Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] 21.01.2025 звернувся до суду із позовом до ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" про перерахування суми заробітної плати за період вимушеного прогулу. В обґрунтування\~позовних вимог\~ [PERSON] зазначив, що він, перебуваючи на\~посаді бригадира\~електриків,\~з оплатою\~15%\~до заробітної\~плати,\~після отримання\~інвалідності,\~був звільнений\~з роботи\~ПрАТ "Гніванський\~завод спецзалізобетону",\~та був\~змушений подати\~до суду позов щодо визнання неправомірності та скасування наказу про звільнення, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул. 04.10.2020 Тиврівський районний суд Вінницької області виніс рішення по справі №145/2035/20 за його позовом до ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", яким задовольнив позовні вимоги позивача, а саме визнав дії ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" щодо звільнення електромонтера бетонозмішувального цеху [PERSON] в порядку п. 2 ст. 40 КзПП України незаконними та поновив його на посаді. Визнав незаконним та визнав необхідність скасувати кадровий наказ ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" №127-ОС від 06.11.2020. Зобов`язав ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" провести відповідні розрахунки втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та стягнути з ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" на користь [PERSON] втрачений заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до розрахунків. Стягнути з ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" судовий збір в прибуток держави у сумі 1984,80 грн. Вирішив стягнути з ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" на користь [PERSON] 454,00 грн сплаченого ним судового збору. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць (середньомісячної заробітної плати) допустити до негайного виконання. Не погоджуючись з Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області по справі №145/2035/20 від 04.10.2020 відповідач-скаржник звернувся з апеляційною скаргою на вказане рішення суду, повністю не погоджуючись із ним, однак не навів жодних доказів та норм законодавства, які були порушені судом при винесені рішення. Однак після підняття ним питання, щодо необхідності належного нарахування йому судом конкретної суми середньої заробітної платні за період вимушеного прогулу, сторона відповідача забрала апеляційну скаргу, оскільки злякалась того, що вони не зможуть самостійно обманути його з сумами виплат. Таким чином, подана ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" апеляційна скарга відізвана відповідачем/скаржником самостійно. 23.12.2024 на його адресу надійшов лист № 2330000030136 від ДВС з описом, в якому містились супровідний лист № 34079 від 12.12.2024 про досилання йому розрахунку нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з 06.11.2020 по 31.01.2023 на 1 аркуші та додатку на 3 аркушах у вигляді ксерокопії самого розрахунку від ПрАТ "Гніванський завод СЗБ" № 604 від 29.11.2024 зроблений невідомо кому, невідомо на підставі чого. Ним до відділу ДВС надіслано лист про неналежність та невідповідність нарахувань . 01.01.2025 з відділу ДВС йому надійшов конверт відповідно до якого відділ ДВС просив його повідомити їх про подання позову для нарахування заробітної платні в виду того, що здійснити перевірку держпрацею наразі неможливо. Крім того ним проведено свій розрахунок, відповідно до якого, до виплати повної суми вимушеного прогулу є сума в розмірі 208836,37 грн, за весь період звільнення до винесення рішення у січні 2023 включно, а тому рішення суду в частині сплати повної суми за період вимушеного прогулу не виконане, закінчити виконання виконавчого провадження неможливо, через що правильним засобом захисту прав позивача, є позов для вчинення зобов`язання відповідача перерахувати розрахунок (обрахунок) розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2020 по 31.01.2023. Просив зобов`язати ПрАТ "Гніванський завод СЗБ" перерахувати розрахунок (обрахунок) розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2020 по 31.01.2023 виходячи з суми середнього заробітку за одну годину із застосування Порядку № 100 для цілей обрахунку розміру середнього заробітку за весь період відповідно до відомостей про робочий час за повний робочий день та тиждень для працівників згідно офіційних сайтів, та виплатити її. Ухвалою суду від 27.01.2025 відмовлено у відкритті провадження, з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19.03.2025 ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.01.2025 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 26.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. 08.04.2025 представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено наступне. Відповідач по справі, повністю не погоджується з вимогами та обставинами викладеними позивачем у позовній заяві, вважаючи їх безпідставними, необґрунтованими та незаконними, оскільки дійсно, між позивачем та відповідачем існував трудовий спір, щодо визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та нарахування і виплати втраченого заробітку за час вимушеного прогулу (справа №145/2035/20). У справі №145/2035/20, Тиврівським районним судом 04.10.2020 ухвалено рішення, яким зобов`язано відповідача провести відповідні розрахунки втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та стягнути з відповідача на користь позивача втрачений заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до розрахунків. Відповідач, рішення суду в даній частині намагався виконати добровільно, було проведено відповідні розрахунки, нараховано суму втраченого заробітку, та запропоновано [PERSON] отримати вказані кошти в касі підприємства. Однак, [PERSON] дані кошти в касі товариства не отримав через те, що жодного разу після винесення рішення в справі № 145/2035/20 він не з`явився на роботі. Пізніше відповідачу стало відомо про існування виконавчих проваджень №71267742 та №71268543 від 13.03.2023, які були відкриті Тиврівським відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за виконавчими листами Тиврівського районного суду №145/2035/20, від 10.03.2023. І вже в рамках даних виконавчих проваджень відповідачем надано документальний розрахунок суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, на який зокрема посилається позивач, та виплачено позивачу всі належні суми, що підтверджується платіжними інструкціями, всього на суму 145462,71 грн. У матеріалах справи міститься довідка № 855/02 від 29.12.2022 про розрахунок середньої місячної заробітної плати [PERSON] , яка подавалась відповідачем як до виконавчого провадження № 71267742 від 13.03.2023, так і при розгляді апеляційної скарги в справі № 145/2035/20. Середньомісячне число робочих днів (годин) розраховується діленням на 2 сумарного числа днів (годин) за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Однак, з 06.07.2020 по 20.10.2020 позивач знаходився на лікарняному; 21.10.2020 [PERSON] направлено на проходження медичного огляду в зв`язку з тривалим перебуванням на лікарняному; 23.10.2020 [PERSON] , пройшовши медичний огляд, з`явився на підприємстві та надав відповідні документи про проходження огляду; з 23.10.2020 по 01.11.2020 [PERSON] перебував у щорічній відпустці; 02.11.2020 позивач з`явився на роботі та під розпис був ознайомлений з наявними вільними посадами на підприємстві. Цього ж дня позивача було направлено на періодичний медичний огляд; 06.11.2020 [PERSON] особисто надав п`ять медичних довідок про проходження періодичного медичного огляду та п`ять карток працівника, який підлягає періодичному медичному огляду, виданих КНП "Гніванська міська лікарня" 05.11.2020. В усіх вищезазначених документах визначено, що позивач не придатний до роботи за запропонованими професіями; 06.11.2020 [PERSON] було звільнено за п. 2 ст. 40 КЗпП України, за станом здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Дані обставини не підлягають доказуванню, оскільки всі документи, що підтверджують дані події витребовувались Тиврівським районним судом в справі №145/2035/20, були досліджені та підтверджені, знайшли своє відображення в рішенні суду в даній справі, яке набрало законної сили. Тобто, в розумінні Постанови КМУ №100, від 08.02.1995, виплат за останні два календарні місяці роботи жовтень та вересень 2020 року, що передують місяцю, в якому відбулося звільнення [PERSON] не було, оскільки позивач перебував на лікарняному у відпустці, проходив медогляд. Таким чином для розрахунку середньомісячної заробітної плати [PERSON] , постановою КМУ №100, від 08.02.1995, визначено період липень-серпень 2020 року. Згідно з розрахунковими листками ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" за липень-серпень 2020 року [PERSON] відпрацьовано 24 години, нараховано: погодинно - 713,76 грн; доплата за професійну майстерність - 142,75 грн; доплата за вислугу - 178,44 грн; доплата за шкідливі умови праці - 57,10 грн; індексація заробітної плати - 29,52 грн. Всього - 1121,57 грн. Таким чином, середньогодинна заробітна плата [PERSON] становить 1121,57/24= 46.73 грн. Однак, подальший розрахунок позивача, викладений в позовній заяві, на думку відповідача, вчинений невірно, без врахування обставин, які зокрема повністю відомі [PERSON] 01.06.2009 згідно з наказом № 106 по ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" "Про внесення змін до режиму роботи працівників підприємства", на товаристві введено трьоденний робочий тиждень з семигодинним робочим днем. 01.06.2009 голові правління підприємства, надійшла заява [PERSON] про те, що в зв`язку із змінами істотних умов праці, останній погоджується перейти на скорочений робочий тиждень згідно графіка. Трьоденний робочий тиждень з семигодинним робочим днем проіснував на підприємстві до 01.06.2022, коли було видано наказ по підприємству № 80 від 31.05.2022, яким скасовано режим неповного робочого часу та з 01.06.2022 встановлено п`ятиденний робочий тиждень з восьмигодинним робочим днем. Згідно з постановою КМУ № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Згідно з листами Мінсоцполітики України, норма тривалості робочого часу може бути різною залежно від того, який робочий тиждень встановлено на підприємстві. На ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" було запроваджено трьоденний робочий тиждень з семигодинним робочим днем з 01.06.2009 по 01.06.2022. Вважає, що розрахунок втраченого заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] , повинен бути здійсненний не за всі робочі дні в році, а за ті дні, які були робочими з урахуванням специфіки роботи товариства, що повністю відповідає Постанові КМУ №100 та узгоджується з листами Мінсоцполітики на які посилається позивач. Таким чином, з 07.11.2020 по 31.12.2020, з урахуванням 21 годинного робочого тижня, маємо 178 годин вимушеного прогулу в 2020 році. За 2021 рік 1050 годин вимушеного прогулу. З 01.01.2022 по 31.05.2022, з урахуванням 21 годинного робочого тижня, маємо 424 години вимушеного прогулу. З 01.06.2022 по 31.12.2022 з урахуванням повного робочого тижня (40-ка годинного), маємо 1181 годину вимушеного прогулу. З 01.01.2023 по 31.01.2023 - 176 годин вимушеного прогулу. Всього - 3009 годин. Звідси 3009х46,73 грн = 140610,57 грн. Таким чином вважає, що відповідачем повністю та у відповідності з Законом виконано рішення суду у справі № 145/2035/20. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 09.04.2025 клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено та витребувано в Тиврівському районному суді Вінницької області матеріали цивільної справи № 145/2035/20 та у Тиврівському відділі ДВС матеріали виконавчих проваджень № 71267742 та № 71268543 від 13.03.2023. 10.04.2025 до суду надійшла витребовувана справа № 145/2035/20. 13.05.2025 позивачем [PERSON] подано до суду відповідь на відзив у якому зазначив, що після останнього засідання в квітні 2025 року отримав рекомендований лист від ПрАТ "Гніванський завод СЗБ", в якому містилися ніким не підписані папери з нумерацією, яка не відповідає номенклатурі справ товариства та купою ніким не завірених та не підписаних роздруківок і копій. Цей конверт він забув у авто, оскільки хворіє, переніс геморагічний інсульт, через це має проблеми з пам`яттю та є особою з інвалідністю. Саме через це він забув про лист відповідача та про призначене засідання по справі. Зазначив, що не підписані\~папери не\~мають жодної\~юридичної цінності,\~вважає,\~що йому\~не було надіслано відзиву\~на позов\~і використовувати його в процесі як підставу для\~обґрунтування позиції відповідача не можливо. Однак, зазначає, що ухвалою суду\~витребувано матеріали\~справи №\~145/2035/20\~де містяться\~докази,\~які спростовують\~триденний графік\~роботи.\~Відповідач ухиляється\~від виконання\~рішення в\~повній мірі.\~Папір,\~що містився\~в справі\~на аркуші\~78\~у вигляді\~заяви про\~зміну істотних\~умов праці\~від 2009\~року виданий\~понад 20\~років тому\~і ніякого\~відношеннядо спірного періоду не має, крім іншого йому не зрозуміло, хто поставив на ньому підпис і коли. Окремо зауважує, що відповідач голослівно заявляє про добровільність та вчасність виконання рішення суду по справі №145/2035/20, оскільки ним же надано платіжні інструкції від 11.12.2024 відповідно до яких відповідач провів виплати по рішенню суду лише в грудні 2024 року, перед подачею ним заяви про неправильність нарахувань. Твердження про те, що до середини 2022 року на товаристві був 3 денний графік з 7 годинним робочим днем є недостовірним, оскільки він зберіг останні розрахункові листи, які йому видавались за грудень 2019 та січень 2020 року. З яких є очевидним, що він працював повний робочий місяць та повний робочий тиждень, а відповідач вводить суд в оману. Просить зобов`язати ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» перерахувати розрахунок (обрахунок) розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2020 по 31.01.2023 виходячи з суми середнього заробітку за одну годину із застосуванням Порядку №100 для цілей обрахунку розміру середнього заробітку за весь період відповідно до відомостей про робочий час за повний робочий день та тиждень для працівників та виплатити її відповідно до наданого ним розрахунку. Крім того, просить визнати поважною причину пропуску строку для подання відповіді на відзив, поновити термін подачі відповіді на відзив, за умови, що суд визнає непідписаний стороною відповідача відзив на позов чинним та належним. 13.05.2025 позивачем [PERSON] подано до суду заяву про зміну-уточнення позовних вимог, відповідно до якої останній просить прохальну частину позовної заяви викласти наступним чином: зобов`язати ПрАТ "Гніванський завод СЗБ" перерахувати розрахунок (обрахунок) розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2020 по 31.01.2023, виходячи з суми середнього заробітку за одну годину із застосування Порядку № 100 для цілей обрахунку розміру середнього заробітку за весь період відповідно до відомостей про робочий час за повний робочий день та тиждень для працівників згідно офіційних сайтів, та виплатити її, виходячи з суми розписаної в наданому ним розрахунку із вказанням в рішенні судом конкретної суми нарахувань. 24.04.2025 до суду надійшли витребовувані матеріали виконавчих проваджень №71267742 та № 71268543 від 13.03.2023. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнає. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 04.10.2020 рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області по справі №145/2035/20 позов [PERSON] до ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" задоволено, визнано дії ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" щодо звільнення електромонтера бетонозмішувального цеху [PERSON] в порядку п. 2 ст. 40 КзПП України незаконними та поновлено його на посаді. Також суд визнав незаконним та скасував наказ ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" №127-ОС від 06.11.2020, зобов`язав ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" провести відповідні розрахунки за час вимушеного прогулу, які стягнути з ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" на користь [PERSON] (а.с. 8-11). Указаним рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили 31.01.2023, в якій брали участь ті самі сторони також установлено, що 08.10.2001 позивач [PERSON] прийнятий на роботу до ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", де працював на різних посадах. Наказом ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" №127-ОС від 06.11.2020 [PERSON] з 06.11.2020 звільнено з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України, за станом здоров`я. Відповідно до довідки ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" від 29.12.2022 №855/02 середньогодинна заробітна плата [PERSON] становить 46,73 грн з якої утримується податок з доходів фізичних осіб, військовий збір, всього до виплати 37,62 грн. Середньомісячне число робочих годин розраховується діленням сумарного числа робочих годин за останні два календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства становить 94,5 годин (а.с. 4). Згідно з розрахунком ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" від 29.11.2024 №604 середньомісячна заробітна плата [PERSON] за період вимушеного прогулу з 06.11.2020 по 31.01.2023 становить 4415,99 грн. Сума, яка підлягає до виплати за час вимушеного прогулу становить 114815,74 грн, з яких прибутковий податок - 20666,83 грн, військовий збір - 1722,24 грн, єдиний внесок - 25259,46 грн, всього підлягає до видачі 92426,67 грн (а.с. 6-7). Відповідно до листа Тиврівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області від 07.01.2025 [PERSON] запропоновано звернутися до суду в разі незгоди щодо виплати сум нарахованого та виплаченого втраченого заробітку з 06.11.2020 по 31.01.2023 для оскарження розрахунку середньої заробітної плати від 29.11.2024, який наданий ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону"(а.с. 14). Згідно з заявою [PERSON] від 01.06.2009 на ім`я голови правління ВАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" він погоджується в зв`язку зі змінами істотних умов праці перейти на скорочений робочий тиждень згідно графіка (а.с. 78). Відповідно до наказу ВАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" від 01.06.2009 №106 "про внесення змін до режиму роботи працівників підприємства" в зв`язку зі зменшенням замовлень на продукцію та на підставі п. 6.2. колективного договору для всіх працівників заводу встановлено 7-ми годинний робочий день. Для цеху № 7, 8. 4 та всіх допоміжних цехів та служб заводу встановити 3-х денний робочий тиждень згідно графіків виходу на роботу, наданих начальниками цехів та служб, затверджених головним інженером та погоджено з профкомом заводу, наказ ввести в дію з 01.06.2009 (а.с. 80 зворот). Згідно з наказом ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" від 31.05.2022 № 80 "про встановлення режиму повного робочого часу" скасовано режим неповного робочого часу, встановлено працівникам ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" режим повного робочого часу з 01.06.2022 (а.с. 80). Відповідно до\~платіжної інструкції\~№ 1773\~від 11.12.2024\~ [PERSON] \~виплачено ПрАТ"Гніванський завод спецзалізобетону" 92426 грн 67 коп., призначення платежу - виплата середнього заробітку [PERSON] згідно вимоги № 32690 від 29.11.2024 (а.с. 81 зворот). Згідно з\~платіжною інструкцією\~№ 427\~від 27.03.2023\~ [PERSON] \~виплачено ПрАТ"Гніванський завод спецзалізобетону" 3554 грн 87 коп., призначення платежу - виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до рішення Тиврівського райсуду від 04.10.2022 № 145/2035/20, АСВП № 71268543 (а.с. 83 зворот). Відповідно до платіжних інструкцій № 1774, 1775, 1776 від 11.12.2024 та № 415, 417, 418 від 24.03.2023 сплачено ЄСВ, військовий збір, ПДФО з середнього заробітку [PERSON] (а.с. 81-83), всього виплачено 145462,71 грн. Згідно з постановою головного державного виконавця Тиврівського відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2023 ВП № 71268543 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 145/2035/20 від 10.03.2023 щодо поновлення [PERSON] на посаді (а.с. 84). Відповідно до постанови\~головного державного\~виконавця Тиврівського\~відділу ДВС\~про відкриття\~виконавчого провадження\~від 13.03.2023\~ВП №\~71267742\~відкрито виконавче\~провадження з\~виконання виконавчого\~листа №\~145/2035/20\~від 10.03.2023\~щодо зобов`язання\~ПрАТ"Гніванський завод спецзалізобетону" провести розрахунки втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та стягнути їх на користь [PERSON] (а.с. 85). Згідно з розрахункових листків [PERSON] , які містяться у цивільній справі №145/2035/2020 (т.2 а.с. 7-16) та які суд витребував за клопотанням відповідача, у січні 2020 року в позивача було 23 робочих дні та 184 відпрацьованих годин, в лютому 2020 року - 17 робочих днів та 136 відпрацьованих годин, в березні 2020 року - 8 робочих днів та 64 відпрацьованих годин, в квітні 2020 року - 2 робочі дні та 16 відпрацьованих годин, в травні 2020 року - 8 робочих днів та 64 відпрацьованих годин, в червні 2020 року - 11 робочих днів та 88 відпрацьованих годин. З липня 2020 року по жовтень 2020 року позивач перебував на лікарняному. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.43\~Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Так, суд установив, що [PERSON] був звільнений з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» 06.11.2020, отже останній день роботи на підприємстві є саме 06.11.2020. Рішенням Тиврівського районого суду від 04.10.2022, яке набрало законної сили 31.01.2023 [PERSON] був поновлений на роботі. Відповідно до\~частини 2\~статті 235\~КЗпП України\~при винесенні\~рішення про\~поновлення на\~роботі орган,\~який розглядає\~трудовий спір,\~одночасно приймає\~рішення про\~виплату працівникові\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу\~або різниці\~в заробітку\~за час\~виконання нижче\~оплачуваної роботи,\~але не\~більше ніж\~за один\~рік.\~Якщо заява\~про поновлення\~на роботі\~розглядається більше\~одного року,\~не з\~вини працівника,\~орган,\~який розглядає\~трудовий спір,\~виносить рішення\~про виплату\~середнього заробітку\~за весь\~час вимушеного\~прогулу. Вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції та триває до моменту поновлення працівника судом на роботі. Враховуючи, що розгляд позову [PERSON] про поновлення на роботі розглядався більше одного року не з вини позивача, тому виплата середнього заробітку повинна бути здійснена за весь час вимушеного прогулу. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, яким вважається період від дня незаконного звільнення до дня поновлення на роботі. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2022 у справі №207/878/20. Тобто час вимушеного прогулу [PERSON] є період з 07.11.2020 по 31.01.2023. Середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Згідно з пунктом 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Суд зазначає, що середньогодинна заробітна плата [PERSON] на момент звільнення становила 46,73 грн, указана обставина добровільно визнана учасниками справи, оскільки вказані відомості добровільно зазначені ними в заявах по суті справи, вони використовували їх під час проведення власних розрахунків заробітку позивача за час вимушеного прогулу, тому вказана обставина доказуванню не підлягає. Щодо часу вимушеного прогулу, суд зазначає таке. Відповідно до розрахункових листків [PERSON] , які містяться у цивільній справі №145/2035/2020 (т.2 а.с. 7-16) та які суд витребував під час розгляду цієї справи за клопотанням відповідача, у січні 2020 року в позивача було 23 робочих дні та відповідно 184 відпрацьованих робочих годин (23 робочих дні*8-ми годинний робочий день=184), в лютому 2020 року - 17 робочих днів та 136 відпрацьованих годин (17*8=136), в березні 2020 року - 8 робочих днів та 64 відпрацьованих годин (8*8=64), в квітні 2020 року - 2 робочі дні та 16 відпрацьованих годин, в травні 2020 року - 8 робочих днів та 64 відпрацьованих годин, в червні 2020 року - 11 робочих днів та 88 відпрацьованих годин. Суд звертає увагу, що саме ці докази (розрахункові листки) використовував і сам відповідач під час здійснення власних розрахунків. Також позивач додав до відповіді на відзив два розрахункових листки, які у нього збереглися, щодо нарахованої та виплаченої йому заробітної плати в грудні 2019 року та січні 2020 року. При цьому суд установив, що сума нарахувань та кількість відпрацьованих днів та годин за січень 2020 року відповідають наявному в матеріалах розрахунковому листку за січень 2020 року та є ідентичним. Також відповідно до розрахункового листка за грудень 2019 року в позивача\~в грудні\~2019\~року було\~22\~робочих дні\~та 176\~відпрацьованих годин\~(22*8=176)\~(а.с.\~119). Отже суд, дослідивши вказані розрахункові листки, встановив, що у позивача [PERSON] у 2019 та 2020 роках був 5-денний робочий тиждень з 8-годинним робочим днем (40-ка годинний робочий тиждень). Суд не погоджується з розрахунками відповідача щодо тривалості вимушеного прогулу та сумою, яка підлягає до виплати [PERSON] від 29.11.2024, який скеровувався до Тиврівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та від 08.04.2025, який міститься у відзиві, оскільки такі розрахунки здійснювалися з урахуванням 21 годинного робочого тижня позивача та спростовуються матеріалами справи. Посилання відповідача на те, що в позивача був скорочений робочий тиждень, а саме на наказ ВАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" від 01.06.2009 №106 яким всім працівникам заводу встановлено 7-ми годинний робочий день, а в цехах № 7, 8. 4 та всіх допоміжних цехах та служб заводу - 3-х денний робочий тиждень згідно графіків виходу на роботу, з яким ознайомлений 01.06.2009 [PERSON] спростовуються дослідженими вище доказами, вказані факти заперечив і сам позивач, зазначивши в позовній заяві і відповіді на відзив, що він не знайомився із цими документами та не підписував заяви про переведення його на 21 годинний робочий тиждень. Також суд зазначає, що в матеріалах справи № 145/2035/2020, яка витребувана судом містяться графіки роботи робітників БЗЦ за липень-жовтень 2020 року (т.2 а.с. 182-185), відповідно до яких у [PERSON] був 7-ми годинний робочий день у вказаному періоді, хоча як установлено судом, та у своєму відзиві підтвердив відповідач, [PERSON] перебував на лікарняному. Водночас указані графіки не узгоджуються з іншими матеріалами справи, тому суд їх до уваги не приймає. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд дійшов висновку, що час вимушеного прогулу [PERSON] з 07.11.2020 по 31.01.2023 складає 4459 годин з урахуванням 5-денного робочого тижня з 8-годинним робочим днем, зокрема: 2020 рік (128 годин - за період з 07.11 по 30.11 та 174 години - з 01.12 по 31.12) - 302 години; 2021 рік - 1994 години; 2022 рік - 1987 годин; 2023 рік (з 01 по 31 січня) - 176 годин, що узгоджується з відомостями зазначеними у листах Міністерства соціальної політики "Про розрахунок норми тривалості робочого часу" за 2020-2023 роки. При цьому суд частково погоджується з розрахунком позивача щодо часу вимушеного прогулу (4469 робочих годин), за виключенням 10 робочих годин у 2020 році. Так позивач врахував 8 робочих годин за 06.11.2020, водночас суд зазначає, що це був останній робочий день, а також врахував 176 годин за грудень 2020 року, водночас у вказаному місяці було 2 дні (24 та 31 грудня), що передували святковим та неробочим, у які тривалість робочого дня (зміни) у разі 40-годинного тижня зменшується на годину, тому в грудні 2020 року було 174 робочих годин, а не 176. Враховуючи викладене, розмір втраченого заробітку за час вимушеного прогулу позивача за період з 07.11.2020 по 31.01.2023 становить 208369 грн 07 коп. (4459 годин вимушеного прогулу*46,73 грн середньогодинна заробітна плата). Водночас відповідач довів суду, що ним на користь позивача в 2023 та 2024 роках сплачено втрачений заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням сум установлених законодавством податків та зборів у розмірі 145462 грн 71 коп., що також підтверджується матеріалами виконавчих проваджень, витребуваних судом. З цих причин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів, та з урахуванням раніше здійснених виплат, у розмірі 62906 грн 36 коп (208369,07 грн - 145462,71 грн). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, тому з ПрАТ "Гніванський\~завод спецзалізобетону" слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн, від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: partial