Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, в якому просить стягнути з [PERSON] [INFO] кошти на утримання (аліменти) дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] в розмірі по 4000,00 грн на кожного щомісяця та стягувати їх, починаючи від дня пред`явлення позову до суду. Позов був поданий до суду 07 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Згідно з частиною 8 статті 178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивачка в судове засідання не з`явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 ЦПК України, клопотала про розгляд справи у її відсутності, вимоги, викладені в позові, підтримала повністю та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач до суду не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями статтями 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомив. Відповідно до статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та ухвалити у справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 14 лютого 2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26 квітня 2021 року по справі №727/1955/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Так, [PERSON] вказує, що діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Між нею та відповідачем так і не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання їхніх дітей. Вказала, що між ними була домовленість, що відповідач буде сплачувати витрати на утримання дітей у добровільному порядку, однак обіцянки так і не було виконано. Посилається на те, що утримання дітей є прямим обов`язком кожного із батьків. При вирішенні питання про визначення розміру аліментів просила врахувати, що відповідач є працездатною особою, працює за кордоном за наймом, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї або інших осіб на утриманні немає. Крім наведеного, у власності відповідача є нерухоме майно, зокрема, квартира в м. Чернівцях та дві земельні ділянки в с. Чорногузи Вижницького району. ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26 квітня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано. Рішення набрало законної сили 27 травня 2021 року. Сторони мають двох дітей: неповнолітнього [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та малолітнього [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення аліментів на утримання спільних дітей. Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180\~СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 7 статті 7\~СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами 1, 2 статті 184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» установлено прожитковий мінімум з 1 січня 2025 року для дітей віком від 6 до 18 років в сумі - 3196 гривень. Судом встановлено, що двоє дітей відносяться до категорії дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно вони мають право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке їм зобов`язані надати, згідно з вимогами статті 180 СК України, їх батьки. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається як позивач так і відповідач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторони досягли згоди щодо розміру, порядку та способу виконання батьками обов`язку щодо утримання дітей. Так, судом встановлено, що позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 4000,00 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду. З урахуванням наведеного суд повинен вирішити в якому розмірі слід задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та встановити з якої дати їх слід стягувати. Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд бере до уваги те, що відповідач є особою молодого віку, повинен працювати та утримувати своїх дітей на належному рівні життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку. Крім того, відповідач не надав суду доказів того, що у нього на утриманні перебувають інші особи, або що він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, як цього просить позивачка. Разом з тим, суд також бере до уваги те, що позивачка є особою молодого віку, працездатною, без хронічних захворювань, а тому також повинна брати участь в утриманні власних дітей. При цьому, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19. Також суд бере до уваги те, що виховання дитини/дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини/дітей, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини/дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного з батьків у цьому випадку на матір, що є підставою для відступу від рівності мінімального розміру половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в бік збільшення розміру стягнення розміру аліментів з батька дитини (відповідача у справі). За наведених та встановлених обставин, з урахуванням спільного обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд доходить висновку, що розмір аліментів, який буде достатнім та відповідатиме встановленим судом обставинам справи та вимогам СК України та не буде надмірним тягарем для відповідача становить по 4000,00 грн на кожну дитину щомісяця. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України). Також, позивачка у разі необхідності, не позбавлена права звернутися до відповідача з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням наведеного аліменти, присуджені за рішенням суду, слід стягувати з дати пред`явлення позову. Так, судом встановлено, що [PERSON] звернулась до суду із даним позовом 07 квітня 2025 року. З урахуванням наведеного суд вважає, що аліменти з відповідача на користь позивачки слід стягувати починаючи з 07 квітня 2025 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Висновки суду за результатами розгляду справи Щодо суті позовних вимог Таким чином оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей у розмірі 4000,00 грн щомісячно на кожну дитину, що сукупно становить 8000,00 грн щомісяця, а тому ціна позову у справі складає 48000,00 грн (6 х 8000,00 = 48000,00). Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~8\~липня 2011\~року,\~№ 3674-VI встановлено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (станом на 2025 рік це 1211,20 грн) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, за подання позовної заяви в частині стягнення аліментів, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1211,20 грн. В мотивувальній частині рішення суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей та задовольнив їх в розмірі 4000,00 грн щомісячно на кожну дитину, що сукупно становить 8000,00 грн щомісяця. З урахуванням наведеного з [PERSON] , відповідно до розміру задоволених позовних вимог, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved