Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») Какун Анна Станіславівна звернулася до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 115\~689,87 грн. Позовні вимоги обґрунтовані укладенням відповідачем як позичальником, проте невиконанням обов`язку з повернення позичених грошових коштів за договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021, укладеного з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль». Права вимоги кредитора за зазначеним вище договором у зв`язку з невиконанням позичальником обов`язку з повернення позичених грошових коштів, як стверджує позивач, було передано ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором про відступлення права вимоги №\~114/2-72 від 24.07.2024, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача сукупно 115\~689,87 грн, з них 72\~860,92 грн заборгованості за основною сумою боргу, 42\~828,95 грн заборгованості за нарахованими процентами. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області Турчин-Кукаріної І.В. від 03.03.2025 позовну заяву представниці позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» залишено без руху та надано строк на усунення недоліків заяви. 11.03.2025 представниця позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Пер`ян Ангеліна Андріївна у строки встановлені судом подала заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 03.03.2025, до якої долучено виписки по рахунку відповідача [PERSON] за період з 10.06.2021 по 25.07.2024, а також розрахунок заборгованості за договором № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021, укладеним між первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником [PERSON] . Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11.03.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи та призначено підготовче засідання у справі на 09.04.2025. Відповідач, отримавши 25.03.2025 ухвалу про відкриття провадження у справі від 11.03.2025, правом подати відзив на позов не скористався. У підготовче засідання 09.04.2025, 24.04.2025 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судом підготовчого засідання, не з`явились. Представниця позивача разом із позовною заявою подала клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Підстави для залишення позову без розгляду у цьому зв`язку відсутні. Відповідач докази поважності причин неприбуття суду не надав, відзиву, заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Ухвала про\~відкриття провадження\~у справі\~разом із\~копією позовної\~заяви з\~додатками та\~судова повістка\~про виклик\~відповідача до\~суду,\~які надсилались\~судом за\~зареєстрованою у\~встановленому законом\~порядку адресою\~місця проживання\~відповідача,\~були вручені\~відповідачу особисто,\~що підтверджується\~рекомендованими повідомленнями\~про вручення\~поштового відправлення. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24.04.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.05.2025. Ухвала суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті 06.05.2025 була вручена відповідачу особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У судове засідання, призначене на 07.05.2025, сторони не прибули, заяв чи клопотань не подали, явку уповноважених представників не забезпечили, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 18.06.2025. У зв`язку з перебуванням головуючої у відпустці судове засідання відкладено на 16.07.2025. У судове засідання, призначене на 16.07.2025, сторони не прибули, заяв чи клопотань не подали. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, одержаного судом 30.06.2025, судова повістка про виклик відповідача у судове засідання на 16.07.2025 була вручена відповідачу 30.06.2025. З урахуванням\~позиції Верховного\~Суду у\~справі №\~752/8103/13-ц\~від 24.10.2024, якщо сторони судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 03.05.2022 у справі № 520/5386/15-ц). Окрім цього, із урахуванням поданого у позовній заяві клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, а також заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 16.07.2025 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів та постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору кредиту та договору факторингу. При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. 1.\~Факт укладення договору кредиту. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Судом встановлено, що 10.06.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль», як банком, та [PERSON] , як клієнтом, було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384, відповідно до якого банк зобов`язався надати клієнту кредит в сумі 71\~206,74 грн, а клієнт зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за користування ним (а.с. 6-7). Відповідно до пп. 1.2.1 договору, кредит надається з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника розмірі 64\~200,00 грн, оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 7006,74 грн на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя», страховим посередником якої виступає банк. Строк кредиту: 72 місяці, з 10.06.2021 (дата надання кредиту) по визначену графіком дату щомісячного ануїтетного платежу (пп. 1.2.2 Договору); процентна ставка фіксована та становить 52,90 % річних (пп. 1.2.3 Договору); дата сплати щомісячного ануїтетного платежу: 10 числа кожного календарного місяця згідно графіка (пп. 1.2.4 Договору). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що без ознайомлення з Публічною пропозицією/Угодою Правил та тарифів банку, подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №623/2936/19. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Зі змісту договору вбачається, що такий договір 10.06.2021 підписано електронним підписом [PERSON] шляхом використання одноразового ідентифікатора 041834, надісланого на номер мобільного телефону відповідача (п. 10 Договору) (а.с. 6, зворот). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником [PERSON] . 2.\~Факт отримання грошових коштів у позику. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт надання АТ «Райффайзен Банк Аваль» позичальнику [PERSON] кредитних коштів відповідно умов договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021 підтверджується копіями виписок по рахунку [PERSON] за загальний період з 10.06.2021 по 10.03.2025, виданих АТ «Райффайзен Банк» 10.03.2025 (а.