Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування, вказавши, що [INFO] , у віці 52 роки, помер двоюрідний брат позивача [PERSON] . Даний факт позивач підтверджує нотаріально посвідченим перекладом з словацької мови на українську мову свідоцтва про смерть [PERSON] №53/25 від 16.01.2025 року, свідоцтвом (повторним) про народження [PERSON] від 19.08.1986 року, свідоцтвом про народження [PERSON] від 25.07.1962 року, архівною довідкою про народження [PERSON] від 09.08.2024 року №\~М-1220/01-17, архівною довідкою про народження [PERSON] від 09.08.2024 року №\~М-1221/01-17. Покійному на час його смерті належав будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується копією Договору дарування від 07.09.1981\~року, довідкою КП «Берегівське ББТІ БМР» від 20.03.2025 року №193. Покійний на час своєї смерті проживав у Будинку, однак згідно листів-відповідей ЦНАП Виконавчого комітету Берегівської міської ради від 27.02.2025 року №264 та №265 в даного органу місцевого самоврядування взагалі відсутня інформація як про реєстрацію місця проживання покійного на день його смерті, так і про осіб, що були зареєстровані з ним у даному Будинку. Тобто позивач прийняв спадщину після смерті покійного у порядку спадкової трансмісії після смерті свого батька [PERSON] , оскільки звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. (далі за текстом Нотаріус) за прийняттям спадщини. Інших спадкоємців, які б могли успадкувати майно покійного, немає, оскільки: покійний за свого життя не одружувався і дітей не мав; батько позивача [PERSON] , який був дядьком покійного та, відповідно, отримав право на право на спадкування за законом його майна як спадкоємець третьої черги, помер [INFO] ; мати позивача, та, відповідно, дружина батька позивача [PERSON] , прийняла у порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги все належне батькові позивача майно, але не оформила за свого життя своїх спадкових прав і померла [INFO] ; позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON] , прийняв у спадщину все належне їй майно. 20.03.2025 року КП «Берегівське ББТІ БМР» було виготовлено технічний паспорт на Будинок. Відповідно до даних, які містяться в ньому, загальна площа Будинку складає 131.6 кв.м., житлова 43 кв.м. Однак, нотаріусом надано позивачу лист-роз`яснення від 19.06.2025\~року вих. №378/01-16, в якому повідомляється про неможливість вчинення нотаріальної дії по видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на Будинку. Дана відмова мотивована відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності покійного на Будинок. У зв`язку з цим, нотаріусом рекомендовано позивачу звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Річ у тім, що відсутність правовстановлюючого документу на Будинок, а саме - оригіналу Договору дарування від 07.09.1981\~року, пояснюється його втратою ще за життя покійного та наявністю у позивача тільки копії даного документу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак просила розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету в судове засідання не з`явився, про день час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, подав заяву в якій просить розглянути справу без її участі за наявними в матеріалах справи документами, позов підтримує та не заперечує проти його задовольнити. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки справа регламентується виключно правовідносинами між спадкоємцями, в даному випадку єдиною спадкоємицею. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: approved