Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

18червня 2025 року ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» через свого представника Пархомчука С.В. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 8920,00 грн, судовий збір та 10500,00 грн витрат на професійну правову допомогу. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору про надання фінансового кредиту від 28 квітня 2021 року № 190394 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Займер» відповідач отримала кредит в сумі 2000,00 грн строком на 21 день до 18 травня 2021 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 2% на добу. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 89200,00 грн, яку ТОВ «Займер» за договором факторингу № 0117/02/2022 від 17 лютого 2022 року відступило для ТОВ ФК «Кеш Ту Гоу». У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою узятих на себе зобов`язань у встановленому договором порядку та строки, станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість в сумі 8920,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали. Копію ухвали відповідач отримав 24 червня 2025 року особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням №3400000074798 про отримання поштового відправлення (а.с.38). Відзиву відповідач не подав. Дослідивши подані докази, суд уважає, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 квітня 2021 року між ТОВ «Займер» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 190394, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 2000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 2,00 % в день строком на 21 день, тобто до 18 травня 2021 року (п.1.3, 1.2. цього договору). Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором AV8726 (а.с.18). Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 28 квітня 2021 року договір про надання фінансового кредиту № 190394 [PERSON] взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку встановленому договором (п.3.4.2. договору) Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 17 лютого 2022 року між ТОВ «Займер» та позивачем було укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до п. 1.1. якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кеш Ту Гоу» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Займер» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Займер» відступає для ТОВ «Фінансова Компанія «Кеш Ту Гоу» права грошової вимоги (Права вимоги) до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості). З письмової вимоги позивача про виконання зобов`язань за кредитним договором від 14 квітня 2025 року № бн (а.с.8) вбачається, що розрахунок заборгованості відповідачу проведено на дату відступлення грошової вимоги, тобто за проміжок часу з 28 квітня 2021 року по 17 лютого 2022 року. Проте в п. 1.2. договору про надання фінансового кредиту № 190394 від 28 квітня 2021 року записано, що кредит надається строком на 21 день, тобто до 18 травня 2021 року, а в п. 1.3. цього договору вказано, шо Клієнт сплачує Товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. У п. 3.3.3. договору передбачено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. В матеріалах справи відсутні і позивачем не надано доказів продовження строку надання кредиту, а відтак нарахування процентів поза межами 21 денного строку договору є порушенням ст. 526 ЦК України та існуючої домовленості сторін. Відповідно до правової позиці Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. З графіка розрахунків, викладеного в додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 190394 від 28 квітня 2021 року видно, що розмір заборгованості відповідача за процентами складає 840,00 грн (а.с.18), з чим погоджується суд. Таким чином заборгованість відповідачки перед позивачем становить 2840,00 грн (2000+840=2840). Саме такий розмір заборгованості на переконання суду відповідає існуючій домовленості сторін. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов у такому розмірі слід задовольнити. Пред`являючи позов, позивач поніс 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.27) та 10500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.12-14). Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 31,84 % відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 771,29 грн судового збору (2422,40 * 31,84% = 771,29). Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Такі послуги адвоката, як зустріч з клієнтом та консультація адвоката щодо перспективи досудового врегулювання спору в сумі 2000,00 грн, складання та подання до суду позовної заяви з аналізом судової практики в сумі 5000,00 грн, складання процесуальних документів та моніторинг ЄДРСР щодо процесуального статусу судової справи в сумі 3000,00 грн, канцелярські витрати в сумі 500,00 грн є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 1000,00 грн. На підставі\~ст.\~526,\~527,\~530,\~1050,\~1054,\~1079\~ЦК України,\~

Outcome: partial