Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

07 травня 2025 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений 05.02.2025 з відповідачем [PERSON] . Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 05 лютого 2025 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №138. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач у мотивувальній частині позову, сторони уже перебували у шлюбі, що був укладений 08.01.2011 та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №12. Проте рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2020 у справі №711/7382/20 шлюб був розірваний. Причиною розірвання означеного шлюбу, позивач у позові зазначає, що було безвідповідальне ставлення відповідача до сімейних обов`язків, небажання працювати, утримувати сім`ю та дитину. Водночас на початку 2025 року [PERSON] , як стверджує позивач, переконав її, що він змінився і змінилося його ставлення до сімейних обов`язків, а відповідно він буде відповідально ставитися до шлюбу та дитини. Проте позивач акцентує увагу суду на тому, що обіцянки відповідач не дотримався, що у наслідку привело до зловживання відповідачем алкогольними напоями та іншими препаратами, що, на переконання позивача, унеможливлює продовження сімейних відносин. У зв`язку із викладеним, позивач у позові зазначає, що, починаючи з кінця квітня 2025 року, сторони припинили спільне проживання та сімейні відносини, а відповідно проживають окремо. Малолітній син [PERSON] проживає разом із позивачем. Підсумовуючи викладене, позивач, у прохальній частині позовної заяви, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , що був зареєстрований 05 лютого 2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №138. Також у мотивувальній частині позовної заяви позивач зазначила, що вимог про стягнення з відповідача судових витрат, в тому числі сплаченого судового збору, вона не заявляє (а.с.5). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 12 год 00 хв 16 червня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.16-17). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2025 року відкладено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до 15 год 30 хв 15 липня 2025 року у зв`язку із відсутністю у діях відповідача повторності (ч.4 ст.223 ЦПК України), з якою законодавець пов`язує можливість ухвалення заочного рішення за умови відсутності заперечень позивача та/або її представника проти заочного розгляду справи (п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України). Водночас у пункті 3 резолютивної частини ухвали від 16.06.2025 судом роз`яснено відповідачу наслідки повторної неявки, передбачені ч.4 ст.223 ЦПК України, а саме: суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач [PERSON] в судове засідання, що призначено о 15 год 30 хв 15 липня 2025 року, не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на номер мобільного телефону: [NUMBER] , на виконання заяви позивача про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 07.05.2025 (а.с.1), що отримана цим учасником справи 16.06.2025 о 16 год 08 хв 04 сек і підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.42 зворот). Частиною 13 ст.128 ЦПК України передбачено, що за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Водночас, у мотивувальній частині позовної заяви від 07.05.2025 (абз.3 стр.3), позивач [PERSON] просила суд розгляд справи проводити у відсутність позивача, позов про розірвання шлюбу підтримує, оскільки немає наміру продовжувати спільне життя з відповідачем (а.с.5). Відповідач [PERSON] в судове засідання 15 липня 2025 року о 15 год 30 хв повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив У зв`язку із цим 15 липня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (у зв`язку з укладенням шлюбу прізвище не змінювала) та відповідач [PERSON] 05 лютого 2025 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №138, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 05.02.2025 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.6). Із безпосередньо дослідженої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане повторно 16 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, суд встановив, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що немає згоди позивача на продовження шлюбу із відповідачем. Водночас відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не подав до суду заяви про надання строку на примирення, тобто не виявив волі на продовження перебування у шлюбі із позивачем. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивача та відповідача і збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам як подружжя за відсутності згоди одного із них (у конкретному випадку позивача) на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд дійшов висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, оскільки позивач [PERSON] , в мотивувальній частині позовної заяви від 07.05.2025, просила судові витрати залишити за позивачем (абз.2 стр.3 позовної заяви, а.с.5), тому суд, реалізовуючи волю позивача, що не суперечить чинному законодавству, не вбачає правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача, розміру судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви.

Outcome: approved