Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

14.01.2025 представник позивача [PERSON] - адвокат Драчук Ю.П. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом, у якому просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди позивачу [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, представник просить визначити такі способи участі батька [PERSON] у вихованні дітей та спілкування з ними: -надавати можливість позивачу вільно спілкуватися із дітьми засобами телефонного зв`язку та через наявні месенджери з урахуванням їх розпорядку та зайнятості (дотримання графіку навчання та занять) та з урахуванням бажання дитини щодо часу спілкування; -четвер, п`ятниця та субота кожного тижня; -кожного парного року Новорічні та Різдвяні свята, День святого Миколая, Великдень з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., 4 дні під час весняних, осінніх, зимових канікул дітей, щороку кожен другий тиждень місяця у літній період. Даний позов обґрунтовується тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2024 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Водночас, у шлюбі народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після фактичного припинення шлюбних відносин та юридичного оформлення розірвання зареєстрованого шлюбу позивач та відповідач проживають окремо. При цьому, діти на підставі домовленості батьків залишилися проживати із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, наразі відповідач [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні батька [PERSON] із дітьми. У договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі у вихованні дітей батька, а тому, позивач [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей та сім?ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про визначення порядку його участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Проте, у задоволені заяви [PERSON] було відмовлено у зв?язку із тим, що за повідомленням Святошинського УП ГУ НП у м. Києві [PERSON] перебуває на обліку за категорією «кривдник». Адвокат зазначає, що даний припис було складено працівниками поліції при зверненні [PERSON] до правоохоронних органів з метою усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. Щодо вказаного припису, сторона позивача вважає, що це один із провокативних засіб матері щодо вчинення перешкод у спілкуванні з дітьми. У свою чергу, батько - [PERSON] ніколи не вчиняв протиправних дій щодо матері свої дітей, а тим більше, відносно дітей, та ніколи не притягувався до адміністративної діяльності за домашнє насильство. Крім того, [PERSON] має постійне місце роботи, працює старшим викладачем у Національному транспортному університеті, за місцем роботи характеризується позитивно. На обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2025 для розгляду вказаного позову визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю. Ухвалою суду від 20.01.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, прийнято рішення проводити судовий розгляд за правилами загального позовного провадження, а також призначено підготовче засідання на 25.03.2025 року. У свою чергу, 12.02.2025 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якій відповідач заперечує щодо викладених у позовній заяві обставин, вказуючи, що вона не чинить жодних перешкод позивачу у спілкуванні з їх спільними дітьми та участі батька у їх вихованні. Водночас, вона не заперечує щодо встановлення судом способів участі [PERSON] у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, однак, не у тому графіку, що був запропонований позивачем та його представником у позовній заяві, оскільки такий графік не відповідає віку та режиму дітей, характеру відносин, що склався між дітьми та позивачем. В цілому прохання позивача, на її переконання, спрямовані на задоволення інтересів саме [PERSON] , а не дітей. Щодо фактичних обставин справи відповідач зазначила, що з позивачем перебувала у зареєстрованому за актовим записом №915, зробленим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 27.07.2013, шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2024 року. Від вказаного шлюбу у колишнього подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис №3700, вчинений 22.12.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, а також [PERSON] , [INFO] , актовий запис №2451, вчинений 05.11.2019 Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. За час шлюбу подружжям було придбано двокімнатну квартиру, у якій проживали всі члени сім`ї. Ще на початку шлюбних відносин позивач намагався вчинити спробу самогубства, після чого перебуває на контролі у лікаря-психіатра та вживає антидепресанти. З 2022 року позивач почав зловживати алкоголем та систематично вчиняти психологічне насильство над нею та дітьми. 04.04.2023 позивач вчинив другу спробу покінчити життя самогубством на очах їх малолітніх дітей. Вона встигла вчасно викликати швидку, яка врятувала позивача. Однак, після події останній почав ще сильніше вживати алкоголь, пішов в запій, з якого вийшов лише 19.09.2023 року. Фактично з 04.04.2023 шлюбні відносин припинилися, а позивач та відповідач проживали в одній квартирі як сусіди. 08.09.2024 позивач ініціював сварку та побив відповідача, внаслідок чого остання вимушена була викликати поліцію та батьків позивача, які забрали чоловіка. Відтак, з 08.09.2024 [PERSON] проживає окремо від відповідача та дітей. Водночас, позивач використовує у спілкуванні з дітьми маніпуляції, крики та цькування, як результат, діти мають образи на батька, є скутими, та в останній час почали емоційно реагувати на окремі епізоди психологічного тиску з боку позивача. Крім того, сини переживали сильні душевні хвилювання, після чого втратили спокійний сон, зривалися та плакали вночі, час від часу у садку у молодшого сина траплялася істерика, старший мав проблеми з однолітками та викладачами, а також з успішністю в школі та на секції по карате. Відтак, відповідач намагається убезпечити своїх дітей від негативного впливу їх батька [PERSON] , аби останні не бачили деформованих відносин чоловіка та жінки, не отримували стрес від спроб самогубства батька, споглядання його у нетверезому вигляді, не були фактично жертвами психологічного насильства та маніпуляцій. На підтвердження вказаного відповідач також посилається на винесення працівниками Святошинського УП ГУНП в м. Києві термінового заборонного припису щодо [PERSON] серії АА №370985 від 23.10.2024, який був результатом застосування позивачем психологічного насильства. Після припинення постійного проживання батька з дітьми та спілкування з останнім психоемоційний стан дітей значно покращився, що підтверджується й характеристиками, долученими до відзиву, наданими навчальними закладами, де навчаються діти, та керівником секції карате одного із синів. Окремо відповідач звернула увагу у своєму відзиві на те, що запропонований позивачем графік спілкування з дітьми та участь у їх вихованні перешкоджатиме нормальному розвитку хлопців та порушуватиме їх сталий графік і уклад життя. Враховуючи наведене, відповідач просила частково задовольнити вимоги позовної заяви та встановити такий порядок спілкування [PERSON] із дітьми: -по 30 хвилин раз на тиждень (у середу) у період з 20.00 год. по 21.00 год. засобами телефонного зв?язку та через наявні месенджери з урахуванням розпорядку, зайнятості (дотримання графіку навчання і занять) та із врахуванням бажання дитини та можливостей відповідача щодо часу спілкування; -кожна субота з 16.00 год до 17.00 год зустрічі батька з дітьми у присутності матері за адресою проживання (перебування) дітей з матір?ю; -кожен парний Новий рік (31.12.), Різдво (25.12. або 07.01.), День Святого Миколая (06.12. або 19.12), Великдень з 15:00 по 18:00 год. зустрічі батька з дітьми у присутності матері за адресою проживання (перебування) дітей з матір?ю; -інші дні - за попередньою домовленістю між батьками, враховуючи інтереси дитини. Спілкування батька з дітьми мають проходити обов`язково у тверезому стані і не під дією препаратів, які змінюють особистість. При цьому, відповідач просить відмовити у задоволенні решти позовних вимог. Також 26.02.2025 до суду від третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про визначення способів участі [PERSON] у вихованні та спілкування із малолітніми [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту висновку вбачається, що за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , помешкання є безпечним для перебування малолітніх дітей, дотримуються санітарно-гігієнічні норми, у будинку є окрема кімната зі спальними місцями для дітей, облаштоване місце для навчальних занять та ігор. У ході спілкування із дітьми, зокрема, [PERSON] , останній повідомив, що він бачиться із батьком та хотів би інколи залишатися у нього ночувати, якщо проти цього не заперечуватиме мама. Підсумовуючи, заступник голови Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Михайльчук Д.І. вказав, що враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування рекомендує визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні із малолітніми синами - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а саме: щомісяця з 16 год. 00 хв. п`ятниці до 19 год. 00 хв. суботи, половина зимових, весняних та осінніх канікул, один місяць влітку. 25.03.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 15.07.2025 року. Позивач та його представник, будучи належним чином та завчасно повідомленими про дату і час судового засідання, до суду не прибули. Разом з тим, до початку судового розгляду 08.04.2025 через канцелярію надійшла заява позивача [PERSON] , в якій останній просить розглядати позовну заяву без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Аналогічного змісту заява було додатково скерована позивачем також 08.07.2025 року. Відповідач, будучи належним чином та завчасно повідомленою про дату і час судового засідання, до суду не прибула. Разом з тим, до початку судового розгляду 08.04.2025 через канцелярію надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій остання просить розглядати позовну заяву без її участі. Уповноважений представник Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату і час судового засідання, до суду не прибув. Разом з тим, до початку судового розгляду 01.04.2025 на електронну адресу суду надійшла заява начальника служби Топоренко С.А., в якій остання просить розглядати позовну заяву без участі уповноваженого представника служби, а при прийняті рішення врахувати висновок, скерований до суду за вих. №107-1287 від 20.02.2025 року. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони провадження, а також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до початку судового засідання скерували на адресу суду заяви, в яких просили розглядати вимоги позовної заяви без їх участі, суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності вказаних осіб та прийняття рішення на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У ході судового розгляду встановлено, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 27.07.2013 за актовим записом №915 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Під час шлюбу у позивача та відповідача народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , актовий запис №3700, вчинений 22.12.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, а також [PERSON] , [INFO] , актовий запис №2451, вчинений 05.11.2019 Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. У свою чергу, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2024 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач не домовились щодо умов спілкування з дітьми та їх виховання. Так, [PERSON] звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми синами, які проживають спільно з їх матір`ю [PERSON] . За результатами розгляду звернення Службою прийнято рішення про відмову у задоволенні такої заяви з огляду на ту обставину, що відповідно до інформації Святошинського УП ГУНП в м. Києві від 09.11.2024 [PERSON] перебуває на обліку за категорією «кривдник». До позовної заяви позивачем долучено копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №370985 від 23.10.2024, винесеного щодо [PERSON] , з якого вбачається, що 23.10.2024 позивач вчинив відносно відповідача домашнє насильство психологічного характеру. Відтак, працівниками Святошинського УП ГУНП в м. Києві заборонено [PERSON] в будь-який спосіб контактувати із відповідачкою [PERSON] у період з 14 год. 40 хв. 23.10.2024 по 12 год. 40 хв. 25.10.2024 року. Суддя звертає увагу, що сторонами провадження у своїх заявах по суті зазначено, що фактично з 08.09.2024 [PERSON] спільно з дружиною та дітьми не проживав, а 23.10.2024, прийшовши до місця проживання своїх дітей, з`ясував, що наявні у нього ключі не можуть відкрити встановлені у квартирі двері. Саме у ході конфлікту між подружжям з приводу позбавлення позивача можливості відвідати квартиру, якої належить йому на праві приватної власності, позивачем було вчинено стосовно відповідача психологічне насильство, яке знайшло своє відображення у винесеному працівниками Святошинського УП ГУНП в м. Києві 23.10.2024 терміновому заборонному приписі. У той же час, як вбачається із долучених до позовної заяви позивачем та відзиву відповідачем документів, [PERSON] до адміністративної або кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства не притягувався, щодо останнього відсутні судові рішення, які набрали законної сили, на офіційному веб-сайті «Судова влада України», а відтак, доводи відповідача про те, що [PERSON] систематично вчинялося домашнє насильство щодо неї та малолітніх дітей не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. Щодо тверджень відповідача про відсутність з її боку будь-яких перешкод у спілкуванні батька [PERSON] з дітьми суд звертає увагу на те, що до позовної заяви позивачем долучено низку роздруківок - скріншотів із листування з абонентом «[PERSON]» та « [PERSON] син», а також копії заяви [PERSON] , адресованої директору ЗДО №587, де навчається старший син [PERSON] , зі змісту яких вбачається, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на обмеження спілкування [PERSON] із дітьми. Наведене підтверджує доводи позивача про дійсність перешкод. З огляду на наведене суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди позивачу [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей - [PERSON] та [PERSON] , а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо заявленого відповідачем у скерованому до суду відзиву клопотання про допит свідка [PERSON] , яка є її матір`ю, суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. З огляду на наявні у розпорядженні суду матеріали та їх достатність для вирішення поставлених сторонами перед судом питань суд не вважає за необхідне викликати для допиту у судовому засіданні пропонованого відповідачем свідка. Суд звертає увагу, що ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У свою чергу, ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приписами ч. 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 7 Конвенції кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. З огляду на наведені вище правові норми як національного, так і міжнародного законодавства, суд також залишає поза увагою доводи [PERSON] про відсутність доказів, які б підтверджували можливість позивача виконувати обов`язки щодо дітей. Так, 26.02.2025 Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації скеровано на адресу суду висновок про визначення способів участі [PERSON] у вихованні та спілкування із малолітніми [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту висновку вбачається, що за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , помешкання є безпечним для перебування малолітніх дітей, дотримуються санітарно-гігієнічні норми, у будинку є окрема кімната зі спальними місцями для дітей, облаштоване місце для навчальних занять та ігор. Крім того, діти позивача, зокрема, [PERSON] , має бажання спілкуватися із батьком та не повідомив працівнику Служби жодних негативних обставин, які б стосувалися батька. Відповідач [PERSON] в розмові зі спеціалістами вказала, що вона не заперечує щодо запропонованого позивачем графіку спілкування із дітьми за умови сумлінного виконання [PERSON] своїх обов`язків та відповідального ставлення щодо догляду за дітьми. Відтак, судом встановлено, що позивач [PERSON] має помешкання, безпечні умови якого дозволяють присутність у ньому дітей, а зважаючи на позитивну характеристику позивача, відсутність у нього судимостей і судових рішень, які набрали законної сили, та які підтверджують його вину у вчиненні домашнього насильства, зокрема, й щодо своїх малолітніх дітей, суд не вбачає підстав для висновку про те, що спілкування [PERSON] з дітьми матиме негативні наслідки, у тому числі, й порушення психоемоційного стану дітей, а отже, позов в частині визначення способів участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми підлягає частковому задоволенню шляхом надання позивачу [PERSON] можливості вільно спілкуватися із дітьми засобами телефонного зв`язку та через наявні месенджери з урахуванням їх розпорядку та зайнятості (дотримання графіку навчання та занять) та з урахуванням бажання дитини щодо часу спілкування, а також мати вербальне спілкування щотижня у суботу у період з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що у подальшому [PERSON] може звернутись із позовом щодо зміни порядку зустрічей із дітьми у зв`язку зі зміною життєвих обставин. Суд вважає, що саме такий спосіб участі у спілкуванні та вихованні дітей є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітніх [PERSON] та [PERSON] та буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дітей. Ухвалюючи рішення, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат по справі. Беручи до уваги, що у вказану позовну заяву задоволено частково, а позивач [PERSON] не просить суд стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору, суд вважає за можливе судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: partial