Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

11.04.2025 до суду надійшов зазначений позов, у якому позивач, викладаючи обставини правовідносин та посилаючись на ст. ст. 18, 110, 112, 113, 115 СК України, ст. ст. 4, 95, 174, 175, 177 ЦПК України, просить суд: 1)розглянути справу у спрощеному порядку; 2)розірвати шлюб між ним [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10; 3)розгляд справи без його участі; 4)прізвище залишити без змін; 5)проти заочного розгляду справи не заперечує; 6)копію рішення направити до відповідного органу РАЦС. 22.04.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд справи по суті призначено на 12.06.2025. У зв`язку з неповідомленням відповідачки про відкриття провадження та час і місце розгляду справи суд відклав судовий розгляд справи на 08.07.2025. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. Сторони про відкриття провадження та про визначену судом дату розгляду справи належним чином повідомлені, шляхом направлення відповідних процесуальних документів на відомі адреси позивача та відповідачки, про що вказують поштові відправлення долучені до матеріалів справи (а.с.19, 20, 22, 23 ). Суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, за відсутності відзиву, оскільки відповідачка своїм правом про заперечення проти позову не скористалася, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 10. Після укладення шлюбу [PERSON] стала носити прізвище « [PERSON] » (а.с. 7). В позовній заяві позивач зазначив, що подружні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер. Подружжя має різні погляди на життя, за характером не сходяться. Проживати однією сім`єю не здається йому можливим, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Спільних неповнолітніх дітей подружжя не має. Відповідачка уникає спілкування з позивачем, що позбавляє його можливості вирішити питання розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідачки проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує сімейно-шлюбні стосунки, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як дружини так і чоловіка. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі - 1211,20 гривень, отже з відповідачки на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, що передбачено частиною другою статті 115 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved