Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача у заявах по суті. ТОВ «Брайт Інвестмент» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №\~265. Відповідно до умов договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників (додаток №1 до договору), зокрема за Кредитним договором №\~2021213125 від 01.11.2018 за Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 20212131251_CARD від 01.11.2018, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Зазначає, що 01.11.2018 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №\~2021213125, відповідно до умов якого останній отримав кредит на споживчі цілі та придбання послуг зі страхування. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що протягом його дії для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01\~% річних. Згідно із п.1.3 договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Договором установлено, що датою надання Банком та отримання Позичальником кредиту вважається дата підписання Позичальником кредитного договору. Відповідно до п. 2 Кредитного договору, відповідач попередньо ознайомився зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, якими визначено умови надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» та отримання картки (Заява-анкета №2021213125_CARD від 01.11.2018 року), що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (далі Договір) та Тарифів Банку, які розміщені на офіційному сайті Банку (https://www.otpbank.com.ua). На підставі Заяви-анкети Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб відповідачу. Відповідно до Заяви-анкети визначено умови обслуговування Кредитної лінії. Зокрема, за користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційним листком. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5 % в місяць, розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. Також Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, з якого вбачається інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Позивач вказує про те, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надавав Відповідачу кредитні кошти. У порушення умов кредитного договору Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором/Заявою-Анкетою не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідачем кредитні кошти отримані та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Так, за Кредитним договором №2021213125 останній платіж Відповідачем було здійснено 02.12.2019. Станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) розмір заборгованості становить 2 022,05 грн. Ця сума заборгованості включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 021,27 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 0,78\~коп. За Заявою-анкетою №20212131251_CARD останній платіж Відповідачем було здійснено 09.02.2020. Станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) розмір заборгованості становить 46 041,55 грн, із якої: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 40\~150,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 5 891,55 грн. 27.03.2025 Позивачем було направлено вимоги про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором та карті, а також про дострокове повернення кредиту на дві адреси, а саме: на адресу місця реєстрації та на адресу місця проживання. Однак дані вимоги не були вручені, а конверти повернулися за закінченням терміну зберігання. Покликаючись на норми ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість на загальну суму в розмірі 48 064,05 грн на судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8\~500,00 грн та сплаченого судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 12.05.2025 представник позивача Кириченко Ольга Миколаївна, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» через систему «Електронний Суд» скерувала до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості.. Ухвалою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарої Л.О. від 16.05.2025 указану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.05.2025 на адресу суду надійшла заява позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 8\~500,00 грн (а.с. 69-86). У судове засідання представник позивача не з`явився. 19.05.2025 представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 67-68). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками, де мається відмітка «адреса відсутній за вказаною адресою» (а.с. 87-90,95-97, 102-104). Відзив на позовну заяву не поданий, жодних заяв чи клопотань до суду не направлено, причини неявки відповідача в судове засідання суду не відомі. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу із внесенням до протоколу судового засідання про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Застосовані норми права. Правовідносини між сторонами, які виникли щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України та згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Оцінка судом аргументів сторін. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 01.11.2018 АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір №\~2021213125 (а.с.\~14-15). Відповідно до п.2 зазначеного Договору, відповідач, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк», висловив бажання оформити: тип картки МС Gold, валюта рахунку гривня, номер карткового рахунку [NUMBER] . Умови обслуговування кредитної лінії: за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Банку, які розміщені на офіційному сайті банку. Шляхом підписання заяви-анкети клієнт підтверджує, що: 1) Банк надав в письмовій формі та в повному обсязі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів; 2) перед укладення Договору клієнта ознайомлено з інформацією, визначеною Паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою обґрунтованого рішення щодо укладання Договору та отримання кредиту на сприятливих для клієнта умовах; 3) з Договором, Правилами, Інформаційним листком, Тарифами Банку/Тарифним пакетом приватного банківського обслуговування, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений та згодний, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; 4) отримав свій примірник заяви-анкети, Інформаційний листок (у разі оформлення кредиту та іншу документацію, на розсуд Банку, яка необхідна для користування банківськими послугами. Крім того, відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (зворотній бік а.с.8). Згідно Паспорту споживчого кредиту, процентна ставка, відсотків річних 0,01% (річних) процентна ставка, що діє протягом пільгового періоду до 55 днів. 5% (в місяць) процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду. Тривалість пільгового періоду може коливатись від 52 до 55 днів, залежно від кількості календарних днів у місяцях, протягом яких він діє. Діє тільки для операцій, здійснених в торгівельній мережі та мережі інтернет. Пільгова процентна ставка не застосовується для переказів коштів. Тип процентної ставки фіксована процентна ставка. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 26.05.2021 Договору кредитної лінії № 135147623. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Як вбачається зі виписки по особовому рахунку за період з 01.11.2018 по 02.12.2019 за договором №2021213125, за клієнтом [PERSON] , останній у вищевказаний період часу користувалася вказаною карткою та кредитним лімітом, який був встановлений на ній, за її допомогою відбувалося зняття коштів, сплата послуг та товарів, а також їх часткове повернення (а.с. 19-23, 35-45). Отже, АТ "ОТП Банк" зобов`язання за вищезазначеним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору. Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договорів, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за договором №\~2021213125, складеного станом на 23.03.2023, відповідачу нараховано заборгованість у сумі 2\~022,05 грн, яз якої: заборгованість по кредиту 2\~021,27 грн, заборгованість по процентам 0,78 грн (а.с. 18). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №\~2021213125_CARDкартковий рахунок 262090961904UAN, складеного станом 14.04.2020, відповідачу нараховано заборгованість у сумі 46041,55 грн (а.с. 24-34). 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» («Клієнт») та ТОВ «Брайт Інвестмент» («Фактор») укладено Договір факторингу №24/03/23, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрований в реєстрі за №265 (а.с.\~7-11). Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору факторингу, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно п.1.2 вказаного Договору факторингу, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. Відповідно до п.1.4 зазначеного Договору факторингу, за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Згідно п.6.1 вказаного Договору факторингу, у відповідності до умов цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів. Відповідно до п.6.2.3 зазначеного Договору факторингу, право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання фактором та клієнтом умов, що визначені цим пунктом є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Згідно п.8.1 вказаного Договору факторингу, копії всієї документації, крім довідок про рух коштів по рахункам (виписки по рахунку боржника) та детальних розрахунків заборгованості по кредитному договору на дату укладення договору факторингу, щодо боржників, яких включено до реєстру боржників №1 та №2 (Додаток №1), вказаних в акті приймання передачі права вимоги до боржників та за якими сума загального боргу вказана у Реєстрі боржників №1 та №2 (Додаток №1) як «сума загального боргу в гривні» складає більше ніж 2000 гривень, клієнт зобов`язаний передати фактору протягом 8 місяців з моменту передачі вищезазначеного реєстру боржників. Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №24/03/2023, укладеного 24.03.2024, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~2021213125 від 01.11.2018, номер рахунку [NUMBER] в сумі 2022,05 грн та номер рахунку [NUMBER] в сумі 46041,55 грн (а.с.\~12). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази виконання Первісним кредитором умов договору, отримання відповідачем кредитних коштів. Разом з тим, протилежного відповідачем не доведено. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами кредитного договору обов`язків матеріали справи не містять. Ураховуючи викладені вище правові регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому задовольняє їх. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 390 від 05.05.2025 (а.с. 6) позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 8\~500,00 грн, суд враховує таке. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3-6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ТОВ "Брайт Інвестмент" зверталося за професійною правничою допомогою. 01.05.2023 ТОВ «Брайт Інвестмент» та Адвокатським бюро «Юлії Чміль» укладено договір №01/05-23 про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 73). У вказаному договорі визначено загальний предмет договору та загальні формулювання правової допомоги, яка надається адвокатом, зокрема бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову (правничу) допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяви про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства). У п.3.1 вказаного Договору про надання правової (правничої) допомоги зазначено, що вартість надання юридичних послуг бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, відповідно до тарифів, вказаних в Додатку №1 до Договору та виставляє клієнту відповідний рахунок. Отже, представництво інтересів позивача під час судового розгляду справи судом здійснювала адвокат Чміль Ю.В., яка на підтвердження повноважень представника надала суду договір про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023(а.с. 73-75), додаток № 1 до договору від 01.05.2023 (а.с. 76-79), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3080 (а.с. 71), ордер (а.с. 72). Таким чином, повноваження Чміль Ю.В. як представника ТОВ «Брайт Інвестмент» підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством. В своїй заяві адвокат Чміль Ю.В. просила стягнути судові витрати - 8500,00 грн. витрат на правничу допомогу. Адвокатом Чміль Ю.В., яка надає послуги правової допомоги ТОВ «Брайт Інвестмент» в Акті про надання правничої допомоги №1905-25 до договору про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 (а.с. 80) складено перелік послуг, що входять до складу правової допомоги. Так, нею виконано такі роботи, витрачено час та визначено розмір гонорару: ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом докусентів клієнтом, аналіз наданих документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи (3 год) - 4500,00 грн., складання позовної заяви, у тому числі формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками до суду - 4000,00 грн. Суд приходить до висновку, що адвокат надавав вказані послуги. Згідно зі ст.ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на професійну правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до умов п. 3. 2 договору оплата здійснюється не пізніше 30-ти днів з моменту отримання клієнтом рахунку від бюро. Дослідивши надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що послуги адвоката на час розгляду справи в суді не сплачено. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладною, а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, але без їх участі, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаної вартості. На думку суду, вартість послуг адвоката в цій справі у розмірі 8500 грн. не є достатньо обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, ціни позову 48\~064,05 грн. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 4\~800,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved