Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на таке. Між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою 30.12.2021 року було укладено кредитний договір № 3936073, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надав відповідачці кредит в сумі 6000,00 грн на строк 15 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки. 26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг партнерс» було укладено договір факторингу №26-07/2024, згідно якого до ТОВ «Факторинг партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за цим договором. Внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань по вказаному кредитному договору у відповідачки перед позивачем виник борг в розмірі 18009,00 грн. Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки борг за вказаним кредитним договором в розмірі 18009,00 грн, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою від 26.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачка будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов чи заяву про відкладення розгляду справи не надала. У відповідності ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності сторін на підставі наданих документів, та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України \~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою 30.12.2021 року було укладено кредитний договір № 3936073, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надав відповідачці кредит в сумі 6000,00 грн на строк 15 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки. Вказане підтверджується кредитним договором від 30.12.2021 року (а. с. 14 18). Позивач свої зобов?язання виконав належним чином, що підтверджується довідкою про перерахування коштів у розмірі 6000,00 грн на рахунок відповідачки за номером картки [NUMBER] від 30.12.2021 року (а. с. 24). 26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг партнерс» було укладено договір факторингу №26-07/2024, згідно якого до ТОВ «Факторинг партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за цим договором. Вказане підтверджується договором факторингу 26.07.2024 року (а. с. 42 52). Відповідачка, використавши кошти, свої зобов`язання за договором не виконувала, та кошти не повернула, внаслідок чого, згідно з розрахунком заборгованості станом на 23.04.2025 заборгованість відповідачки за вказаними договорами становить 18009,00\~грн. Вказане підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення та розрахунком заборгованості (а. с. 40 41). ТОВ «Факторинг Партнерс» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність з надання фінансових послуг (а. с. 26 28). Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. В силу ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з п. 6.4, 6.5 укладеного договору про споживчий кредит № 3936073 від 30.12.2021 року вказано, що укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписано власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого що укладений в письмовій формі. Даний договір укладено у виді електронного договору та має таку саму юридичну силу, як і письмовий. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив свою повну обізнаність та згоду з усіма його умовами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачкою не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем, щодо розміру заборгованості за кредитним договором. При цьому суд враховує, що сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідачка у межах строку кредитування з 30.12.2021 р. до 14.01.2022 р. за користування кредитними коштами. Розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник [PERSON] належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. Ураховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що за приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки заборгованості за договором про споживчий кредит № 3936073 від 30.12.2021 року на загальну суму 18009,00 грн, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням 6000,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимог 12009,00 грн. Отже, позовні вимоги ТОВ « Факторинг партнерс», про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про споживчий кредит № 3936073 від 30.12.2021 підлягають задоволенню повністю. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Згідно з витягом із акту №7 про надання правової допомоги від 31.03.2025 р., заявкою на надання юридичної допомоги № 939 від 01.03.2025 р., договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 р. встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 9000,00 грн (а. с. 10 13). Відповідно до п. 1-4 ч. 4. ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3 обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, складності справи, спрощеного порядку її розгляду,

Outcome: approved