Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

30.05.2025 представник заявника [PERSON] звернувся до суду через підсистему Електронний суд, в інтересах [PERSON] із заявою про оголошення особи [PERSON] , [INFO] померлим (загиблим) внаслідок загибелі під час захисту Батьківщини та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України 22 серпня 2024 року в районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області. В обгрунування вимог зазначає, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який проходив службу за мобілізацією на посаді топогеодезтста роти вогневої підтримки 1 парашутно-десантного батальйону військової частини [NUMBER] . В серпні 2024 року вона отримала сповіщення від начальника 4-го відділу у місті Жовті Води про те, що її син зник безвісті за особливих обставин під час участі у воєнних (бойових) діях, виконання обов`язків із захисту Батьківщини [INFO] в районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області. Встановлення факту смерті сина необхідно для отримання спадщини та одноразової грошової допомоги. Ухвалою судді від 03.06.2025 року по справі відкрито окреме провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник заявника адвокат Логвиненко С.С. не з`явився. Звернувся до суду із заявою в якій просить справу розглянути у його відсутність та відсутність заявниці, заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились. Від уповноваженої особи ВЧ [NUMBER] надійшла заява в якій просить суд розгялнути справу у відсутність представника військової частини. Від уповноваженого представника Міністерства оборони України до суду надійшли пояснення по справі, в яких представник просить розглянути справу у його відсутність із врахуванням наданих пояснень. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника та третіх осіб за наявними у справі матеріалами . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно сповіщенням сім`ї № 190 від 29.08.2024 року, повідомлено [PERSON] про те, що її син - солдат [PERSON] [INFO] , під час виконання бойового завдання зник безвісті 22.08.2024 року в районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області (а.с.13). Відповідно до Витягу з ЄРДР від 02.09.2024 року за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120240412200000458 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.115 КК України, за фактом зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] , під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Новогродівка Покровського району Донецької області. (а.с.14) Матеріали справи містять акт службового розслідування, за фактом безвісти зниклого солдата [PERSON] , на підставі якого встановлено, що солдат [PERSON] зник безвісті за особливих обставин під час виконання ним обов`язків із захисту Батьківщини 22.08.2024 року в районі н.п. Новогродівка Покровського району Донецької області. (А.с.15-17) Згідно з ч.ч.2,3 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Зі змісту частин першої та другої статті 46 ЦК України вбачається те, що цивільним законодавством передбачається декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: - по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; - по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; - по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; - по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 р. у справі №490/342/17). Суд вважає, що шестимісячний строк, передбачений ч.2 ст. 46 ЦК України, належить рахувати з моменту настання події (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 р. у справі №490/342/17; ), а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. Як відомо зі сповіщення, [PERSON] оголошений зниклим безвісти від 22.08.2024 року під час ведення бойових дій поблизу населеного пункту Новогродівка Покровського району Дніпропетровської області під час виконання бойового завдання. Тобто, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня закінчення воєнних дій (синонім бойових дій), а не воєнного стану. Під час цього бою або воєнної дії [INFO] загинув [PERSON] за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. Воєнні дії тривають і по теперішній час. Заявниця звернулася до суду із заявою 30.05.2025 року, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч.2 ст. 46 ЦК України. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України, а саме ст.ст. 305-308 ЦПК України, також відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. У постановах від 26.04.2023 у справі № 337/3725/22, від 29.03.2023 у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). Докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи загиблим та які не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця [PERSON] , дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області. З моменту події 22.08.2024 року до моменту звернення до суду з цією заявою минуло більше шести місяців. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, відповідно до ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який неодружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Заявниця має особисту, в тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу їхнього сина [PERSON] , якого просить оголосити загиблим. Оголошення сина померлим заявниці необхідне для оформлення своїх спадкових прав та отримання одноразової грошової допомоги. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявників як членів сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто має індивідуальний характер. Заявниця просить оголосити загиблим [PERSON] за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що відповідає висновку, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі №490/6057/19-ц, в якому йдеться мова про те, що встановлення факту загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення обставин, при яких загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявників як членів сім`ї загиблого військовослужбовця. Враховуючи наведене, беручи до уваги докази на які посилаються заявниця, зокрема акт службового розслідування, який ґрунтувався на поясненнях очевидців, рапортах, доповіді про факт зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] , поясненнях командира у підпорядкуванні якого перебував військовослужбовець [PERSON] , а також на свідченнях очевидців щодо обставин його останнього бойового завдання, з урахуванням підстав звернення до суду, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є цілком законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved