Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

16 квітня 2025 року позивач звернувся до суду із позовною заявою та просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу з відповідачем він має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 27 березня 2023 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. У 2023 році його дружина разом з сином виїхали проживати до м. Кременчук Полтавської області. У зв`язку з тим, що відповідач зловживала алкоголем та не забезпечувала необхідними умовами проживання та виховання сина, службою у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області дитину було відібрано у матері та тимчасово влаштовано до Кременчуцької лікарні, а у вересні 2024 року повернуто на виховання в родину позивача. Наразі син проживає в родині позивача, у позивача є постійна робота, син навчається у Липоводолинському ліцеї. Відповідач життям сина не цікавиться, навіть не телефонує, вихованням сина не займається, матеріально не опікується. Ухвалою суду від 8 травня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 5 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, також просив стягнути аліменти із відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Правом подачі до суду відзиву на позов не скористалася. Представник третьої особи відділу «Служба у справах дітей» Липоводолинської селищної ради Костян Л.Ю. вважала, що є підстави для задоволення позову. Представник третьої особи служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Допитаний в якості свідка малолітній [PERSON] дав показання про те, що період проживання з матір`ю із 2023 до вересня 2024 року в м. Кременчук пригадує із жахом. Мати зловживала алкоголем, часто вдома взагалі не було чого їсти, мати на його прохання приготувати їжу відповідала обіцянкою, а потім засинала. Були випадки, коли мати зі співмешканцем відправляли його до магазину принести алкогольні напої, через його небажання це робити мати фізично била. Він ображається на матір. Востаннє телефонувала вона йому декілька місяців тому, його життям вона не цікавиться, матеріально не допомагає. У родині батька йому краще проживати. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, судом встановлені такі фактичні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2023 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 18-19). Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до довідки №2031/С-05-06/01.2023 від 23 листопада 2023 року, виданої Центром надання адміністративних послуг, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 20 травня 2021 року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 13). Відповідно до довідки №02-03/3210 від 27 грудня 2024 року, виданої Липоводолинською селищною радою, [PERSON] працює робітником з благоустрою відділу архітектури та житлово-комунального господарства Липоводолинської селищної ради з 5 січня 2022 року по дату видачі довідки (а.с. 15). Відповідно до довідки №000000000001 від 2 січня 2025 року, виданої Липоводолинською селищною радою, середній розмір нарахованої [PERSON] заробітної плати за 2024 року становить 9179,83 грн. (а.с. 16). Відповідно до характеристики №02-03/3211 від 27 грудня 2024 року, виданої Липоводолинською селищною радою, [PERSON] за час роботи зарекомендував себе позитивно, добросовісно виконує свої обов`язки, відповідальний, на зауваження керівництва реагує позитивно, враховує їх у подальшій роботі (а.с. 17). Відповідно до довідки №01-21/23 від 7 січня 2025 року, виданої Липоводолинським ліцеєм, [PERSON] , [INFO] , навчається в 8 Б класі даного навчального закладу (а.с. 11). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18 жовтня 2024 року, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , проживають разом із [PERSON] у двохкімнатному будинку в [ADDRESS] , у якому створені необхідні умови для проживання та навчання дітей: діти мають окремі ліжка, стіл письмовий, мобільні телефони, ноутбук, забезпечені одягом та взуттям. В будинку наявна необхідна побутова техніка. У сім`ї дружні та доброзичливі родинні відносини (а.с. 14). Відповідно до інформації, наданої службою у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 5 червня 2023 року та 2 жовтня 2023 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. 26 вересня 2024 року під час відвідування родини [PERSON] . [PERSON] перебувала в стані, схожому на алкогольне сп`яніння, в помешканні було брудно, речі розкидані, посуд брудний, з продуктів харчування були лише овочі та деякі крупи, готова їжа відсутня. Дитина перебувала в брудному одязі та з брудними відрощеними нігтями. На підставі заяви [PERSON] від 26 вересня 2024 року малолітній [PERSON] влаштований до КМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з метою обстеження та подальшого влаштування до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради. 30 вересня 2024 року малолітнього [PERSON] повернуто на виховання в родину батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20, 21). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Липоводолинської селищної ради від 25 березня 2025 року, затвердженого рішенням виконкому ради, доцільним є позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивований тим, що за час окремого проживання матері від дитини, мати жодного разу не відвідала дитини, матеріально не утримує сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, зловживає спиртними напоями (а.с. 22-24). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частини 6, 7, 8 статті 7 СК України). Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини 2 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пункту 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом статті 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини 5, 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновки суду по суті спору. При вирішенні судом вимог про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. При визначенні найкращих інтересів дітей в кожній справі необхідно враховувати наступне: інтересам дітей найкраще відповідає збереження її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності їх вини. Судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено сукупністю належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які могли б бути законною підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина. Встановлені під час судового розгляду фактичні обставини свідчать про те, що відповідач належним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не бажає приділяти дитині увагу, спілкуватися з ним, брати участь у його вихованні, тобто можна стверджувати, що мати свідомо, умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками. З урахуванням встановлених обставин справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, врахувавши позицію дитини, заслухану в судовому засіданні, поведінку його матері, відповідача по справі, яка ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, суд прийшов до висновку про відсутність сумнівів щодо достовірності встановлених обставин, а тому суд приходить до висновку, що відповідач внаслідок своєї винної поведінки дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , що вказує на порушення прав дитини, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки таке рішення буде відповідати інтересам дитини, сприятиме її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Відповідно до частини 3 статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на даний час становить 3196 грн., 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років від цієї суми становить 1598 грн. Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем первісно не заявлялася вимога щодо стягнення аліментів на утримання сина, однак під час розгляду справи він заявив, що йому не було відомо про таку можливість і просив стягнути аліменти з відповідача. На підставі положень законодавства України, з урахуванням того, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, обов`язок утримувати дитину є обов`язком обох батьків, беручи до уваги відсутність доказів наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь із відповідача.

Outcome: approved