Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

28.10.2022 [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила визнати місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] , разом з нею, припинити з 12.08.2022 стягнення з неї аліментів, відізвати судовий наказ Придніпровського районного суду м. Черкаси з органів державної виконавчої служби та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% встановлено законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.12.2015. У шлюбі в них народилося дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . До серпня 2022 року вони спільно проживали у квартирі [ADDRESS] , проте стосунки з відповідачем були вкрай напруженими, він не надавав фінансової допомоги і купував дітям лише те, що вважав за потрібне. У 2017 році [PERSON] була вимушена виїхати на заробітки за кордон. Діти залишилися проживати з відповідачем, однак вона постійно передавала кошти та підтримувала зв`язок з доньками. Під час її відсутності в Україні відповідач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дітей. 14.12.2017 Придніпровський районний суд м. Черкаси видав судовий наказ у справі № 711/9935/17, яким з [PERSON] стягнув аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягнення з 10.11.2017 і до [INFO] , тобто до повноліття [PERSON] . Про існування цього судового наказу [PERSON] дізналася лише у 2022 році. Її спроби переглянути наказ виявилися безуспішними, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, залишеною в силі Черкаським апеляційним судом, їй було відмовлено через пропуск строків перегляду. У серпні 2022 року вона вирішила жити окремо від [PERSON] і разом з дітьми переїхала до батьків. З моменту переїзду відповідач не спілкується з дітьми та не бере участі в їх утриманні. Наразі діти знаходяться виключно на її утриманні, проте з неї продовжують стягуватися аліменти на користь відповідача. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на положення статей 7, 10, 181, 192 Сімейного кодексу України, а також статтю 273 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] просила припинити стягнення з неї аліментів за судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.12.2017 у справі № 711/9935/17 та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно до досягненням доньками повноліття, починаючи з 12.08.2022. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2022 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Черкаської міської ради. Ухвалою Придніпровського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~13.04.2023\~позовні вимоги\~про визначення\~місця проживання\~дітей залишено\~без розгляду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2023 зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.05.2025 поновлено провадження у справу. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, від її представника адвоката Мельник А.М. надійшла заява, в якій остання підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Сизько Д.Б. у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серій [NUMBER] від 13.03.2007 та [NUMBER] від 14.09.2010. Судовим наказом Придніпровського районного суд м. Черкаси від 14.12.2017, виданим по справі № 711/9935/17, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , у розмірі частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 10.11.2017 і до повноліття [PERSON] . На підставі\~вказаного судового\~наказу та\~заяви [PERSON] ,\~14.08.2018\~головнимдержавним виконавцем Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Скрипченко Т.В. було відкрито виконавче провадження № 57005729 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка посилалась на відсутність підстав для подальшого стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дітей, оскільки з 12.08.2022 діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, припинення правовідношення, а також його анулювання. Положеннями частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. Згідно з положеннями частини 1, 2 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (частина 4 статті 273 ЦПК України). Правовий аналіз вказаних положень свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливе, коли одержувач аліментів не витрачає їх на дитину або дитина не проживає з ним і не перебуває на його утриманні. У такому випадку обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється, але припиняється стягнення аліментів на ім`я одержувача. Отже, для припинення стягнення аліментів необхідно довести, з ким проживає дитина на момент звернення до суду та розгляду справи. Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16, згідно з яким аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому\~вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. При видачі судового наказу від 14.12.2017 по справі № 711/9935/17 про стягнення з позивачки на користь відповідача аліментів на утримання дітей, суд виходив з того, що відповідач мав право на отримання аліментів, оскільки на той час діти проживали разом з ним та перебували на його утриманні. Однак, з 12.08.2022 [PERSON] та [PERSON] фактично проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і перебувають на її утриманні. Ці обставини підтверджуються актом про фактичне проживання та характеристикою з місця проживання, підписаними мешканцями будинку, і не заперечувалися відповідачем під час розгляду справи. Проживання дітей з позивачкою є суттєвою зміною обставин, які були підставою для стягнення аліментів з позивачки на користь відповідача. Наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення аліментів свідчить про порушення майнових прав позивачки, оскільки саме вона має право розпоряджатися аліментами, що стягуються на утримання дітей. Європейський суд з прав людини зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). З огляду на викладене, враховуючи, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивачки шляхом припинення стягнення аліментів на користь відповідача, які стягуються на підставі судового наказу, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 14.12.2017 по справі № 711/9935/17. Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідача, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи зазначені положення закону та встановлені судом обставини справи, а також те, що діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач є працездатною особою, і доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали сплату ним аліментів, суду не надано, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вирішуючи питання про період припинення стягнення аліментів з позивачки та початок стягнення аліментів з відповідача, суд керується статтею 191 СК України. Згідно з цією статтею, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на наведе, суд вважає, що припинення стягнення аліментів з позивачки та початок стягнення аліментів з відповідача мають розпочатися з 28.10.2022 (дати звернення до суду). Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Судовий збір за позовну вимогу про припинення стягнення аліментів, сплачений позивачкою при зверненні до суду в розмірі 992,40 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: partial