с. 45-60). У цивільному процесі кожна сторона спору доводить ті обставини, про які стверджує. Правом подати відзив відповідач не скористався. У матеріалах справи відсутні належні, достовірні, допустимі, достатні докази, які б спростовували отримання відповідачем грошових коштів за договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021. Відтак, матеріалами справи підтверджено, що первісний кредитор АТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язання перед [PERSON] , взяті на себе за договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021 виконав у повному обсязі, грошові кошти у сумі 71\~206,74 грн, було передано відповідачу у власність шляхом їх перерахування на банківський особовий рахунок відповідача. З огляду\~на вказане,\~суд вважає\~факт виконання\~кредитодавцем умов\~договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідача повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування. 3.\~Факт невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту. Порядок та строки повернення кредиту визначено у договорі (розділ 2) та надано у вигляді графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг) (додаток № 1 до договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021, а.с. 10-11), які є невід`ємними частинами договору, підписаного електронним підписом [PERSON] шляхом використання одноразового ідентифікатора 041834, надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Із виписок від 24.02.2025 по рахунку [PERSON] за договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021 вбачається, що в період з 10.06.2021 по 25.07.2024 [PERSON] користувався кредитними коштами, у різні проміжки часу повертав кредитні кошти, проте припинив сплачувати заборгованість за договором. Відповідно до розрахунку заборгованості АТ «Райффайзен Банк», долученого позивачем, станом на 25.07.2024 заборгованість [PERSON] перед первісним кредитором становила 115\~689,87 грн (а.с. 61-63). За змістом\~ст.\~1049\~ЦК України,\~ позичальник\~зобов`язаний\~повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Суд зауважує, що обрана відповідачем процесуальна поведінка, у тому числі неявки в судові засідання, неподання заяв по суті справи, неподання у встановлені процесуальні строки доказів унеможливлюють формування у справі висновків про повну або часткову безпідставність позовних вимог. Належні і допустимі докази виконання позичальником [PERSON] взятих на себе за договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021 обов`язків з повернення позичених грошових коштів та процентів, у матеріалах справи відсутні. 4.\~Факт переходу права вимоги від клієнта до фактора. У ході дослідження факту права на позов у контексті переходу права вимоги щодо боржника [PERSON] від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , суд встановив таке. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). За змістом ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Матеріалами справи підтверджено наявність у позивача статусу фінансової установи (а.с. 24). Згідно з інформацією з відкритих джерел, а саме: з вебсайту АТ «Райффайзен Банк», з 17.06.2021 Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» офіційно змінило свою назву на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» з відповідними змінами у статуті банку та державному реєстрі. Судом встановлено, що 24.07.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72 (а.с. 17-19), відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права грошової вимоги. Згідно з п. 2.1. договору № 114/2-72, на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст. 512-519 ЦК України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у реєстрах боржників. Відступлення новому кредитору зазначених в попередньому реєстрі боржників (Додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п. 3.2. договору, та з моменту підписання сторонами реєстру боржників, складених за формою, наведеною в Додатку № 2 до договору. Сторони погодили, що реєстр боржників підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору та попереднього реєстру боржників (п. 2.2. договору № 114/2-72). Відповідно до п. 2.3. договору № 114/2-72 внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах та договорах забезпечення, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників та поручителів належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення. Як вбачається з п. 10 договору відступлення права вимоги № 114/2-72, зазначений договір підписаний представниками АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 24.07.2024 (а.с. 19, зворот). У матеріалах справи наявний витяг з реєстру боржників №1 від 25.07.2024 до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 115\~689,87 грн (а.с. 20). Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід 24.07.2024 на підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-72 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Отже, судом встановлено факти укладення договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] ; виконання АТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язання перед [PERSON] , взятих на себе за договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021 у повному обсязі; передання грошових коштів у сумі 71\~206,74 грн відповідачу у власність шляхом їх перерахування на банківський особовий рахунок відповідача; невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021; переходу на підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час. Відповідно до п. 1.1.3. договору № 014-RO-82-92548384 строк кредиту: 72 місяці, з 10.06.2021 (дата надання кредиту) по визначену графіком дату щомісячного ануїтетного платежу (пп. 1.2.2 Договору); процентна ставка фіксована та становить 52,90 % річних (пп. 1.2.3 Договору); дата сплати щомісячного ануїтетного платежу: 10 числа кожного календарного місяця згідно графіка (пп. 1.2.4 Договору). Разом з тим, як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконав у встановлений договором строк свого обов`язку із повернення грошових коштів первісному кредитору, отриманих ним за умовами договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-92548384 від 10.06.2021, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 115\~689,87 грн, з яких 72\~860,92 грн заборгованості за тілом кредиту та 42\~828,95 грн заборгованості за процентами. Зазначені обставини повністю підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 115\~689 (сто\~п`ятнадцять тисяч\~шістсот вісімдесят\~дев`ять)\~гривень 87 (вісімдесят сім) копійок, з яких: 72\~860 (сімдесят дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 42\~828 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять вісім) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок становить заборгованість за нарахованими процентами. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивача відповідно до поданої копії платіжної інструкції № 95131 від 24.01.2025, становить 3028 грн (а.с. 1), відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved