Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №146058 від 10.07.2024 у розмірі 23 194,80 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.07.2024 між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір №146058 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами. Згідно з п.2.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту. 10.10.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №10102024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 10.10.2024 року до договору факторингу №10102024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 23 194,80 грн., з яких: 13 334,00 грн. сума заборгованості по кредиту; 9 359,80 грн. сума заборгованості за відсотками; 501,00 грн. заборгованість за комісією. Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю. від 13.05.2025 справу прийнято до провадження. Вирішено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник ТОВ "ФК «ЕЙС» не з`явився, але в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи без участі представника. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, що підтверджується поштовим повідомленням, а також відповідач повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавала, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслала. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі повернулося на адресу суду з відміткою «28.05.2025 отримав особисто». Відповідач в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за її відсутності та згідно з ч.4\~ст.223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 10.07.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладений кредитний договір №146058 (надалі Договір), відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 13 334,00 грн., який надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10\~000,50 грн. на рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 460,00% річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п.2.6 цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Комісія за надання кредиту складає 3 333,50 грн., що нараховується та підлягає оплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 25% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Загальний строк кредитування за цим договором складає 84 дні з 10 липня по 02 жовтня 2024 року. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 12699,30 грн. Денна процентна ставка складає 1,1338%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 93\~175,06% річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту складає 26 033,30 грн. (п. 2.2.1\~2.9.1 договору). З повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 21.05.2025 року вбачається, що на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] . З виписки за договором вбачається, що 10.07.2024 року на карту [PERSON] було зараховано грошові кошти в сумі 10\~000,50 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором № 146058 від 10.07.2024 належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 23\~194,80 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 13 334,00 грн. заборгованості за відсотками 9 359,80 грн. та заборгованості за комісією 501,00 грн. 10.10.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №10102024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.11-12). Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу від 10.10.2024 року до договору факторингу №10102024, ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 23 194,80 грн., з яких: 13\~334,00 грн. сума заборгованості по кредиту; 9 359,80 грн. сума заборгованості за відсотками; 501,00 грн. заборгованість за комісією. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК ЕЙС», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором кредиту №146058 від 10.07.2024 в розмірі 23 194,80 грн. Відповідно до ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.5 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положеньст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1084\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст.625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що ТОВ «ФК Кредіплюс» виконало свої обов`язки за Кредитним Договором №146058 від 10.07.2024, в той час відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно з матеріалами справи має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», яке є правонаступником кредитодавця, в загальному розмірі 22 693,80 грн, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 13\~334,00 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 9\~353,80 грн. Позивач серед іншого просить стягнути комісію, але, відповідно до п. 18\~Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18\~Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2\~ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування комісії в сумі 501,00 грн є такою, що не відповідає вимогам законодавства, а відтак в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Водночас, як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, з урахуванням умов кредитного договору заборгованість за кредитним договором №146058 від 10.07.2024 становить 22 693,80 грн, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 13\~334,00 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 9\~353,80 грн. За змістом\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України\~заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч.1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №146058 від 10.07.2024 в розмірі 22 693,80 грн, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 13\~334,00 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 9\~353,80 грн є обґрунтованими, а відтак позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2\~ст. 141 ЦПК України). У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача належить стягнути 2\~370,07 грн судового збору. Що стосується відшкодування відповідачем позивачу витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 7000 грн., то слід зазначити наступне. Судом досліджені\~свідоцтво про\~право заняття\~адвокатською діяльністю\~щодо адвоката\~Тараненка А.І., договір про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025, укладений між ТОВ «ФК Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткова угода №27 до договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 року укладений між ТОВ «ФК Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», за яким вартість допомоги складає 6 500 грн. Дані докази, на переконання суду, є належними та допустимими щодо обґрунтування витрат, пов`язаних із наданням позивачу правничої допомоги, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial