Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити додатковий строк для подачі [PERSON] до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , строком два місяця з часу набрання рішенням суду законної сили. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт від 27.09.2012, яким заповіла позивачу земельну ділянку площею 6,1922 га розташовану на території Розсохуватської сільської ради Кегичівського району Харківської області. 13 лютого 2025 року, позивач подав до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сулейманової С.М. заяву про прийняття спадщини за заповітом. Але 11.03.2025 отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини. трок для прийняття спадщини закінчився 08.10.2024. Щодо поважності пропуску строків прийняття спадщини, позивач зазначає, що [INFO] померла мати позивача; 09.04.2024 - здійснено її поховання; 19.04.2024 позивач був призваний на військову службу за мобілізацією; у період 05.06.24-30.11.24 - проходив військову службу. У липні 05.07.2024 у позивача загострилося хронічне захворювання, після чого останній був вимушений звернутись до лікарні та перебувати на стаціонарному лікуванні. 23.09.2024 позивач додатково захворів на інше захворювання. 30.11.2024 звільнений в запас з військової служби. Таким чином, позивач вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 26.05.2025 у цій справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 26.03.2024 визнано поважними причини неподання доказів, поновлено пропущений процесуальний строк для витребування та подання додаткових доказів, долучено до матеріалів справи надані представником позивача 25.03.2024 докази. Зобов`язано приватного нотаріуса Лозівського нотаріального округу Даниленко Н.В. надати дані спадкової справи про загальний склад спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] [INFO] , та кола спадкоємців, які залучені до спадкування. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 19 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Позивач у позовній заяві заявив про розгляд справи без його участі. Відповідач подав заяву про те, що у вирішенні спору покладається на розсуд суду, справу просить розглядати без участі його представника. Третя особа надіслала заяву, згідно з якою просить справу розглянути без її участі, її позиція викладена в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2025. Позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Павлоградським відділом реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до копії свідоцтва про поховання виданого КП «Сп Агенція Ритуал» Павлоградської міської ради 09.04.2024 за № 421, позивач [PERSON] здійснив поховання [PERSON] . За життя спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 6,1922 га, розташована на території Розсохуватської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №680314. Позивач [PERSON] є військовозобов`язаним та 19.04.2024 на підставі Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 призваний у Збройні Сили України під час загальної мобілізації. Звільнений в запас 30.11.2024 на підставі пп. «б», п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону УКраїни «Про військовий обов`язок і військову службу, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] від 04.02.2019, копією довідки [INFO] від 04.12.2024 №4/393. Відповідно до копій виписок із медичної карти стаціонарного хворого №4588, №5823, 6788 з військової частини [NUMBER] та з КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» № 20879, виписного епікризу №450, позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з відповідним діагнозом у періоди з 05.07.2024 по 26.07.2024, з 30.08.2024 по 06.09.2024, з 06.09.2024 по 20.09.2024, з 23.09.2024 по 09.10.2024, з 09.10.2024 по 30.10.2024. Позивач [PERSON] 13.02.2025 звернувся до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Харківської області Сулейманової С.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,1922 га, яка належала померлій [INFO] [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Харківської області Сулеймановою С.М. від 11.03.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на земельну ділянку площею 6,1922 га. Підставою для відмови стало пропущення строку встановленого ст. 1272 ЦПК України для прийняття спадщини. З постанови вбачається, що 13 лютого 2025 року [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . На підставі поданої заяви заведена спадкова справа №4/2025 (номер справи в Спадковому реєстрі 73649174). 07 березня 2025 року від Першої Павлоградської державної нотаріальної контори приватним нотаріусом отримана копія заповіту, посвідченого 27.09.2012 за реєстровим номером 1-4208 державним нотаріусом Шкицькою Ю.А., згідно з яким [PERSON] заповідала земельну ділянку площею 6,1922 га, розташовану на території Розсохуватської сільської ради Кегичівського району Харківської області [PERSON] 13 лютого 2025 року за вих.№ 19/02-14 приватним нотаріусом подано запит до Центру надання адміністративних послуг Павлоградської міської ради про надання інформації щодо зареєстрованих разом із [PERSON] спадкоємців на час відкриття спадщини (станом на 08.04.2024). 11.03.2025 отримана відповідь на вищевказаний запит - довідка №450 від 05.03.2025, згідно з якою станом на час відкриття спадщини з померлою [PERSON] зареєстровані особи, які не входять до кола спадкоємців за законом/за заповітом. Факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України не встановлений. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини в шестимісячний строк не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутися до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для цілей спадкового законодавства місцем постійного проживання особи є зареєстроване відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини як за заповітом так і за законом необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилається на те, що він проходив військову службу в період строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також хворів та перебував на лікуванні. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р у справі № 565/1145/17, яка в силу ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи. Судом, на підставі належних та допустимих доказів, було встановлено, що позивач дійсно в період часу визначеного законом для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини проходив військову службу, а також тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні в, тому числі і на час спливу відповідного строку, що на думку суду є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, що викликали труднощі у оформленні спадщини, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та визнає причину пропуску строку для її подання поважною. Про розподіл судових витрат позивач не заявив. На підставі викладеного,

Outcome: approved