Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

03 лютого 2025 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання дійсним договору № 95 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 08 серпня 2000 року, між ним та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] , 1988 року народження, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №95, відповідно до якого він купив двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Договір був укладений в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» та зареєстрований за реєстровим номером 95 від 08 липня 2000 року в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю». 30 серпня 2000 року право власності на придбану квартиру було зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 50 в реєстровій книзі 14 на стор. 30. В теперішній час, він не може зареєструвати своє право власності та розпорядитись зазначеним майном, оскільки договір не був посвідчений нотаріально. Вважає, що оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, повністю виконали умови угоди, є підстави для визнання його дійсним. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного роозгляду справи. У судове засідання відповідачі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що 08 серпня 2000 року члени Южноукраїнської філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» [PERSON] , яка також представляла на біржі інтереси члена сім`ї неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] уклали договір № 95 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] . Право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано в КП «БТІ м. Южноукраїнська» за [PERSON] і 30 серпня 2000 року зроблено відповідний запис в реєстрову книгу №14 стр. 30 /а.с. 6/. Розпорядженням міського голови від 18 січня 2016 року №19-р «Про перейменування вулиць та проспектів у місті Южноукраїнську» пр. Комуністичний перейменовано в пр. Соборності. Постановою Верховної Ради України №4007-ІХ від 09 жовтня 2024 року перейменовано місто Южноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області на місто Південноукраїнськ. Також, згідно довідок КП «БТІ» м. Южноукраїнська від 14 січня 2025 року та 04 липня 2025 року станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , про що зроблено запис № 50 в реєстровій книзі № 14 /а.с. 7, 74/. На замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] /а.с. 8-9/. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 08 травня 2025 року, відомості щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні /а.с.55/. Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року. До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми ЦК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений до 01 січня 2004 року. Статтею 227 Цивільного кодексу ЦК України (в редакції 1963 року), що був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року). Незважаючи на обов`язковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1999 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане, в тому числі внаслідок укладення угод не заборонених законом. Відповідно до ст. 149 ЦК України (в редакції 1963 року) власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, можливість належного посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи втрачена, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved