Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4001992 у розмірі 64428,00 грн, а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.09.2023 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" було укладено електронний договір № 4001992 про надання споживчого кредиту, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 9100 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Строк кредиту - 360 днів, стандартна процентна ставка - 2 % в день. ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок [PERSON] 24.05.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо [PERSON] в розмірі 53508,00 грн., яка складається з 9100,00 грн. - тіло кредиту та 44408,00 грн. - нараховані відсотки. Після відступлення на користь позивача права грошової вимоги до [PERSON] , остання не виконала зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за його користування ні на користь позивача, ні на користь первинного кредитора (ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА"), внаслідок чого допустила виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на час звернення до суду становить 64428,00 грн. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним договором позики в сумі 64428 грн. 00 коп., понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп., та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 23.12.2024 Павленко І.В. відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 11.02.2025 року замінено у справі первісного позивача його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». 19.03.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Шимотюк О.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначається, що відповідачка визнає 9100 грн. тіло кредиту, які вона отримала 23.09.2023 року. Відповідачка не визнає 10000 грн. витрат на правничу допомогу, адже дана сума є необґрунтованою та завищеною. Відповідачка частково визнає 4550 грн. стягнення відсотків за користування позикою. Враховуючи вищевикладене просить задовольнити частково позовні вимоги позивача в межах сум, які визнані відповідачкою. 28.05.2025 від представника позивача адвоката Столітнього М.М. надійшла відповідь на відзив (Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.03.2025) відповідно до якого останній просив позов Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, протии винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 23.04.2025 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. В судове засідання представник позивача не з`явився, відповідно до поданої ним заяви він просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений про розгляд справи своєчасно та належним чином. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, від представника відповідача [PERSON] адвоката Шимотюк О.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить задовольнити частково позовні вимоги позивача в межах сум, які визнані відповідачкою. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.09.2023 р. між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" в електронній формі було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4001992, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 9100 грн., строком на 360 календарних днів. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 5168745118285417, яку [PERSON] вказано особисто під час укладання договору. Згідно п.3.1. Договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит у сумі 9100 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА", а також наданою 24.05.2025 АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ухвали суду інформацією, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів 23.09.2023 в сумі 9100 UAN. Умовами договору, передбачено, що відповідно до п. 5.1.3. ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта, але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 24.05.2024 року ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" на підставі договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" набуло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Із наданого розрахунку ТОВ "ФК "Фінтранс Україна" вбачається, що перед позивачем за договором №4001992 від 23.09.2023 р. [PERSON] має заборгованість у сумі 64428,00 грн., яка складається з: 9100 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 44408 грн. 00 коп. нарахованих процентів первісним кредитором, 10920 грн. 00 коп. нарахованих процентів ТОВ "ФК Фінтранс Україна" за 60 календарних днів. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустатею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Статтею 12 цього ж Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд дійшов висновку, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання за кредитним договором №4001992 від 23.09.2023 року не виконала, у передбачений договором строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 64428 грн. 00 коп. Доказів пртилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом. За таких обставин заперечення представника позивача адвоката Шимотюк О.В., викладені у відзиві на позовну заяву, суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені бу-якими доказами та спростовуються матеріалами справи. Крвм того, як вбачається з матеріалів справи нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках Кредитного договору, відповідачу здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені визначені ст. ст.1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 64428 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 3553 від 14.11.2024 року, а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі №\~160/12268/19). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 11.01.2023 року у справі №\~479/475/21, провадження № 61-6583св22 дійшов наступного висновку. Так, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18\~та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19\~висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved