Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

ТОВ «Нова пошта» в особі свого представника - Чайковського Д.З. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Нова пошта» наказом №71-К від 10.04.2023 прийняло [PERSON] на посаду начальника Депо №9 (Київ). В подальшому, на підставі наказів №98-К від 17.05.2023 та №209-К від 19.10.2023, його переведено відповідно на посаду начальника Депо №9, а згодом - начальника Депо №4 (Київ Схід). 19.10.2023 між сторонами укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. [PERSON] прийняв на себе обов`язки матеріально-відповідальної особи та отримав матеріальні цінності за актом DAT-481058 від 17.10.2023. Згідно з наказом №581-IHB від 29.04.2024, у Депо №4 проведено позапланову інвентаризацію. За її результатами, оформленими протоколом №RAI-083987 від 30.04.2024, встановлено нестачу 46 одиниць необоротних активів на загальну суму 468 118,99 грн., із них 34 одиниці на суму 88 687,24 грн. підлягають відшкодуванню матеріально відповідальною особою. [PERSON] підписав інвентаризаційні документи, визнав нестачу, проте вартість втрачених активів не відшкодував. 02.05.2024 його звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, ТОВ «Нова пошта» вимагає стягнення з [PERSON] шкоди у розмірі 88 687,24 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20.02.2025 року від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому останній не погоджується із позовними вимогами з наступних правових та фактичних підстав. Відсутні підстави для повної матеріальної відповідальності. Зокрема, не підтверджено факт шкоди, оскільки частина майна, зокрема конвеєри, фактично знаходяться на території підприємства та використовується. Крім того, при інвентаризації було виявлено надлишки іншого майна (термінали та зарядні пристрої), які не враховані при формуванні суми нестачі. Також, існують грубі порушення порядку інвентаризації. Інвентаризація проведена з порушенням Положення №879 (Наказ Мінфіну від 02.09.2014), зокрема: - не враховано мої письмові пояснення; - відмовлено у проведенні одночасної інвентаризації майна суміжних підрозділів; - не перевірено технічний стан обладнання (наприклад, конвеєрної лінії), не проведено експертизи щодо наявності або втрати майна; - результати інвентаризації необ`єктивні, оскільки майно використовується спільно з іншим підрозділом, а чітке розмежування зон відповідальності - відсутнє. Існують обставини, що виключають або зменшують відповідальність, а саме: - відсутність охорони з січня 2024 року, спільне використання майна працівниками різних підрозділів, відсутність обліку переміщення обладнання; - фактично вакантна посада завідувача господарства, який мав би вести облік і контролювати збереження майна; - Відповідач не уникав спілкування, надавав письмові пояснення, залишався на зв`язку. Натомість роботодавець не провів службового розслідування, не надав належних доказів вини Відповідача. Позивач не навів доказів того, що Відповідач вчинив дії або допустив бездіяльність, що призвели до нестачі. [PERSON] діяв добросовісно, у складних умовах організації праці, за відсутності належного контролю, охорони та фіксації передачі майна між змінами. Таким чином, вважає, що у позові відсутні належні докази як шкоди, так і вини Відповідача. Результати інвентаризації є неповними і спірними. У зв`язку з цим вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні. 18.03.2025 від представника позивача - Чайковського Д.З. через «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив в якому зазначає наступне. Щодо неправильного підрахунку майна при інвентаризації, то конвеєри з інвентарними номерами №101184751 та №101184752 є окремими технічними одиницями, які були офіційно закріплені за Відповідачем ( [PERSON] ) та обліковувались на балансі Депо №4. Відповідач стверджує, що ці конвеєри є частинами єдиної конструкції, тому враховувати їх окремо нібито не можна. Проте документи (інвентаризаційний опис, акти закріплення, специфікація поставки) підтверджують, що це самостійні об`єкти обліку. Крім того, сам Відповідач перед інвентаризацією підтвердив наявність усього майна, а отже, не може посилатись на неповноту перевірки або неправильний облік. Також на прикладі аналогічного обладнання доведено, що великогабаритне майно може переміщуватись між підрозділами без належного контролю, що ймовірно відбулося і в цьому випадку. Щодо неправильного підрахунку майна при інвентаризації, то надлишки, які були знайдені під час інвентаризації, не є тими самими терміналами, що рахуються як нестача. Обладнання ідентифікується за інвентарними та серійними номерами. У даному випадку: знайдені термінали мають інші моделі, марки та серійні номери, відсутні термінали були іншого виробника, без ручки, з іншими серійними даними. Отже, надлишки не можуть компенсувати нестачу, і враховувати їх як заміну - неправомірно. Інвентаризація велася правильно, з урахуванням ідентифікаційних ознак обладнання. Щодо неналежних умов забезпечення збереження майна, навіть якщо на об`єкті були недоліки в охороні або обліку, Відповідач особисто відповідав за збереження ввірених матеріальних цінностей, і несе за це повну матеріальну відповідальність. Між сторонами був укладений Договір про повну матеріальну відповідальність, де Відповідач зобов`язався: дбайливо ставитися до ввіреного майна, вести облік, попереджати збитки, контролювати збереження цінностей. Посилання на відсутність охорони, штатних працівників чи загальні недоліки організації не знімають з Відповідача обов`язку забезпечити збереження майна, яке було йому передано під відповідальність. Тим більше, що він є начальником підрозділу і відповідає за внутрішній контроль та порядок. Враховуючи усе вищевикладене просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 11.04.2025 від представника позивача - Чайковського Д.З. через «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копії штатного розкладу Депо ТОВ «Нова пошта» №4 за період з 01.05.2023 по 01.05.2024; копія правил надання послуг ТОВ «Нова пошта», копія політики конфіденційності ТОВ «Нова пошта». У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд вислухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивщи матеріали справи, приходить до наступних висновків. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Судом встановлено, що відповідно до наказу №71-К [PERSON] прийнято на посаду начальника Депо №9 (Київ) Мережа депо №1 (Київ) Регіональна мережа №1 (Київ) Департамент термінальної логістики з 11.04.2023 на підставі заяви [PERSON] . Відповідно до наказу №98-К від 17.05.2023 переведено [PERSON] , на посаду начальника Депо №9 (Київ) Мережа депо № 1 (Київ) Регіональна термінальна мережа №l (Київ) Департамент термінальної логістики з 17.05.2023 на підставі заяви [PERSON] . В подальшому, відповідно до наказу № 209-К від 19.10.2023 переведено [PERSON] на посаду начальника Депо №4 (Київ) Мережа депо № 1 (Київ Схід) Регіональна мережа №8 (Київ Схід) Департамент термінальної логістики з 19.10.2023 на підставі заяви [PERSON] 19.10.2023 між ТОВ «Нова пошта» та [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким останній прийняв на себе обов`язки матеріально-відповідальної особи, а саме прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених Йому підприємством матеріальних цінностей на Депо №4 (Київ Схід). Відповідно до ст. 135-1 КЗпПУ, письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 2) виконує роботу за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу і користується обладнанням та засобами роботодавця, наданими йому для виконання роботи. У період роботи та дії договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність [PERSON] для виконання посадових обов`язків прийнято матеріальні цінності відповідно о до акту закріплення матеріальної відповідальності DAT- 481058 від 17.10.2023. Згідно наказу №581-IHB від 29.04.2024 «Про проведення позапланової інвентаризації основних засобів, форми та товарно-матеріальних цінностей м. Київ, Депо №4 (вул. Магнітогорська, 1) Київ, вул. Магнітогорська, 1, Депо №4» 29.04.2024 було розпочате проведення інвентаризації Депо №4 за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, керівником якого та матеріально-відповідальною особою був [PERSON] з оформленням інвентаризаційних документів. За результатами проведеної інвентаризації, за участю матеріально-відповідальної особи [PERSON] робочою інвентаризаційною комісією складено інвентаризаційний опис необоротних активів та протокол інвентаризаційної комісії № RAI-083987 від 30.04.2024, згідно яких виявлено нестачу 46 одиниць необоротних активів на суму 468 118 грн., 99 коп., залишковою вартістю 180 471 грн., 12 коп., з яких 34 одиниці на суму 88 687 грн., 24 коп., підлягає відшкодуванню за рахунок МВО. Робочою інвентаризаційною комісією визначено рішення щодо нестачі: Нестачі в кількості 46 одиниць необоротних активів на суму 468 118 грн., 99 коп., залишковою вартістю 180 471 грн., 12 коп., з яких 34 одиниці на суму 88 687 грн., 24 коп., підлягає відшкодуванню за рахунок МВО. Згідно протоколу проведеної інвентаризації RAI-083987 від 30.04.2024 залишкова вартість основних засобів, які обліковувались на балансі за матеріально-відповідальною особою [PERSON] та виявлених як недостача становить 88 687 грн., 24 коп. Матеріально-відповідальна особа [PERSON] погодився з результатами інвентаризації та виявленою недостачею, підписав інвентаризаційний опис необоротних активів та протокол інвентаризаційної комісії №RAI-083987 від 30.04.2024. 02.05.2024, відповідно до Наказу № 89-К [PERSON] начальника Депо №4 (Київ) Мережа депо № 1 (Київ Схід) Регіональна мережа №8 (Київ Схід) Департамент термінальної логістики було звільнено згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 1 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Пленум Верховного Суду України в пункті 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14 роз`яснив, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Відповідно до положень статті 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Наведена правова норма характеризує юридичний склад, тобто перелічує юридичні факти, сукупність яких дає власникові право притягнути працівника до матеріальної відповідальності. Таких юридичних фактів чотири: порушення працівником трудових обов`язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв`язок між порушенням і шкодою та вина працівника. Відсутність хоча б одного з цих фактів виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності. Відповідно до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Крім того, за змістом статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Обов`язковою умовою повної матеріальної відповідальності працівника, крім укладення з ним відповідного письмового договору, є факт передання йому для зберігання майна або інших цінностей, цілість яких він не забезпечив. Суд звертає увагу на те, що посада, яку обіймав відповідач - начальник Депо, може нести відповідальність у вигляді повної матеріальної відповідальності за завдання майнової шкоди підприємству, факт передачі відповідачу на збереження матеріальних активів підтверджується відповідними актами, які підписані відповідачем. На підставі вищевикладеного слід дійти висновку, що відповідач повинен нести матеріальну шкоду у зв`язку з порушенням Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, оскільки під час виконання своїх службових обов`язків, не зміг зберегти закріплених за ним необоротних активів у кількості 34 одиниці на загальну суму 88 687,34 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.. які сплачено позивачем за подання даного позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved