Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

В березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 30.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі - ТОВ «Стар Файненс Груп») та [PERSON] був укладений кредитний договір №38153-09/2024, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 500 грн. ТОВ «Стар Файненс Груп» умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконував, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитом у загальному розмірі 16 500 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 500 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 4\~675 грн, заборгованість за штрафом у розмірі 6\~325 грн. 23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №23122024, за умовами якого до останнього, зокрема, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 38153-09/2024. Оскільки ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором, тому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 30.09.2024 №38153-09/2024 у сумі 16\~500 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02.04.2025 цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 головуючим у справі визначено суддю Шияновську Т.В. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2025 відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Казака М.В. про розгляд цивільної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В наданому відзиві на позов представник відповідача адвокат Казак М.В. просить відмовити в задоволенні позовних вимог до [PERSON] в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач кредитний договір не укладав, не підписував, грошові кошти не отримував. Долучений до позову кредитний договір ставить під сумнів, оскільки він з боку первісного кредитора підписаний простим письмовим підписом директора, засвідчений печаткою, а з боку позичальника електронним цифровим підписом. Не визнає наданий позивачем витяг є реєстру боржників до договору факторингу, як такий, що штучно створений та не містить дати підпису. Ставить під сумнів договір факторингу, акт прийому передачі реєстру боржників, оскільки підписи представника позивача [PERSON] на цих документах різняться. Копії анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту є неналежними та недопустимими доказами, оскільки не містять інформації про дату та час їх підписання відповідачем. Як і копія Правил надання коштів у кредит, відомості про ознайомлення відповідача з якими до позову не долучені. Розрахунок заборгованості не є первинними документами, які підтверджують отримання позики, користування ним, укладення договору, не містить формули розрахунків, відсоткової кредитної ставки, що унеможливлює перевірку правильності його проведення. Ухвалою суду від 22.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування оригіналів доказів. Ухвалою суду від 22.05.2025 зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати суду інформації щодо банківської карти. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.05.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] про відвід судді Шияновської Т.В. в даній справі. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що кредитний договір з [PERSON] був укладений в електронній формі з використанням електронного підпису через одноразовий ідентифікатор, отже за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі; долучені до позову копії документів засвідчені у передбаченому законодавством порядку; розрахунок заборгованості містить всі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу за спірним кредитним договором, нараховані за умовами кредитування відсотки є цілком правомірними. В письмовій заяві з процесуальних питань представник відповідача [PERSON] вказує, що надана ТОВ «ФК «Кредіт-капітал» не містить істотної умови про його укладеність з моменту передання грошей, відповідач ніколи не отримував від первісного кредитора ніяких коштів, отже договір про надання фінансового кредиту №38153-09/2024 від 30.09.2024 є неукладеним; у відповідності до вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України штраф не може бути стягнутий; а судом у відповідності до вимог п.4 ст.263 ЦПК України мають бути застосовані правові висновки, викладені у постанові ВС від 11.09.2019 у справі №755/2284/16-ц. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 30.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 38153-09/2024, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 5 500 грн, строком користування на 120 днів, під процентну ставку 1% У відповідності до пункту 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 441-11хх-хххх-6156. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Цей договір вважається укладеним з моменту підписання його електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.2 договору (п. 7.1). Вбачається, що договір було підписано позичальником [PERSON] шляхом накладення електронного цифрового підпису W 3346, який відповідно до довідки про ідентифікацію було надіслано йому 30.09.2024 о 01:34:05 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 21-26, 33). Вказаним ідентифікатором також було підписано додаток 1 до договору, який є графіком платежів та паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови договору, заявку-анкету Клієнта на отримання фінансового кредиту (а.с. 16, 18-20, 27-28). Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. З листа ТОВ «Універсальні платіжні послуги» (iPay.ua сервіс онлайн платежів) від 14.02.2025 вбачається, що відповідно до укладеного з ТОВ «Стар Файненс Груп» договору на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, було успішно перераховано 30.09.2024 о 01:35:03 на карту [NUMBER] кошти у сумі 5500 грн, номер транзакції 523823386 (а.с. 35-36). З наданої АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду інформації від 26.05.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано картку № [NUMBER] ; платіж від 30.09.1014 о 01:35:03 в сумі 5\~500 грн був зарахований на рахунок, що емітований до цієї картки; з виписки щодо руху коштів по картці № [NUMBER] вбачається, що 30.09.2024 о 01:35:04 була проведена операція IPAY_CREDIT_VISA1 на суму 5 5000 грн (а.с. 115-116). Таким чином, позивачем надані докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, зазначений ним у кредитному договорі. Що, в свою чергу, спростовує доводи представника відповідача про не отримання коштів за кредитним договором. 23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №23122024, за яким ТОВ «Стар Файненс Груп» передало позивачу право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (а.с.37-41). 23.12.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» також підписали акт прийому-передачі письмового та електронного реєстру боржників до вищевказаного договору(а.с. 43). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 23.12.2024 №23122024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 30.09.2024 №38153-09/24 в загальному розмірі 16 500 грн, з яких: 5 500 грн\~заборгованість за тілом кредиту; 4\~675 грн сума заборгованості по відсотках, 6\~325 грн заборгованість по пеням/штрафам (а.с.42). Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таке повідомлення було направлено відповідачу (а.с. 30). При цьому доводи представника відповідача про невизнання та наявних у останнього сумнівів щодо допустимості та достовірності договору факторингу, акту прийому-передачі, витягу з реєстру боржників не заслуговують на увагу суду, оскільки матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024; зазначений договір недійсним не визнано; і матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо укладання ним даного договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Стар Файненс Груп» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит Капітал» за кредитним договором № 38153-08/24 від 30.09.2024 у сумі 10\~175 грн, яка складається з 5\~500 грн заборгованості за тілом кредиту та 4\~675 грн заборгованості за відсотками. Суд погоджується з долученим до позову розрахунком заборгованості щодо розміру основної суми боргу та нарахованих відсотків, оскільки вони відповідають умовам укладеного кредитного договору. В той\~же час\~позовна вимога\~в частині\~стягнення з\~відповідача 6\~325\~грн заборгованості\~за штрафом\~задоволенню не\~підлягає,\~оскільки у\~відповідності до\~вимог п.18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач надав на обґрунтування своїх вимог належні та допустимі докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору, визначення всіх його істотних умов та неналежне виконання умов договору відповідачем, яке призвело до утворення заборгованості, провівши її детальний розрахунок, з метою перевірки якого витребувано виписку по рахунку. Натомість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів за вищевказаним договором [PERSON] суду не надав, не долучив до матеріалів справи будь-яких доказів на спростування як користування наданими йому коштами, так і наданого позивачем розрахунку заборгованості. Доводи сторони відповідача щодо невідповідності долучених до позову копій документів їх оригіналам не заслуговують на увагу суду, як належно не обґрунтовані, та зважаючи на те, що позивачем надано до суду копії, засвідчені в установленому законом порядку, до того ж позовна заява ТОВ «ФК «Кредит-капітал» сформована в системі «Електронний суд» та скріплена електронним цифровим підписом представника позивача. Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2024 у справі №755/2284/16-ц, не є релевантною до обставин цієї справи та відповідне судове рішення приймалося за іншої фактично-доказової бази. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором № 38153-09/2024 від 30.09.2024, не сплатив відсотки за користування кредитом, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу з відповідача в загальному розмірі 10\~175 грн, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1\~493,81 грн (10 175х 2422,40 : 16 500). На підставі викладеного,

Outcome: partial