Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду через представника із зазначеним позовом до [PERSON] (далі відповідач), обґрунтовуючи його підставність тим, що постановою Липовецького районного суду Вінницької області у справі 136/1419/24 від 29 липня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., у зв`язку із тим, що 13.07.2024 року об 11:45 год., знаходячись по вул. Миру, смт. Турбів, Вінницького району, Вінницької області, водій автомобіля «Lexus RX 350», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia», [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля «Skoda Fabia», [NUMBER] ,. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Lexus RX 350», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПРАТ СК «UNIQA» згідно Полісу №219956586 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким визначено, що шкода заподіяна майну складає 160\~000 грн., розмір франшизи складає 3 200,00 грн., строк дії договору до 21.03.2025. 16.08.2024 року завдана внаслідок вчиненого ДТП матеріальна шкода в розмірі 81 050,87 грн. була відшкодована ПРАТ СК «UNIQA» [PERSON] в повному обсязі без урахування суми франшизи. 13.08.2024 року відповідачем було відшкодовано суму франшизи в розмірі 3000 грн. після звернення позивача, а оскільки відповідач добровільно не бажає сплачувати повний розмір франшизи визначений Полісом, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд присудити на його користь з відповідача франшизу в розмірі 200,00 гривень. Крім того, у позові позивач стверджує, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, оскільки, у зв`язку із вказаними подіями він пережив складні емоційні відчуття та страх за своє життя, він нещодавно звільнений з лав ЗСУ для здійснення догляду за своєю матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи та потребує постійного догляду, відвідування лікаря та забезпечення ліками. Позивач зазначає також, що він опікується своїм батьком, який є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи. В результаті грубого порушення Правил дорожнього руху з боку відповідача, позивач був позбавлений можливості тривалий час реалізовувати свої потреби без автомобіля, не мав можливості його використати за призначенням, що викликало стан пригнічення. Даний автомобіль є єдиним в сім`ї позивача, і яким позивач щоденно користується аби добиратись до роботи і забезпечення потреб своєї родини. Позивач зазначає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які він зазнав через пошкодження його автомобіля, який має істотну цінність як засіб пересування, без якого було обмежене вільне і швидке пересування, призводило до незручностей, втрати душевного спокою, дратівливості, погіршення самопочуття та страху за здоров`я своєї матері, він змушений був витрачати додаткові фінансові, часові та емоційні зусилля щоб компенсувати можливість користування власним автомобілем та обмеження мобільності, так як проживає за адресою: [ADDRESS] , а офіційно працює на ПАТ Вінницька кондитерська фабрика на посаді «Оператор установки безтарного зберігання сировини», що знаходиться в м. Вінниця по вул. Є. Коновальця, 8, відтак аби дістатись до роботи витрачав більше часу як зазвичай з необхідністю виконувати пересадки по громадському транспорту, а іноді за невідкладною допомогою користувався послуги таксі. Прийшлось змінити нормальний уклад життя через звернення до страхової компанії за відшкодуванням шкоди внаслідок ДТП, оформлення документів, тощо. З огляду на викладене, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у сумі 50 000, 00 гривень та просив стягнути їх із відповідача на його користь. У визначений судом строк відповідач подав до суду відзив, в якому заперечує щодо задоволення позову аргументуючи тим, що 21.03.2024 між позивачем та страховою компанією UNIQA укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно умов договору страхова сума на одного потерпілого складає: за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн. 13.07.2024 о 11:45 год., рухаючись по вул. Миру в бік центру смт Турбів, Вінницький р-н, Вінницька обл., за кермом автомобіля Lexus RX 350, д.н.з. [NUMBER] , відповідач, допустив зіткнення з транспортним засобом позивача, місце події не залишив, перешкод працівникам Національної поліції, позивачеві, при оформлені ДТП не чинив, особистої неприязні до позивача не мав, умисних дій спрямованих на порушення прав не вчиняв. Того ж дня, через чат-бот страхової компанії UNIQA.ua повідомив свого страховика про страховий випадок, отримав повідомлення про прийнятий пакет документів яким присвоєно №297094. 13.08.2024 на вказаний позивачем рахунок сплатив суму франшизи вказану позивачем. Під час проведення оцінки уповноваженими представниками страхової компанії відповідач присутній не був. Про результати оцінки, суми виплат, відповідач доказів не отримував. Позивачем в усному порядку повідомлено відповідача, що суму збитків завданих ДТП оцінено в 80 000 гривень, кошти відповідачеві перераховані, отож будь-яких протиправних дій не вчиняв. Ухвалою суду від 29.01.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. 30.04.2025 протокольною ухвалою було задоволено клопотання представника про оголошення перерви в судовому засіданні для ознайомлення із відзивом та підготовки позиції. 07.07.2025 протокольною ухвалою було залишено без розгляду усне клопотання представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку зі сплатою відповідачем 200,00 грн. в рахунок сплати франшизи, оскільки воно заявлене без дотримання вимог ст.49, 182 ЦПК України. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, утім в ході розгляду справи підтвердив надходження на рахунок позивача грошових коштів в розмірі 200,00 грн., у рахунок недоплаченого розміру франшизи, в частині присудження моральної шкоди підтримав у повному обсязі, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві, вказуючи на недобросовісність дій відповідача щодо відшкодування розміру франшизи у повному обсязі та пережиті душевні та моральні страждання позивача внаслідок ДТП та незручності, які він із цим зазнав. Представник позивача на запитання суду, з якого часу позивач звільнився із лав ЗСУ, приступив до офіційної роботи у м. Вінниця, необхідності доставлення матері до медичних закладів, тощо, ствердних відповідей із зазначенням доказів не надав, клопотань не заявляв. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, аргументуючи свою позицію мотивами наведеними у відзиві. У судовому засіданні зазначив, що суму франшизи він доплатив одразу, як дізнався про наявність у провадженні суду позову. Також зазначив, що обов`язок по сплаті моральної шкоди несе страховик, а позивач не надав доказів, що він звертався та йому було відмовлено у виплаті, в іншому випадку наведені у позові обставини не підтверджені жодними доказами, свідчать про бажання позивача збагатитись за рахунок позивача, так як автомобіль не знищено, він підлягав відновленню, про що зазначено у Протоколі огляду колісного транспортного засобу, сума страхового відшкодування страховиком виплачена, А ним розмір франшизи перераховано у повному обсязі, утім згоден відшкодувати в рахунок понесених позивачем моральних страждань внаслідок вчиненої ним ДТП у розмірі 5 000,00 грн., що буде співмірно заподіяній шкоді, з урахуванням того, що це є необережне адміністративне правопорушення, вартісних показників належного позивачеві транспортного засобу, його добросовісних дій та наслідків, які настали. У судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. З`ясувавши думку сторін суд не вбачав підстав для відкладення розгляду справи. Суд, вислухавши учасників цивільного процесу, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля Skoda Fabia, д.н.з [NUMBER] є [PERSON] (а.с.10). Відповідно до Полісу №219956586 обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Lexus RX 350», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПРАТ СК «UNIQA», визначено, що шкода заподіяна майну складає 160 000,00 грн. розмір франшизи 3 200,00 грн., строк дії договору до 21.03.2025. Згідно постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 29.07.2024 справа №136/1419/24, (а.с.14,15), 13.07.2024 о 11:45 год, знаходячись по вул. Миру, смт Турбів, Вінницький р-н, Вінницька обл., водій автомобіля Lexus RX 350, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем Skoda Fabia, [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. Відповідно до платіжного документу ПрАТ «СК Уніка» виплачена [PERSON] сума 81\~050,87 грн. 16.08.2024 у відшкодування шкоди заподіяної майну (а.с.17). Зі змісту довідки виданої ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика» від 25.11.2024 №251124/2 встановлено, що [PERSON] працює на посаді оператор установки безтарного зберігання вировини четвертого розряду в цеху №1 та був прийнятий на роботу з 13.09.2019 згідно наказу №280-К від 12.09.2012 (а.с.18). Із скріншотів мережі Інтернет встановлено, що відстань від смт. Турбів до [ADDRESS] складає 33 км (а.с.19, 20) Згідно довідки від 11.11.2024 виданої Турбівською селищною радою (а.с.21) встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , з батьком [PERSON] , 1960 р.н. та матір`ю [PERSON] , 1962 р.н. [PERSON] є пенсіонером, вид пенсії по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с.22), має третю групу інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою серії 12 ААГ №028207 (а.с.23 на звороті, 24). [PERSON] має другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії 12 ААГ №692748 (а.с.23,24). З документів доданих відповідачем до відзиву встановлено, що [PERSON] . 13.08.2024 сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 3\~015,08 грн. на що вказує квитанція від 13.08.2024 (а.с.69), а 17.03.2025 суму 201,01 грн., на що вказує квитанція від 17.03.2025 (а.с.70). Відповідно до частини першої\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно із\~статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону N 1961-IV). Страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком уразі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства (пункт п`ятдесятий\~статті 1 Закону України "Про страхування"). Франшиза - це частина збитків, що невідшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством (п. 77 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про страхування"). Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1\~статті 12 Закону N 1961-IV). Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6\~статті 36 Закону N 1961-IV). З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки. Дані висновки цілком відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 грудня 2019 року у справі N 206/5271/14-ц (провадження N 61-27551св18), Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі N 910/17324/19 (провадження N 12-12гс21). Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №219956586 розмір франшизи було визначено 3 200,00 грн., строк дії договору до 21.03.2025. Як було встановлено судом відповідач сплатив позивачеві двома платежами в рахунок франшизи 3000,00 грн, що визнавалось представником позивача та позивачем у позові, а також доплата в розмірі 200,00 грн., відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, у зв`язку із добровільною сплатою їх відповідачем позивачеві. Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, суд виходить з наступного. Згідно із\~ Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язок страховика, а у випадках, передбачених законом МТСБУ, щодо здійснення потерпілій фізичній особі, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, настає лише у випадку, якщо остання зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в іншому випадку їх несе страховик. Як було встановлено доказів ушкодження здоров`я позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не надано, а обов`язок щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП передбачено нормами ЦК України. Частина 1\~ст. 1167 ЦК України\~визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди. Відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під час визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року по справі N 752/17832/14-ц надала визначення моральній шкоді як стражданням, заподіяним громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у\~постанові від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено також, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Суд визнає обґрунтованими та аргументованими доводи позивача щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок глибини фізичних та душевних страждань, завданих пошкодженням майна, їх тривалості, істотності спричиненої шкоди та незручностей, яких він поніс, у зв`язку із необхідністю захисту своїх прав. У той же час не доведено стороною позивача правомірності та недобросовісності дій зі сторони відповідача щодо відшкодування позивачеві франшизи, на що як на підставу для стягнення моральної шкоди посилався також представник позивача, оскільки як було встановлено в ході судового розгляду, відповідач добровільно її сплатив на першу вимогу позивача на наданні ним рахунки ще до виплати страхового відшкодування, вживав усіх заході (надання документів) для її якнайшвидшої виплати позивачеві, а недоплачена сума франшизи виплачена відповідачем одразу після ознайомлення із даним позовом. Суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди, зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини та надані позивачем докази, не є достатньо аргументованою та доведеною, зокрема позивач не підтвердив, що після звільнення із лав ЗСУ приступив до офіційної роботи, несе додаткові витрати із добиранням на роботу та супроводженням батьків до медичних закладів, тощо. Суд вважає слушними посилання відповідача на постанову ОП КЦС ВС від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 у якій суд виснував, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Враховуючи суть позовних вимог, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих позивачу у зв`язку з пошкодженням майна, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 5 000 грн., що, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості, тому позов у цій частині суд задовольняє частково. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача судові витрати понесені із сплатою судового збору та на правову допомогу в сумі 10 000 грн. На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи надано платіжну квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1211, 20 грн. та Договір про надання правової допомоги від 09.11.2024 укладений між [PERSON] та адвокатом Лисим О.В., у якому вказано про винагороду виконавцю; квитанцію до прибуткового ордеру від 09.11.2024 на суму 5000 грн.; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 09.11.2024; детальний розрахунок робіт від 12.12.2024 на загальну суму 10\~000 грн.; квитанцію до прибуткового ордеру від 12.12.2024 на суму 5000 грн.; акт прийому-передачі виконаних робіт 10\~000 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~(далі -\~Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у\~постановах від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі N 925/1137/19, Верховним Судом у\~постановах від 02 грудня 2020 року у справі N 317/1209/19, провадження N 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі N 554/2586/16-ц. ). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі "Ботацці проти Італії", заява N 34884/97, пункт 30). Згідно з частинами першою та другою\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач не надав жодних заперечень проти визначеного стороною позивача розміру понесених витрат на правову допомогу, не просив про його зменшення, тоді як суд не має права втручатися у договірні відносини між адвокатом та клієнтом, зокрема, щодо розміру гонорару та інших умов договору.\~ З огляду на вказане, суд вважає, що із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial