Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23.09.2024 відповідачем було надано до ТОВ «Теплопостачсервіс» заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води. Заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з червня 2021 року по березень 2024 року становить 27470,95 грн., за постачання гарячої води за період з червня 2021 року по березень 2024 року становить 1027,32 грн. та абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по вересень 2024 року становить 1250,02 грн. За приписами ст. 625 ЦК України відповідач також повинен сплатити 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в розмірі 30,70 грн. та інфляційні втрати в розмірі 359,25 грн., а також 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води в розмірі 5,14 грн. та інфляційні втрати в розмірі 17,89 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за житлово-комунальні послуги з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, а також судові витрати. 24.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 16.04.2025 представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог. Зазначив, що позивачем не встановлив, чи був відповідач користувачем житлово-комунальних послуг у період часу з червня 2021 року по березень 2024 року (включно), як наймач квартири [ADDRESS] , окрім того чи підписувалася будь-яка заява приєднання до індивідуального договору про надання послуг з постачання гарячої води від 19.06.2024, відповідачем до цієї дати. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у період з 04.11.1993 по сьогоднішній день, а не за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у розумінні ЖК України та Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не вважається споживачем послуг з централізованого постачання гарячої води, з центрального опалення та постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, оскільки не був зареєстрований за цією адресою. Відомостей про фактичне проживання відповідача у квартирі матеріали справи не містять. 18.04.2025 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, а тому відповідач є споживачем наданих позивачем послуг. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жиле приміщення №00393 серія Б. 19.06.2024 [PERSON] звернувся до ТОВ «Теплопостачсервіс» з заявою - приєднанням до індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, відповідно до якого ознайомившись з умовами договору про надання послуги з постачання гарячої води на веб - сайті виконавця, приєднався до договору про надання послуг з постачання гарячої води з ТОВ «Теплопостачсервіс». Згідно з розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню (квартирі), що розташована за адресою: [ADDRESS] , за період з червня 2021 року по березень 2024 року обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 27470,95 грн., за період з червня 2021 року по березень 2024 року заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 1027,32 грн. та за період з березня 2022 року по березень 2024 року заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 1250,02 грн. Відповідно до розрахунку позивача на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року нараховані 3% річних в розмірі 30,70 грн. та інфляційні втрати в розмірі 359,25 грн. Відповідно до розрахунку позивача на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за постачання гарячої води за період з червня 2021 року по січень 2022 року нараховані 3% річних в розмірі 5,14 грн. та інфляційні втрати в розмірі 17,89 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 78 ЖК України тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім`ї наймача, він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення. Згідно з ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний укладати договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Споживач має право не оплачувати вартість комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг (ч. 1 п. 6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). У відповідності до вимог ст.642 ЦК України та абзацу 6 п.14 Правил фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Враховуючи обставини, встановлені у судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідач, як наймач квартири, є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс». Водночас, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у період з 04.11.1993 по сьогоднішній день, а не за адресою: [ADDRESS] , а тому послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс» не користувався та не є споживачем вказаних послуг. Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що останнім не надано доказів, що він дійсно фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідача в іншій квартирі, не свідчить про те, що він не є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] , та що він не користувався ними. Відповідачем не надано доказів, що він не є наймачем квартири, що ордер на жиле приміщення №00393 серія Б був визнаний недійсним, а також те, що договір найму жилого приміщення був розірваний у зв`язку з вибуттям відповідача на постійне місце проживання в інше жиле приміщення. Суд наголошує, що з урахуванням норм Житлового кодексу України тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення, він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення. Відповідач у встановленому законом порядку не відмовився від надання послуг, які надаються позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, суду надано не було. Відповідач не сплатив вказані послуги, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з червня 2021 року по березень 2024 року становить 27470,95 грн., за період з червня 2021 року по березень 2024 року заборгованість за постачання гарячої води становить 1027,32 грн. та за період з березня 2022 року по березень 2024 року заборгованість за абонентське обслуговування становить 1250,02 грн. Зазаначений розмір заборгованості позивачем не спростований. Отже, відповідач як споживач вказаних послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 30,70 грн., інфляційних втрат в розмірі 359,25 грн., 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води в розмірі 5,14 грн., інфляційних втрат в розмірі 17,89 грн., суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 30,70 грн., інфляційних втрат в розмірі 359,25 грн., 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води в розмірі 5,14 грн., інфляційних втрат в розмірі 17,89 грн., підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог постанови КМУ від 05.03.2022 №206. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved