Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

ТОВ "ФК "Фінтраст капітал" через свого представника адвоката Столітнього М. М. з використанням системи "Електронний суд" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 31 505,50 грн. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 30.10.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений в електронній формі договір № 7220475 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 7\~000,00 грн строком користування 360 днів, з процентною ставкою 1,99 % в день. У період з 30.10.2023 до 24.07.2024 відповідачкою [PERSON] здійснена оплата на рахунок первісного кредитора в розмірі 2\~925,30 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 195,02, грн, та оплату процентів за користування грошовими коштами в розмірі 2\~730,28 грн. Позивачем нараховані проценти за 92 календарні дні (25.07.2024-24.10.2024) у межах строку дії договору. 25.07.2024\~між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "ФК "Фінтраст\~Україна" був укладений договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ "ФК "Фінтраст\~капітал" право\~грошової вимоги\~за кредитним\~договором.\~Також на\~момент укладення\~договору факторингу\~№ 25.07/24-Ф\~від 25.04.2024\~між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ "ФК "Фінтраст капітал", як фактором, строк договору № 7220475 про надання споживчого кредиту від 30.10.2023 не сплив, тому позивачем здійснені нарахування процентів за користування грошовими коштами за 92 календарних дня з 25.07.2024 до 24.10.2024. Також, рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ "ФК "Фінтраст капітал". Посилаючись на те, що відповідачка не виконала свого обов`язку за кредитним договором позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 7220475 від 30.10.2023 в розмірі 31\~505,50 грн, які складаються з тілі кредиту в розмірі 6\~804,98 грн, процентів за користування кредитом у розмірі\~12\~241,88 грн, а також процентів за 92 календарних дня\~у розмірі 12\~458,64 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням представника позивача суд витребував докази зарахування коштів на банківський рахунок відповідачки, які були надані суду у визначений ухвалою строк та долучені до матеріалів справи. Під час підготовки справи до судового розгляду по суті судом установлено, що відповідачка правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не надала. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Також, при розгляді вказаної цивільної справи суд враховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію» (Закон № 675-VIII). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону № 675-VIII). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Під час розгляду справи судом установлено, що 30.10.2023між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений електронний договір № 7220475 про надання споживчого кредиту, який підписаний електронним цифровим підписом (а.с. 23-32). Згідно договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 7 000,00 грн, строком на 360 днів. За користування кредитом клієнт сплачує процентну ставку в розмірі 1,99 % за кожен день. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджений наявними у справі доказами, зокрема довідкою про належність карткового рахунку відповідачеві та зарахування на неї грошових коштів відповідно до умов укладеного сторонами договору (а.с. 185). 25.07.2024 між ТОВ «Авентус України» та ТОВ "ФК "Фінтраст\~Україна" був укладений договір факторингу № 25.07/24-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ "ФК "Фінтраст\~Україна" право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст\~Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ ФК "ФК "Фінтраст\~Україна" на нове найменування ТОВ "ФК "Фінтраст капітал". Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 25.07/24\~Ф від 25.07.2024, ТОВ "ФК "Фінтраст\~Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19\~046,86 грн, з яких 6 804,98 грн заборгованість за основним боргом, нараховані проценти\~12\~241,88 грн, а також проценти за 92 календарних дня в сумі\~12\~458,64 грн, а всього 31\~505,50 грн (а.с. 53-55; 62). Проте суд не в повній мірі погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості відповідачки, з огляду на таке. Умовами договору сторони узгодили, що за користування кредитними коштами позичальник сплачує стандартну процентну ставку у розмірі 1,99 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4. цього договору (п. 1.5.1 договору). Однак, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір процентної денної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Положеннями пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», регламентовано, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набрав чинності 24.12.2023),максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Натомість у спірних правовідносинах нарахування за весь період користування відповідачем кредитними коштами проведено за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитними коштами, що не відповідає положенням закону. За таких\~обставин судом\~встановлені підстави\~для проведення\~власного розрахунку\~заборгованості зі\~сплати процентів\~за період\~з 30.10.2023\~(укладення\~кредитного договору)\~до 24.10.2024\~(кінцевий\~строк дії\~кредитного договору). Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки нараховуються таким чином: -Проведені нарахування процентів первісним кредитором відповідають умовам договору та положенням чинного законодавства, а також ураховують часткову оплату, проведену [PERSON] за користування кредитними коштами, тому розмір нарахованих відсотків становить 12\~241,88 грн; -з 25.07.2024 до 19.08.2024за ставкою 1,5 % в день, що загалом становить 3\~520,92 грн (6\~804,98 грн х 1,5 %/дн х 26дн); -з 20.08.2024 до 24.10.2024 за ставкою 1,00 % в день загалом становить 4\~491,30 грн (6\~804,98 грн х 1,00 %/дн х 66 дн). Отже, проведеними судом розрахунками установлено, що розмір простроченої заборгованості відповідачки зі сплати процентів за договором № 7220475 від 30.10.2023 становить 20\~254,10 грн (12\~241,88 грн + 3\~520,92 грн + 4\~491,30 грн). Таким чином судом установлено, що право вимоги за договором № 7220475 про надання споживчого кредиту від 30.10.2023, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] перейшло до ТОВ "ФК "Фінтраст\~Україна" на підставі договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024, яке пізніше змінило своє найменування на ТОВ "ФК "Фінтраст капітал".У порушення умов укладеного договору відповідачка не виконала належним чином та у повному обсязі взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого за нею рахується заборгованість за кредитним договором. Оскільки наявна заборгованість наразі не погашена ні на користь первісного кредитора, ні на користь нового кредитора, такі дії [PERSON] порушують права позивача і його порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 ЦК України. Проте, позивачем необґрунтовано визначена заборгованість [PERSON] за договором, тому позов підлягає до часткового задоволення і стягнення із неї на користь позивача заборгованості у визначеному судом розмірі, а саме заборгованості з тіла кредиту у розмірі 6\~804,98 грн, заборгованості зі сплати процентів у розмірі 20\~254,10 грн, а всього 27\~059,08 грн. Згідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Ураховуючи наведене, а також відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~за наслідками розгляду справи у зв`язку із частковим задоволенням позову підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2\~080,60 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд ураховує таке. Частиною 4\~ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між адвокатом Столітнім М.\~М. та ТОВ "ФК "Фінтраст капітал",копія рахунку на оплату по замовленню №7557-10/04-2025 від 10.04.2025,та копія ордеру на надання правничої допомоги. Проте суд не погоджується із визначеним позивачем розміром витрат на правничу допомогу, оскільки до загального розміру включені види робіт, які не були пов`язані із розглядом даної справи судом. Зокрема, до загальної вартості включена вартість складання та оформлення процесуальних документів (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо), проте такого переліку процесуальних документів від позивача до суду не надходило. Також, включені послуги з представництва клієнта у судових засіданнях, що також не мало місця. Відповідно вказані послуги на загальну суму 3\~280,00 грн не підлягають урахуванню під час вирішення питання про розподіл судових витрат. Відповідно загальний розмір витрат на правничу допомогу, яка була пов`язана із розглядом даної справи, становить 6\~720,00 грн. Оскільки за наслідками розгляду справи позов судом задоволений частково, стягненню із відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 5\~771,81 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial