Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позові зазначає, що 05.08.2005 позивач та відповідач зареєстрували шлюб. У лютому 2022 року [PERSON] приймає рішення про залишення території України і здійснює 15.02.2022 виїзд на тимчасово окуповану територію України (до АРК Крим) із метою подальшого прямування до Турецької Республіки, де має намір надалі проживати. . Із відповідної дати [PERSON] на територію України не повертався і проживає у Турецькій Республіці. Із міркувань власної безпеки і побоюючись бути мобілізованим, повертатися на територію України не планує. Після відповідної події, враховуючи початок збройної агресії російської федерації,знаходження членів подружжя у різних країнах, Відповідач і Позивач почали проживати окремо. Спільного господарства не ведуть. З боку [PERSON] відсутня будь-яка допомога чи підтримка сім`ї. Сторони спору не можуть нормально спілкуватися і порозумітися. Викладені обставини вимусили [PERSON] ініціювати судовий процес про розірвання шлюбу (справа №331/6141/24 знаходиться на розгляді у Жовтневому районному суді м.Запоріжжя, остаточне судове рішення відсутнє). Від шлюбу сторони мають спільного сина, малолітнього - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Відповідач знаходячись за кордоном неодноразово піднімав питання передачі йому сина для постійного проживання там. Хоча дитина фактично проживає разом з матір`ю, відсутність формалізованого рішення з цього приводу (рішення суду, рішення органу опіки та піклування або нотаріального договорк батьків), створює для Позивача та дитини певні юридичні та організаційні труднощі. Окрім того, батько неодноразово погрожував матері, що може безперешкодно забрати дитину на постійне проживання з ним, більше не віддасть сина матері, і що відповідні закордонні інституції підтримають у цьому питанні батька з огляду на військові дії в Україні. У зв`язку з чим, із метою захисту права та інтересів дитини, вирішення суперечки між батьками, убезпечення від свавільних дій Відповідача, а також гарантування дотримання інтересів матері, постала необхідність вирішення питання про місце проживання [PERSON] у судовому порядку. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.02.2025. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2025 залучено до участі у справі як третю особу службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. 20.02.2025 підготовче судове засідання відкладено на 09.04.2025, у зв`язку із неявкою відповідача. 09.04.2025 закрито підготовче судове засідання, судове засідання призначено на 06.06.2025. Судове засідання, призначене на 06.06.2025, відкладено на 07.07.2025 року у зв`язку із перебування судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні. 09.06.2025 до суду надійшов висновок від 03.06.2025 про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився. Повідомлявся про розгляд справи у передбаченому законом порядку. Представник третьої особи до суду не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.08.2005 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 14.02.2014, актовий запис № 44). Позивач забезпечена транспортними засобами та житлом, що підтверджується Витягами з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно. Позивач працевлаштована у «КЛАСИЧНОМУ ПРИВАТНОМУ УНІВЕРСИТЕТІ», де працює на посаді професора кафедри цивільного, адміністративного та фінансового права Інституту економіки та права КПУ з 01.09.2009р. [PERSON] не має протипоказань чи негативних характеристик, що підтверджується: витягом з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості. [PERSON] забезпечено навчання сина [PERSON] у освітньому закладі. Останній має гарну успішність і всебічно розвивається, що підтверджується: Свідоцтвом досягнень [PERSON] у 4-б класі; Довідкою №125 від 04.11.2024 про навчання [PERSON] у 5-б класі; Характеристикою №388 від 07.11.2024 щодо [PERSON] як учня 5-б класу, яка не тільки засвідчує рівень успішності дитини, але і факт того, що батько (Відповідач) у вихованні дитини участі не бере. Мати (Позивачка), навпроти, приділяє значну увагу вихованню сина; Платіжною інструкцією №0.0.3987496492.1 від 06.11.2024 про оплату навчання за місяць зайнять спортом у ТОВ «Тенісний центр «МАТЧБОЛ; Платіжною інструкцією №0.0.4047564863.1 від 06.12.2024 про оплату навчання за місяць зайнять спортом у ТОВ «Тенісний центр «МАТЧБОЛ»; Грамотою Тенісного центру «МАТЧБОЛ» від 15.12.2024; Грамотою Тенісного центру «МАТЧБОЛ» від 15.12.2024; Платіжною інструкцією №0.0.4078592426.1 від 18.12.2024 про оплату за ІТ освіту. З наданих суду доказів вбачається, що наразі позивачка із сином проживають у м. Києві. Відповідач залишив територію України 15.02.2022, що підвтерджується повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації №19- 73261/18/24.від 23.10.2024. За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Як зазначено у висновку, батько дитини не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина разом із матір`ю. На підставі вищезазначеного, суд вважає що позовні вимоги цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved