація про\~реєстрацію права\~власності в\~архіві сільської\~ради відсутня.\~ Листом в. о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори Бровді К.С. від 09 травня 2025 року № 69/01-16 підтверджено, що після померлих [PERSON] \~і [PERSON] спадкові справи не заведені. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо будинку, який знаходиться у [ADDRESS] , станом на 19 листопада 2024 року, відсутні. Отже, право власності на згаданий об`єкт нерухомості не зареєстроване. З Технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який виготовлено на замовлення [PERSON] суб`єктом господарювання [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 003620), встановлено, що за вказаною адресою розташовано житловий будинок, криту терасу, котельню, літню кухню, господарську будівлю, вбиральню, вимощення, огорожу. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І. Однак відповідно до повідомлення останнього від 25 лютого 2025 року № 08/01-16 позивачу у цій справі роз`яснено, що йому необхідно звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування, оскільки на житловий будинок (розташований за адресою: [ADDRESS] ) відсутній документ, що посвідчує право власності, що унеможливлює видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину. Наведені фактичні обставини дають підстави встановити зміст спірних правовідносин у цій цивільній справі: визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з належними\~до нього\~господарськими будівлями\~та спорудамиза адресою: [ADDRESS] . Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов до таких висновків. За приписами статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У розумінні статті 1262 ЦК України позивач у цій справі [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом як син останнього.\~ Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] станом на день смерті [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] , як і вимагає наведена норма права. Разом із тим, підтверджено також, що позивач не заявив про відмову від спадщини. Крім цього, згідно із статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1268 ЦК України\~ встановлює порядок прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У розумінні наведених норм права [PERSON] є єдиним спадкоємцем за померлою [PERSON] за заповітом, оскільки\~не подав заяву про відмову від спадщини.\~ Статтями 15, 16\~ЦК України, статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Разом із цим, суд звертає увагу, що в цих конкретних правовідносинах визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку як за законом, так і за заповітом відповідно, але оформити своє право на спірний житловий будинок не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Цей спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок\~не порушує права та законні інтереси інших осіб. З цих підстав,

Outcome: approved