Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Представник Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області звернувся до суду із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що у квітні 2024 року Сокирянській міській раді стало відомо про самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності Сокирянської міської територіальної громади площею 2,1367 га, з кадастровим номером 7324088000:03:001:1051, за адресою: [ADDRESS] , шляхом здійснення невідомими особами самочинного будівництва. 09.04.2024 року з метою забезпечення захисту своїх законних прав та інтересів та у порядку ст. 214 КПК України Сокирянська міська рада звернулась із заявою про вчинення злочину за вказаним фактом до Відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського ВП ГУНП в Чернівецькій області. 25.04.2024 року комісією Сокирянської міської ради було здійснено обстеження зазначеної земельної ділянки в ході якого було зафіксовано, що на ній розташовані нежитлові будівлі, наявні автомобілі, сільськогосподарська техніка, залишки будівельних матеріалів, крім того ведуться будівельні роботи. На даній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, що за даними Державного реєстру речових прав належить співвласникам на праві спільної часткової власності. Під час обстеження виявлено, що кам`яна огорожа, яка проходить по межі земельної ділянки (при в`їзді) частково поліпшена шляхом укріплення. В результаті визначення точок 14-15 згідно із планом встановлено, що земельна ділянка входить у поворот. Отже, з візуальних ознак, кам`яна огорожа, яка починається з точки 14, є новозбудованою із закладанням фундаменту висотою приблизно 2 м і встановлена протяжністю 109,16 м за межами даної ділянки. Тобто, на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером 7324088000:03:001:1153, яка також перебуває у комунальній власності Сокирянської міської територіальної громади та не надана в користування/оренду, виявлено її самовільне зайняття невідомими на той час особами. З огляду на обстеження Сокирянська міська рада направила до відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецької області доповнення № 02-16/728 від 29.04.2024 року до заяви про злочин № 02-16/609 від 09.04.2024 року з доданням відповідних матеріалів. За вказаним фактом 17.05.2024 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 42024266100000053 за ч.3 ст.197-1 КК України «Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво». Згідно із листом Державної інспекції архітектури та містобудування України № 2767/04/13-24 від 09.05.2024 року шляхом перевірки відомостей, які містяться у Реєстрі будівельної діяльності та його архівній складовій частині, за \~ \~ \~ \~параметром пошуку «кадастрові номери 7324088000:03:001:1051, 7324088000:03:001:1153; адреса об`єкта будівництва: [ADDRESS] ; можливі замовники будівництва: ФГ «Агроклас 2021», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, станом на дату надання відповіді не виявлено. В ході ознайомлення представника Сокирянської міської ради як потерпілого з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024266100000053 стало відомо, що згідно з показами свідка [PERSON] , жителя [ADDRESS] , на початку квітня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 7324088000:03:001:1051 загальною площею 2,1367 га на замовлення громадянина [PERSON] жителями із с. Шишківці Дністровського району Чернівецької області самовільно побудовано кам`яний паркан приблизно 2 м. Як бачив особисто [PERSON] , дане будівництво відбувалось протягом двох місяців. Відповідна кам`яна огорожа встановлена також за межами вказаної земельної ділянки, тобто на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером 7324088000:03:001:1153. Під час досудового розслідування встановлено причетність до виконання вказаних будівельних робіт гр. [PERSON] , жителя [ADDRESS] . Зі слів останнього виконання вказаних будівельних робіт він здійснював на замовлення гр. [PERSON] , жителя [ADDRESS] . При цьому, будь-яких рішень Сокирянської міської ради про передачу земельної ділянки з кадастровим номером 7324088000:03:001:1153 в оренду/користування відповідачу або іншим особам ніколи не приймалось. Гр. [PERSON] вчинив самовільне зайняття даної земельної ділянки, а кам`яна огорожа з фундаментом, збудована на ній, довжиною 109,16 м. є самочинним будівництвом. Такими діями відповідач порушив право Сокирянської міської територіальної громади в особі Сокирянської міської ради, оскільки остання, як власник даної ділянки, позбавлена можливості користуватись та розпоряджатись своїм майном у межах та у спосіб, визначені законодавством України. Враховуючи викладене представник позивача просив суд зобов`язати [PERSON] знести за власні кошти самочинне будівництво - кам`яну огорожу довжиною 109,16 м., збудовану на земельній ділянці комунальної власності Сокирянської міської територіальної громади з кадастровим номером 7324088000:03:001:1153, площею 11,1234 га, за адресою: с. Романківці Дністровського району Чернівецької області. 24.11.2024 року Представник третьої особи ДІАМ Вельможко К.С. надіслала до суду пояснення в яких зазначила, що чинним законодавством України передбачено можливість будівництва об`єктів нерухомості на землях сільськогосподарського призначення, але за умови, що подальше функціональне використання цих об`єктів відповідатиме цільовому призначенню земельної ділянки. Згідно ст.35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Стверджувати про порушення замовником вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання будівельних робіт ДІАМ може тільки за результатами перевірки. Враховуючи, що перевірка об`єкта будівництва: «замовник будівництва - ФГ «Агроклас 2021», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кадастровий номер 7324088000:03:001:1051» та «адреса будівництва [ADDRESS] » не проводилась, то у ДІАМ немає підстав стверджувати про дотримання чи порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил. Окрім цього, протягом дії воєнного стану у ДІАМ відсутня можливість здійснювати заходи державного архітектурно-будівельного контролю, а відтак і встановити наявність або відсутність порушень містобудівного законодавства на даний час не представляється можливим. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд дійшов висновків про таке. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як слідує зі змісту ст.ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Так, за результатом розгляду даної цивільної справи представником позивача не було надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що саме відповідач [PERSON] здійснив будівництво спірної огорожі чи доказів її будівництва іншою особою, що могла би бути відповідачем в даній справі. Таким чином, із врахуванням наведених вище вимог процесуального закону, позовна заява Сокирянської міської ради задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed