Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою для звернення з позовом вважає те, що вона перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , народила сина, який з моменту народження постійно проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач, починаючи з 2021 року, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не бере, попри встановлений законом обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв`язку з неможливістю самостійно повністю забезпечувати потреби сина, просить стягнути\~з відповідача\~на її\~користь на\~утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частини від усіх видів його доходів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 3.07.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач, перебуваючи за кордоном, систематично здійснює перекази на картковий рахунок позивача в сумі 100 євро, починаючи з того періоду, коли позивач разом з дитиною переїхала в Україну. Крім того, відповідачем фінансуються додаткові витрати на утримання дитини (лікування, Дні народження). Факт проживання позивача разом з малолітнім сином відповідачем не оспорюється. Прохальна частина позовної заяви не містить вимог щодо стягнення аліментів, а тому вимоги позивача є нечіткими та необґрунтованими. На адресу суду 11.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої відовідачем не надано жодного доказу\~в підтвердження утримання дитини. Щодо твердження про неможливість достеменно з`ясувати про які саме стягнення просить позивач, варто звернути увагу, що позивачем спосіб захисту прав та інтересів чітко сформульовано та викладено в позовній заяві. Щодо твердження, що вимога про стягнення частини від усіх видів заробітку відповідача але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не узгоджується з нормами сімейного права, варто зазначити наступне. Саме тому, позивач вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та з врахуванням ч. 1 ст. 191 СК України. Оскільки ордер наданий\~адвокатом Підчасюк\~Вадимом Юрійовичем\~не містить\~ні посилання ні\~на сам\~договір,\~ні на\~дату його\~укладення,\~то сторона\~позивача ставить\~під сумнів\~його повноваження. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 13.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали повністю, просили його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. В судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. 16.07.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про проведення судового розгляду у його відсутність, не заперечує проти стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі частини від усіх видів доходу, але не менше 50 % для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Заслухавши пояснення сторони позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу ( ст.121 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком, а [PERSON] , позивач у справі, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 04.08.2021 Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12). Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував про добровільне виконання обов`язку щодо утримання дитини. Разом з тим, будь-яких доказів здійснення такого утримання до суду не надав. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню його потреби. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України\~визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Факт проживання спільної дитини сторін з позивачкою підтверджується\~витягом № 288 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.05.2025, відповідно до якого, зокрема, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] (а.с. 10). Даний факт не заперечував у відзиві відповідач. Позивачем з метою підтвердження факту того, що вона самостійно забезпечує утримання дитини, несе всі витрати на її виховання, харчування, лікування та інші повсякденні потреби, подано форми ОК-5 та ОК-7. Зазначені документи містять офіційну інформацію про наявність у позивача страхового стажу, розміру нарахованого доходу та сплачені внески до Пенсійного фонду України, що підтверджує її працевлаштування (а. с. 16-26). Крім цього позивачем надано чеки на підтвердження здійснення витрат, пов`язаних з утриманням дитини та веденням домогосподарства, зокрема на оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, побутових товарів, будівельних матеріалів, меблів, а також документи про здійснення валютно-обмінних операцій. Водночас суд бере до уваги лише ті докази, які безпосередньо підтверджують здійснення відповідних витрат саме позивачем, тобто містять її прізвище, РНОКПП або інші ідентифікуючі ознаки, що дозволяють достовірно пов`язати витрати з особою позивача (а. с. 27-73). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідач не надав суду доказів того, що не має можливості сплачувати кошти на утримання дитини, перебування на утриманні інших осіб, існування будь-яких інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання дітей. \~ Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення на її користь коштів на утримання дитини (аліментів) є обґрунтованими та підтвердженими доказами наявними у матеріалах справи. Разом з тим, позивач визначаючи розмір стягуваних аліментів у частці від доходу відповідача, просить стягувати їх у розмірі частини усіх видів доходу відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, незалежно від способу стягуваних аліментів (у частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі) держава гарантує, що утримання одним з батьків не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, спосіб стягнення аліментів визначений позивачем у частці від заробітку відповідача (1/4 частина), а гарантований розмір стягуваних аліментів (незалежно від способу стягнення) не може меншим половини прожиткового мінімуму, тому вимога щодо стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача, що становить величину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не може бути задоволена, оскільки суперечить визначеному позивачем способу стягнення аліментів. Тому суд, з урахуванням обставин справи, вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини у розмірі частини усіх видів\~доходів відповідача, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та часткового задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 13.06.2025. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Оскільки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 1\~211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial