Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

28.05.2024 представник ТОВ «Мілоан» Ушакевич М. П. звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 25650,00 гривень, судових витрат та витрат на правничу допомогу. Як підставу зазначено, що 29.09.2024 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 8820263 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання умов (акцепту) умов, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти відповідачу надавались безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] . Товариство надало [PERSON] кредит в розмірі 18000,0 грн строком кредитування 345 днів, на задоволення потреб не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника. Процентна ставка становить протягом першого розрахункового періоду :0.0010 відсотків річних. Протягом решти строку кредитування: 0.0010 відсотків річних. База для нарахування процентів: фактична кількість днів в місяці, 365 днів в році. Тип процентної ставки, фіксований. Комісія за надання кредиту становить 1350,0 грн, яка нараховується за ставкою 7,50 % від суми кредиту одноразово. Сума комісії за весь строк кредитування: 55440,0 грн, яка нараховується за ставкою 14,00 % від суми кредиту за кожен розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних становить 1941,12 % річних. У разі прострочення може нараховуватись штраф у розмірі 700,9 грн за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 4 дні. В період прострочення можуть нараховуватись проценти за порушення грошового зобов`язання за ставкою 0 % річних. Станом на сьогоднішній день строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 25650,00 гривень. Просила позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2025 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від останнього подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідачу надіслані судові повістки за місцем реєстрації рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернулось із відміткою «адресат відсутній за указаною адресою». У Постанові від 01.12.2023у справі № 591/4832/22,провадження № 61-10261св23 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом, відповідно до паспорта споживчого кредиту та договору про споживчий кредит (індивідуальна частина) встановлено, що 29.09.2024 [PERSON] та ТОВ «Мілоан» уклали договір № 8820263 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання умов (акцепту) умов, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти відповідачу надавались безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] . Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 18000,0 грн строком кредитування 345 днів, на задоволення потреб не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника. Процентна ставка становить протягом першого розрахункового періоду :0.0010 відсотків річних. Протягом решти строку кредитування: 0.0010 відсотків річних. База для нарахування процентів: фактична кількість днів в місяці, 365 днів в році. Тип процентної ставки, фіксований. Комісія за надання кредиту становить 1350,0 грн, яка нараховується за ставкою 7,50 % від суми кредиту одноразово. Сума комісії за весь строк кредитування: 55440,0 грн, яка нараховується за ставкою 14,00 % від суми кредиту за кожен розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних становить 1941,12 % річних. У разі прострочення може нараховуватись штраф у розмірі 700,9 грн за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 4 дні. В період прострочення можуть нараховуватись проценти за порушення грошового зобов`язання за ставкою 0 % річних. Анкетою-заявою підтверджено, що відповідачу надано кредит у розмірі 18000,0 грн. Строк кредиту 15 днів з 29.09.2024 до 14.10.2024. Сума до повернення 74790,0 грн. Комісія за надання кредиту становить 56790,0 грн, нараховується одноразово за ставкою 15,0% від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом становлять 0,0 грн. Нараховуються за ставкою None відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до досудової вимоги від 21.03.2025 № 79-1/2025 товариство вимагає від [PERSON] дострокового повернення простроченої суми заборгованості, простроченої заборгованості за відсотками простроченої заборгованості за комісією, та інші належні до сплати платежі (а. с. 18). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, за якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Законом України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виходячи із положень ст. ст.\~525,\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч. 1ст. 1054ЦК України). Згідно\~ст.\~1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору про надання споживчого кредиту між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. При цьому, ТОВ «Мілоан», належним чином виконав обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував обов`язки за договором. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості у відповідача за укладеним договором або ж спростовувала доводи позивача в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, [PERSON] суду не подано. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТОВ «Мілоан» в обумовлені договором строки, позивач, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а отже суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договором в сумі 25650,00 гривень. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 210 від 01.05.2025 (а. с. 10). Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,0 грн. Так, положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: Додаткова угода № 1 від 23.01.2025 року до Договору № 16012025про надання правничої допомоги від 16 січня 2025 року; Акт приймання - передачі наданої правничої допомоги від 16.01.2025 року; платіжна інструкція № 15888. Вирішуючи питання про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує постанову ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, за змістом якої у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Отже суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, за відсутності клопотання іншої сторони, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Outcome: approved