Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Представник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт своєчасного прийняття заявником [PERSON] спадщини матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , шляхом спільного проживання разом зі спадкодавицею на день її смерті за адресою [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка включає до свого складу право на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Вказане майно було нею фактично успадковано після смерті чоловіка (батька заявника) [PERSON] , який помер [INFO] . За життя мати заявника спадщину на вищевказаний будинок не переоформила, правовстановлюючий документ на її ім`я не видавався, право власності за нею не реєструвалося. Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок обліковується за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право приватної власності на будинок, видане виконкомом Кириківської селищної ради 12.04.1974. До дня свої смерті [INFO] мати заявника у зв`язку з потребою у сторонньому догляді з причини похилого віку проживала разом із сином по [ADDRESS] . Незважаючи на наявність письмової довідки від компетентного органу з підтвердженням фактичного проживання на день смерті заявника разом із спадкодавцем його матір`ю, нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини за законом з причини відмінності місця фактичного проживання та зареєстрованої адреси проживання спадкоємця та спадкодавця, роз`яснено наслідки пропуску строку на прийняття спадщини та право звернутися до суду. Тому заявник звернувся до суду з вказаною заявою та просить задовольнити вимоги. 03.06.2025 ухвалою суду заява була залишена без руху, а 12.06.2025, після усунення недоліків, провадження у справі було відкрито. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, будь якої заяви суду не надав. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що вона проживає в с. Кириківка, та працює медсестрою у Пункті здоров`я в с. Іванівка. [PERSON] років за п`ять до повномасштабного вторгнення проживала із сином в с. Іванівка. Свідок, як медсестра її обслуговувала, бо у бабусі був інсульт, неодноразово приїжджали до них додому, син за нею доглядав. Померла бабуся у сина вдома, довідку про смерть надавала лікарня, в якій працює свідок. Свідок [PERSON] пояснила в суді, що вона є сусідкою та кумою заявника, проживає в [ADDRESS] . Мати заявника приїхала до нього жити набагато раніше, ніж почалося повномасштабне вторгнення, вона жила в нього і під час війни. Свідок приходила до них, гріла їсти [PERSON] , якщо [PERSON] був відсутній вдома. Мати заявника перенесла інсульт, однак була ходяча, тільки пересувалася дуже повільно. Вона померла у сина в домі, але поховали її у Кириківці. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.07.1966 у Кириківській селищній раді ( а.с. 18). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] його батьком вказаний [PERSON] та матір`ю зазначена [PERSON] ( а.с. 19). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть ( а.с. 16, 17). Відповідно до Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 12.06.1974, виданий виконавчим комітетом Кириківської селищної ради, [PERSON] був власником будинку за адресою [ADDRESS] ( а.с. 20). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Кириківської селищної ради, померлий [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] ( а.с. 22). Довідкою, виданою виконавчим комітетом Кириківської селищної ради підтверджується, що померла [PERSON] дійсно була зареєстрована одна до дня своєї смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] ( а.с. 21). Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Кириківської селищної ради, померла [PERSON] була не зареєстрована, але на день смерті фактично проживала разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с 23). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіт від її імені не посвідчувався, Свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] не видавалися. Встановлено, що заявник звертався до нотаріуса для оформлення спадщини, яку він успадкував фактично, однак йому було відмовлено в оформленні спадщини за законом з причини відмінності місця фактичного проживання та зареєстрованої адреси проживання спадкоємця та спадкодавця, роз`яснено наслідки пропуску строку на прийняття спадщини та право звернутися до суду ( а.с. 15). Відповідно до положень ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає із п.3.20 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1ст.\~293\~Цивільного процесуального\~кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт прийняття спадщини шляхом спільного проживання зі спадкодавцем для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з матір`ю [PERSON] на момент смерті останньої породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує фактичне прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній, а встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим. Таким чином суд дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved