Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Представник [PERSON] \~ адвокат\~Коць Є.П. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири. Позов мотивує тим, що позивачка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Власниками вказаної квартири є [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] . Квартира складається трьох житлових кімнат та кухні; комора в підвалі 1,5 кв.м. Позивач діє від імені [PERSON] , співвласника квартири за адресою [ADDRESS] , по генеральній довіреності від 02.06.2021р., згідно якої позивач наділена повноваженнями діяти від імені та в інтересах [PERSON] та виконує повноваження, які перелічені в довіреності, а також інші повноваження, що пов`язані із цією довіреністю та які не зазначені в тексті довіреності. Поверхом вище, у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] , яка є власником даної квартири. Квартира складається з трьох житлових кімнат та кухні; комора в підвалі 5,0 кв.м. 30.03.2024 квартиру за адресою: [ADDRESS] , де проживає та зареєстрований позивач було затоплено водою, а саме було виявлено сліди залиття на стінах стелі та підлозі двох житлових кімнат. Комісією ЛКП «Магістральне», в присутності власника квартири [ADDRESS] [PERSON] . Сеник (від імені якої по довіреності діє Позивач), та власника квартири [ADDRESS] [PERSON] було оглянуто квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] та за результатами огляду складено акт за № 400 від 01.04.2024 р. про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), згідно якого при огляді квартири [ADDRESS] , де проживає відповідач, яка розташована поверхом вище квартири [ADDRESS] , в якій проживає та зареєстрована позивач, виявлено корозію та розгерметизацію з`єднання труби центрального теплопостачання з приладом обігріву у кв. [ADDRESS] де і відбувся витік. 05 квітня 2024р на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ТОВ Експерт ІН було здійснено огляд та фіксацію пошкоджень квартири [ADDRESS] . Оцінювачем зроблено висновок, що дані пошкодження виникли внаслідок залиття рідиною (наявні сліди намокання опоряджувальних покриттів). За результатами проведеного обстеження приміщень квартири було зафіксовано, що для відновлення оздоблювального шару конструктивних елементів пошкоджених приміщень необхідно здійснити поточний ремонт квартири внаслідок затоплення та виконати ряд ремонтно-будівельних робіт. Вартість матеріального збитку, що нанесений позивачу внаслідок затоплення трьохкімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 239 049,00 грн та підтверджується Звітом, висновком суб`єкта оціночної діяльності від 16.04.2024р та кошторисом до нього. Відтак, зазначає, що причиною залиття квартири [ADDRESS] стала халатність, безвідповідальність та утримання в неналежному технічно справному стані відповідачем своєї квартири [ADDRESS] , а тому відповідач в силу закону має нести відповідальність за спричинену шкоду позивачу. Добровільно відшкодовувати завдану Позивачу шкоду Відповідач відмовилася. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідачки 239049,00 грн. завданої матеріальної шкоди, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2390,49 грн., а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримала та просила такий задоволити, щодо ухвалення заочного рішення судом не заперечила. Відповідач в судове засідання вкотре не з`явилась, хоча й була повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення такого шляхом скерування судової повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу її зареєстрованого місця проживання. Оскільки, відповідач в судове засідання не з`явилася, свого відношення до позову не направила, хоча належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи, суд вважає, що слід згідно\~ст.280 ЦПК України\~проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України у\~разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 ЦК України\~передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується Технічним паспортом на квартиру від 15.06.1995 р (інвентарний номер 613), Договором про визначення часток у спільній сумісній власності від 10.11.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7024 та Договором купівлі продажу 3/6 часток квартири від 11.03.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1892. Відповідно до акту, складеного у присутності власників квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , комісією в складі головного інженера ЛКП «Магістральне» Новака О., начальника технічного відділу Жеребуха І., майстра дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , затвердженого директором ЛКП «Магістральне» Спринем Ю. 01.04.2024 року, 30.03.2024 у будинку [ADDRESS] у кв. [ADDRESS] виявлено сліди залиття на стінах стелі та підлозі двох житлових кімнат. При огляді квартири [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище, виявлено корозію та розгерметизацію з`єднання труби центрального теплопостачання з приладом обігріву у кв [ADDRESS] , де і відбувся витік. Працівниками ЛКП проведено роботи щодо перекриття загально-будинкової мережі центрального опалення для проведення робіт щодо заміни пошкодженого елементу у кв. [ADDRESS] . Повторних витоків не виявлено. Зі змісту вищевказаного акту вбачається, що комісія прийшла до висновку, що причиною залиття є розгерметизація з`єднання труби центрального теплопостачання з приладом обігріву кв. [ADDRESS] . Відповідно до Звіту про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення трьохкімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] від 16.04.2024 року, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт Ін» на підставі Договору №VR240403-001 від 03.04.2024 року, вартість матеріального збитку, що нанесений власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення трьохкімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] складає на дату оцінки 239049,00 грн. За змістом положень частини третьої\~статті 386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України). Згідно зі статтями\~13,\~41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власність зобов`язує, вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться у\~статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, ч. 2\~ст. 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2\~постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд вважає доведеними факти залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу з квартири, яка знаходиться поверхом вище та належить відповідачці, та заподіяння позивачу шкоди внаслідок такого залиття. Доказів, які спростовують розмір відшкодування шкоди, чи підстав для звільнення від відповідальності, які передбачені ч. 2\~ст. 1166 ЦК України, матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано. Більш цього, відповідач відзиву на позов до суду не подала, в судове засідання для надання пояснень щодо позовних вимог не з`явилась. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Позивачем виконано обов`язок щодо доказування заподіяння вини відповідачкою та її розмір. Відповідачкою не спростовано даних обставин. Відтак, враховуючи фактичні обставини, встановлені під час розгляду справи, з врахуванням доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частинні стягнення з відповідачки майнової шкоди, заподіяної залиттям квартири в розмірі 239049,00 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У пункті 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У частині 8\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що 12.08.2024 між [PERSON] та Адвокатським бюро «Коць та партнери «Де факто» укладено договір про надання правничої допомоги №02/24. У межах справи №465/6495/24 на підставі Договору про надання правничої допомоги, представництво інтересів позивачки здійснювала адвокат Коць Є.П., що підтверджується ордером на надання правової допомоги від 14.08.2024, який наявний у матеріалах справи. Згідно з п. 4.3 Договору, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро правничої допомоги і її вартість. Відповідно до Акту наданих послуг №АНП43/08/2024 від 20.08.2024 Адвокатським бюро «Коць та партнери «Де факто» надано [PERSON] правничу допомогу згідно Договору №02/24 від 12.08.2024 з консультації, підготовки позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири у загальному розмірі 6000,00 грн. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. У положеннях статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У\~статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина другастатті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Так, розмір гонорару адвоката визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, що підтверджується висновком, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах: № 755/9215/15-ц від 19.02.2020, № 910/12876/19 від 07.07.2021. У постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15, від 21.01.2021 у справі № 580/3073/20, від 28.04.2021 у справі № 640/3098/20 зазначено, що «чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості». Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до таких висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 № 757/29103/20-ц зазначено, що витрати за адвокатські послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Згідно з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Окрім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). При цьому, слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд також враховує те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях\~статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у\~статті 43 Конституції України\~(Додаткова Постанова КГС ВС від 16.06.2022 у справі № 873/244/21). Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), а також беручи до уваги те, що відповідачка не заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не спростувала співмірність понесених витрат, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 гривень є співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Зокрема, визначаючи розмір витрат, які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв наведених вище, а саме: складності справи (позов розглянутий у порядку загального позовного провадження), часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони. Суд також враховує кількість, обсяг та зміст документів, поданих суду сторонами, тривалість провадження у справі з врахуванням процесуальної поведінки сторін, складність та категорія справи. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідачки на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень, що суд вважає адекватним розміром, з урахуванням рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсягу та обґрунтованості підготовлених та поданих до суду стороною документів, їх значення для спору (справи). Суд також звертає увагу, що при вирішенні питання щодо розміру стягнення витрат на правничу допомогу враховує позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, про те, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Окрім цього, відповідно до вимог ч. 1\~ст.141\~ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2390,49 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved