Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] з посиланням на те, що між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачкою 19.07.2023 укладено договір про надання споживчого кредиту № 891468, відповідно до умов якого кредитодавець надав кошти відповідачу, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у строки, визначені в договорі. 21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024. Відповідно до вказаного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість 82114,84 грн., з яких 10589,98 грн. за тілом кредиту, 71524,86 грн. за відсотками. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вказану суму заборгованості за договором про надання фінансового кредиту та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422,40 грн. Ухвалою Ставищенського районного суду від 30.04.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а. с. 65). Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи товариство повідомлене належним чином (а. с. 108), до суду подав клопотання в якому просить розгляд справи проводити за відсутності представника товариства (а. с. 87, 110). Відповідачка в судове засідання втретє не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки, копії ухвали про відкриття та позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 64, 69, 94, 107), проте, вказані поштові відправлення повернулись вперше та вдруге -з довідками відділення ПАТ «Укрпошта» з відмітками щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 82. 103), втретє вказане поштове відправлення згідно трекінгу з сайту ПАТ «Укрпошта» не вручене та повертається також з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 115 - 116). Тому суд вважає, що відповідачка відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлена належним чином. Крім того, відповідачка про розгляд справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (а. с. 91), відзив на позовну заяву не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.07.2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 891468 в електронній формі (далі договір) (а. с. 18-28). Відповідно до договору сума кредиту складає 14100 грн. (п. 1.2.) строк кредиту 364 дні (п. 1.3), стандартна процентна ставка 2.2% (п. 1.5.1). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача. уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1). В додатку № 1 до договору № 891468 від 19.07.2023 зазначено графік платежів із зазначенням дати видачі кредиту, дати платежів, суми платежів за розрахунковий період. Загальна вартість кредиту 125601,39 грн., реальна річна процентна ставка 73419,08% (а. с. 29). Відповідачці було надано наступний одноразовий ідентифікатор Р510, відправлений на номер телефону [NUMBER] , для підписання Кредитного договору № 891468 від 19.07.2023 (а. с. 38), за допомогою якого відповідачем було підписано вищевказаний договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (а. с. 28). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем також за допомогою одноразового ідентифікатора Р510, предметом кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 14100,00 грн., загальний строк кредитування становить 364 дні, стандартна процентна ставка 2,20 % в день), знижена процентна ставка 1,43% в день, спосіб надання кредиту: шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору. (а. с. 16 - 17). Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» встановлено порядок надання ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» фінансових послуг, а саме: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а. с. 6 - 15). Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 14.06.2025, наданої на виконання ухвали суду, встановлено що саме на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 19.07.2023 здійснено переказ коштів на суму 14100 грн. (а. с. 113). На підтвердження надання кредиту на підставі кредитного договору від 19.07.2023 № 891468 позивач додав детальний розрахунок заборгованості, здійснений первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», де висвітлені транзакції нарахування кредитних коштів на банківську карту клієнта [PERSON] , відсотки та суми сплачених/повернутих коштів останньою. Відповідно до вказаного наданого первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» детального розрахунку заборгованості за кредитом станом на 21.06.2024 заборгованість відповідачки за договором про надання споживчого кредиту № 891468 від 19.07.2023 складає 82114,84 грн., з яких 10589,98 грн. за тілом кредиту, 71524,86 грн. за відсотками (а. с. 31 - 37). 21.06.2024 права вимоги за кредитним договором відступлені ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу № 21062024 у відповідності до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників (а. с. 41 - 45). Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу № 21062024 від 21.06.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» передав, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» прийняв реєстр боржників в кількості відступлених прав грошової вимоги - 9817 (а. с. 47). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 року (а. с. 46), у вказаному реєстрі зазначена відповідачка ткаченко як боржник під порядковим номером 88 за вищевказаним договором про надання кредиту від 19.07.2023, заборгованість за яким становить 82114,84 грн., з яких 10589,98 грн. за тілом кредиту, 71524,86 грн. за відсотками (а. с. 46). Відповідно до платіжної інструкції № 3392 від 21.06.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» здійснило плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 в сумі 2479762,78 грн. (а. с. 48). З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідачки була надіслана досудова вимога від 15.04.2025 з повідомленням про заміну кредитодавця та про необхідність погашення кредитної заборгованості (а. с. 49). При вирішенні позовних вимог суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконала взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь банку. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подала. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між позивачем та первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» кредитного договору, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цим договором до позивача ТОВ «ФК«Кредит Капітал», суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК«Кредит Капітал» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10589,98 грн. Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в заявленій сумі 71524,86 грн., з огляду на наступне. Як зазначено вище, договір про надання споживчого кредиту № 891468 від 19.07.2023, укладений між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит», містить узгоджені ними положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2,2 відсотки (п.1.5.1). Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Згідно з п.17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Згідно з карткою документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили 24 грудня 2023 року. Тобто, з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5%. Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Враховуючи, що вищевказаний договір укладено 19.07.2023, тобто до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому за період з 19.07.2023 (день укладення договору та отримання кредиту) по 22 квітня 2024 року (день закінчення встановлених законодавством перших 120 днів) проценти за користування повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової ставки розміром 2,2 %, що станом на 22.04.2024 (відповідно до вищевказаного детального розрахунку) з урахуванням погашення становить 57546,06 грн. Термін дії договору від 19.07.2023 (364 дні) по 17.07.2024. За період з 23 квітня по 21червня 2024 року (в межах строку дії договору) проценти повинні нараховуватись із застосуванням максимального розміру денної процентної ставки в розмірі 1,5%, що за 60 днів становить 9530,40 грн. (10589,98 х 1,5 х 60). Тому до стягнення за весь період строку нарахування підлягає заборгованість за процентами в сумі 67076,46 грн. (57546,06 + 9530,40). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10589,98 грн. та суми заборгованості за процентами у розмірі 67076,46 грн., а всього 77666,44 грн. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що судом ухвалюється рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку щодо стягнення судового збору з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (94,58%) в сумі 2291,11 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial