Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

У квітні 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Повалій О.В. звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я. Позиція позивача Представник позивача посилається на те, що позивач працював у Філії ВАТ «Павлоградвугілля «Шахта «Благодатна» (правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Павлогравугілля») та отримав виробничу травму 20.07.2005 року, працюючи на зазначеному підприємстві, що підтверджується актом № 35 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1), затверджений 23.07.2005 директором Філії ВАТ «Павлоградвугілля «Шахта «Благодатна» Снігур В.Г., що і є предметом розгляду. Внаслідок виробничої травми позивачу первинно з 27.09.2005 встановлено 10% втрати працездатності, без визначення інвалідності, а потім позивач повторно визнаний з 01.12.2019 інвалідом третьої групи, з визначенням 60% втрати працездатності безстроково, у тому числі: за профзахворювання - 50%, за виробничі травми 10% (у тому числі 5% за виробничу травму від 20.07.2005), що спричиняє йому моральні страждання. Професійне захворювання та виробнича травма згідно акту Н-1 № 14 від 05.09.2013 не є предметом розгляду. Вказував, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення повноцінного способу життя, а тому просить стягнути з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивача моральну шкоду, завдану ушкодженням його здоров`я, спричиненою виробничою травмою (відповідно до акту Н-1 № 35 від 23.07.2005 року), у розмірі 100 000,00 грн, оскільки саме на відповідача покладається обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди, як правонаступника Фонду соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду.\~ \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Позовна заява містить клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову не перевищує 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. \~ \~ \~ \~Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача Улан Н.В. надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача не визнає позовні вимоги представника позивача та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У порядку ст. 179 ЦПК України, представником позивача адвокатом Повалій О.В. подано відповідь на відзив, де викладені пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Позиція відповідача \~ \~ \~ \~Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно поданого відзиву, позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Представник відповідача вказує на те, що законодавством України припинено з 01.01.2008 відшкодування Фондом соціального страхування України моральної шкоди потерпілим незалежно від дати настання страхового випадку. Зазначає, що моральна шкода відшкодовується Фондом тільки за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому, проте позивач не обґрунтував та не надав до суду належних доказів, якими саме умовами виробництва йому заподіяно втрату працездатності, та, як наслідок, не довів факту заподіяння йому моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом \~ \~ \~ \~Згідно записів у трудовій книжці позивач [PERSON] працював у Філії ВАТ «Павлоградвугілля «Шахта «Благодатна» (правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») на посаді гірника очисного забою. \~ \~ \~ \~23.07.2005 директором Філії ВАТ «Павлоградвугілля «Шахта «Благодатна» (правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») затверджений акт № 35 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1), який стався 20 липня 2005 року, о 01 годині 15 хвилин, з [PERSON] , гірником очисного забою, на ділянці ПМДР шахти «Благодатна». За змістом зазначеного акту, комісією з розслідування нещасного випадку були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з позивачем, а саме, під час виробки гірничої маси виник порив ланцюга ріжучого органу. До з`єднання відірваного ріжучого ланцюга приступили [PERSON] і [PERSON] . При укладці вільного кільця ланцюга на обвідну зірку комбайна, під власною вагою ріжучий ланцюг вийшов із зачеплення із зіркою, і один кінець впав на ґрунт, травмувавши при цьому ріжучими зубками, кисть правої руки [PERSON] , яка знаходилась у цей час на ґрунті. Причини нещасного випадку: основна порушення вимог інструкції з охорони праці. \~ \~ \~ \~Діагноз згідно з листом непрацездатності: скальпована рана нігтьової фаланги ІІ пальця правої кисті. Особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці: [PERSON] гірник очисного забою, який порушив ст. 14 Закону України «Про охорону праці», ст. 41 Гірничого закону, п.1.11, 1.12 Інструкції по охороні праці для гірника очисного забою. Згідно виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії ДНА-02 № 04884 від 03.10.2005 року, [PERSON] первинно з 27.09.2005 року встановлено 10% відсотків втрати професійної працездатності, без визначення інвалідності, за виробничою травмою 20.07.2005 року, відповідно до акту Н-1 № 35 шахти «Благодатна». Визначена потреба у медикаментозному лікуванні. Згідно довідки Міжрайонної профпатологічної МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії 12ААА, № 057186 від 12.12.2019 року, вбачається, що [PERSON] повторно з 01.12.2019 встановлено 3 групу інвалідності, а також сукупно 60 % відсотків втрати професійної працездатності за профзахворювання та виробничі травми, у тому числі 5%, відповідно до акту Н-1 № 35 від 23.07.2005 року. Визначена потреба у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникає з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності, а саме з 27.09.2005. Надані представником позивача письмові докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Копії письмових доказів засвідчені належним чином представником позивача. Тому, у суду немає підстав для сумніву у достовірності цих доказів. Норми права, які застосував суд та висновки Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є одним із видів загальнообов`язкового державного соціального страхування (стаття 4 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), правове регулювання якого здійснювалося, зокрема Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року, який набрав чинності з 01 квітня 2001 року. \~ \~ \~ \~Норми вказаного Закону від 23 вересня 1999 року в редакції, чинній з моменту прийняття цього Закону і до внесення змін\~Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V, передбачали, що: відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей є завданням страхування від нещасного випадку (абзац 4 статті 1); у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому (підпункт «е» пункту 1 частини першої статті 21); за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому Фондом провадиться страхова виплата за моральну шкоду (частина третя статті 28); моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат (частина третя статті 34). \~ \~ \~ \~З огляду на положення статей 21, 28, 30, 34, 35 Закону від 23 вересня 1999 року право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. \~ \~ \~ \~Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~зі змінами та доповненнями) надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. \~ \~ \~ \~Тобто, спори щодо відшкодування шкоди на підставі\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. \~ \~ \~ \~Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникає у потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, тобто з 27.09.2005 року. Частинами першою, третьою статті 28\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~в редакції, чинній на час встановлення [PERSON] висновком МСЕК від 03.10.2005 року стійкої втрати професійної працездатності, визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно зі статтею 21\~цього Закону Фонд\~виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. За наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду. Відповідно до статті 13\~зазначеного Закону\~страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14\~цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Відповідно до абзацу 4 статті\~1, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» завданнями страхування від нещасного випадку є, зокрема відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей. У разі настання страхового випадку, Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Пунктом 27\~статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік»\~та пунктом 22\~статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»\~зупинено дію абзацу 4 статті\~1, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті\~21, частини третьої статті\~28\~та частини третьої статті\~34 Закону № 1105-XIV, якими обов`язок відшкодування моральної шкоди було покладено на Фонд. \~ \~ \~ \~Крім того, Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності 20 березня 2007 року, виключено частину третю статті 34 Закону № 1105-XIV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Конституційний Суд України у рішенні від 08 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~визнав такими, що відповідають\~Конституції України\~(є конституційними) з огляду на те, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 ЦК України\~та\~статтею 237-1 КЗпП України\~їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). \~ \~ \~ \~Законом України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці»\~викладено у новій редакції\~Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в тому числі змінено його назву на\~ Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». \~ \~ \~ \~Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~набрав чинності 01 січня 2015 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини восьмої\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень\~ЦК України\~та\~КЗпП України. \~ \~ \~ \~Проте, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). \~ \~ \~ \~Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у\~рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України\~зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. \~ \~ \~ \~Отже, з урахуванням вищезазначеного, застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мали право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду з моменту набрання чинності\~Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тобто з 01 квітня 2001 року та до 01 січня 2006 року, оскільки з цього часу суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування такої шкоди, є роботодавець. \~ \~ \~ \~Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18). \~ \~ \~ \~Якщо право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, яка спричинила втрату потерпілим професійної працездатності, виникло в особи до 20 березня 2007 року, така особа має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування, незалежно від дати звернення з позовом до суду. \~ \~ \~ \~Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17. \~ \~ \~ \~01 січня 2023 року набрав чинності Закон України від 21 вересня 2022 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким припинено функціонування Фонду соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду шляхом реорганізації та приєднання до Пенсійного фонду України. \~ \~ \~ \~Починаючи з 03 січня 2023 року ГУПФУ в Дніпропетровській області є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області та виступає органом, уповноваженим державою на виконання відповідних функцій. \~ \~ \~ \~А тому, доводи представника відповідача в частині відсутності правових підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача відхиляються. \~ \~ \~ \~Згідно вимог\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. \~ \~ \~ \~Частиною 3\~ст.1166 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. \~ \~ \~ \~З врахуванням обставин справи, суд доходить до висновку про доведеність представником позивача факту моральної шкоди за виробничу травму, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди, а тому доводи представника відповідача стосовно відсутності факту завдання моральної шкоди та встановлення факту її розміру не заслуговують на увагу. \~ \~ \~ \~Наведене повністю кореспондує нормам\~ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. \~ \~ \~ \~У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. \~ \~ \~ \~У постанові Великої палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц зазначено, що суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій\~статті 23 ЦК України\~критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача надано належні та допустимі докази втрати позивачем професійної працездатності внаслідок виробничої травми, отриманої 20.07.2005. \~ \~ \~ \~Позивачу була заподіяна моральна шкода, через погіршення стану його здоров`я у зв`язку з отриманою виробничою травмою на виробництві, його страждання носять постійний характер, а його здоров`я зазнало незворотні зміни, він втратив працездатність, та вимушений постійно проходити медичні обстеження, лікувальні процедури, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, внаслідок чого переносить моральні страждання. \~ \~ \~ \~Суд наголошує на тому, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). \~ \~ \~ \~З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності внаслідок виробничої травми відповідно до акту за формою Н-1 № 35 від 23.07.2005 року 5 %, неможливість відновлення здоров`я позивача, наявність вимушених змін у житті у зв`язку з наявністю трудового каліцтва, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 10\~000,00 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України\~оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. \~ \~ \~ \~Стосовно оподаткування суми відшкодування моральної шкоди, що підлягає до стягнення, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід\~будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт\~164.1 статті 164 ПК України\~та підпункт 164.1.1 цього пункту). \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України\~зі змінами, внесеними згідно із\~Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом. \~ \~ \~ \~У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. \~ \~ \~ \~Тобто, з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України\~доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом». \~ \~ \~ \~Граматичне та системне тлумачення зазначеного\~пункту ПК України\~у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. \~ \~ \~ \~Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. \~ \~ \~ \~Оскільки шкода, завдана життю та здоров`ю, може бути як майновою, так і немайновою (моральною) та до цієї частини пункту «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України\~зміни законодавцем не внесені, зокрема не зазначено, що лише відшкодування майнової шкоди, завданої життю та здоров`ю, не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, тому немає підстав для ототожнення відшкодування моральної шкоди, завданої життю та здоров`ю, з іншим відшкодуванням моральної шкоди, яке підлягає оподаткуванню в разі перевищення її розміром чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року. \~ \~ \~ \~Отже, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню доповнення до пункту «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України, внесені\~Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року. \~ \~ \~ \~Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21 (провадження № 61-283св22). \~ \~ \~ \~Тому, визначена судом сума моральної шкоди підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Outcome: partial