Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник, звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №100900185 від 13.03.2021 року в розмірі 39 200, 00 гривень, суму судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 13.03.2025 року в особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ "МІЛОАН", [PERSON] подав заяву на отримання кредиту №100900185. Таким чином відповідач уклав Договір про споживчий кредит №100900185 від 13.03.2021 року з ТОВ "МІЛОАН" та відповідачу було перераховано у безготівковій формі за наданими відповідачем реквізитами платіжної картки 8 000,00 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині виконання договірних відносин. 23.06.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" укладено Договір відступлення права вимоги № 03Т, у відповідності до умов якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №100900185. 24.01.2022 між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" відступило на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100900185. На підставі вищевказаного договору факторингу ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" набуло право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача в сумі 39 200, 00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31200 грн - заборгованість за відсотками. Враховуючи вище викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано час для подання заяв по суті. Заяв по суті до суду не надходило. З урахуванням положень ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.03.2025 року в особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ "МІЛОАН", [PERSON] подав заяву на отримання кредиту №100900185, що підтверджується копією заяви та копії додаткової угоди від 03.03.2025 року (а.с.11,31). ТОВ "МІЛОАН" направив відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору про споживчий кредит №100900185. Відповідно до умов Кредитного Договору, а саме до його укладення, відповідач отримав проект цього договору разом з Додатками, ознайомився з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Таким чином відповідач уклав Договір про споживчий кредит №100900185 від 13.03.2021 року з ТОВ "МІЛОАН" та на підставі платіжного доручення відповідачу було перераховано у безготівковій формі за наданими відповідачем реквізитами платіжної картки 8 000,00 грн, про що свідчить копія договору та платіжного доручення(а.с.25-28, 31). Однак, відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині виконання договірних відносин. 23.06.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" укладено Договір відступлення права вимоги № 03Т, у відповідності до умов якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №100900185. 24.01.2022 між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" відступило на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100900185. На підставі вищевказаного договору факторингу ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" набуло право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача в сумі 39 200, 00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31200 грн - заборгованість за відсотками. Вище викладене відступлення права вимог підтверджується копіями договорів з витягами з додатків та інших додатків, платіжних інструкцій(а.с.9-10, 17-24,34). 02.11.2024 року ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" направляло досудову вимогу відповідачу, однак дій щодо сплати боргу [PERSON] здійснено не було(а.с.32). Оскільки відповідач заборгованість за кредитним договором від 13.03.2021 року не погасив, а право вимоги за договором перейшло до ТОВ «ФК "ПІНГ-ПОНГ", позивач звернувся до суду з даним позовом. Частинами першою та третьою статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення договору відступлення ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" набуло право грошової вимоги до відповідача, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитним договором первісному кредитору, що не позбавляє його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що [PERSON] підписав договір споживчого кредиту, який є предметом цього судового розгляду електронним підписом одноразовим ідентифікатором з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак була дотримана презумпція правомірності договору, отож права, набуті сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення такого договору, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, беручи до уваги відсутність відзиву відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" заборгованість за кредитним договором №100900185 від 13.03.2021 року в розмірі 39200, 00 гривень. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З ч.1 ст.137 ЦПК України вбачається, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Понесені позивачем витрати на правову допомогу підтверджуються копією договору про надання правничої допомоги, копією акту на підтвердження факту надання правничої допомоги, копією додаткової угодою до договору про надання правової допомоги, детальним описом робіт, копією свідоцтва (а.с.9-10, 14-16,35). Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при поданні позову. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved