Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та в них є двоє спільних дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON] . На даний час вони проживають окремо, вона здійснює догляд дитини, не має змоги працювати, отримує соціальну допомогу в щомісячному розмірі 860грн. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а її фінансовий стан не надає змоги повноцінно утримувати дітей самостійно. Відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб, стягнення по виконавчому провадженню з нього не проводяться. Відповідач відзиву не скористався правом на подання відзиву. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та в них є спільний син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що встановлено з свідоцтва про шлюб, рішення суду від 01.07.2024р., свідоцтв про народження. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на неповнолітню дитину. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує і ту обставину, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину покладено на обох батьків, а не тільки на позивачку, з якою проживають спільні діти сторін. Також, розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В свою чергу відповідач не скористався наданим йому Цивільним процесуальним кодексом України правом та не подав відзиву на позов, зазначених позивачкою обставини не спростував. З врахуванням вищезазначеного, стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача буде достатнім для належного забезпечення першочергових потреб спільних дітей сторін.

Outcome: approved