Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував наступними обставинами. 19.11.2023 року на Міжнародному торговому Інтернет-майданчику «AliExpress» він придбав для своєї доньки [PERSON] три товари на суму 1 041,03 грн (27,91 доларів США). Служба логістики «AliExpress» об`єднала ці замовлення в одну посилу за №MGRAE0003283705YQ та виставила рахунок на загальну суму 1 166,36 грн. (31,27 доларів США курс 37.2996) з урахуванням доставки. Вищевказаний рахунок він сплатив з власної картки через «Monobank». Доставку товару здійснював відповідач ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес». 15.12.2023 року у мобільному додатку «Meest пошта» йому прийшло повідомлення що відправлення готове до видачі. Проте коли він звернувся у відділення за посилкою, то її не змогли знайти. 19.12.2023 року у мобільному додатку «Meest пошта» йому прийшло повідомлення що посилка була отримана, разом з тим ні він, ні його донька відправлення не забирали. 19.12.2023 року та 22.12.2023 року він звернувся до представника відповідача, де йому пообіцяли вирішити питання протягом 7 (семи) робочих днів. 03.01.2024 року у мобільному додатку «Meest пошта» йому прийшло повідомлення, що відповідачем прийнято рішення компенсувати кошти відправнику товару. Разом тим повідомлено, що йому потрібно надати підтверджуючі документи, що товар не був отриманий. 04.01.2024 року він звернувся до ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» з проханням надати підтверджуючі документи про те, що посилка ним не була отримана, яке залишилось без відповіді. У зв`язку з тим, що ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» не надав підтверджуючих документів про те, що він посилки не отримував, відправник товару закрив спір не на користь позивача, з посиланням на те, що посилка була вручена отримувачу 19.12.2023 року. 10.01.2024 року він подав лист-претензію до відповідача з вимогою компенсувати суму в розмірі 1 166, 36 грн. (31,27 доларів США), на що 11.01.2024 року отримав відповідь про те, що відповідач може компенсувати лише 448 грн (10,20 доларів). Лише після публікації у соціальній мережі «Facebook» обставин спору, 15.01.2024 року відповідач надіслав лист про те, що посилка була втрачена під час доставки. Також відповідач в цей же день в своєму застосунку в розділі «трекінг» змінив статус посилки з «вручена» на «відправлення втрачено». Відповідач як виконавець договору від 19.11.2023 року з «AliExpress» з моменту отримання посилки № MGRAE0003283705YQ у ММПО і до моменту доставки посилки адресату відповідає за збереження вантажу, з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві відповідно до ч. 1 ст. 924 ЦК України. Позивач вважає, що відповідач як виконавець договору поставки товару, надав йому послугу неналежної якості, внаслідок чого завдав матеріальну шкоду в розмірі 1 166,36 грн. Крім того, відповідач завдав йому моральної шкоди, оскільки своїми діями свідомо та тривалий час не надавав достовірної інформації про статус посилки, що призвело до того, що позивачу кожного дня на протязі 26 днів необхідно було доводити перед відповідачем та відправником посилки те, що він посилку взагалі не отримував. Також, відповідач не надав жодного підтвердження про те, що ним було повідомлено міжнародний торгівельний Інтернет-майданчик «AliExpress» про те, що посилка насправді не була вручена позивачу. Вважає, що відповідач своїми протиправними діями наніс шкоди діловій репутації позивача, виставляючи його перед продавцем як неблагонадійного покупця. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1 166,36 грн. та моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн. Представник відповідача у відзиві на позов просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на те, що між позивачем [PERSON] та ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» немає жодних договірних відносин з перевезення міжнародного відправлення № MGRAE0003283705YQ. Зазначає, що вказане поштове відправлення прийняте за договором №01032023, який укладений 01.03.2023 року між ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» та ТОВ «Спільне українське-канадське підприємство «Росан». З огляду на викладене, вважає, що на спірні правовідносини не розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Разом з тим зазначає, що ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес», як поштовий оператор, з Інтернет-магазином «AliExpress» жодних договорів не укладав, а сума товару в розмірі 1 166,36 грн. взагалі не включає в себе послуги відповідача з доставки. Суму моральної шкоди, яка заявлена у позову, вважає необґрунтованою та не доведеною. Крім того вважає, що права позивача не є порушеними, а тому справа підлягає закриттю (а.с. 43-81). У відповіді на відзив позивач зауважив, що умовами укладеного 19.11.2023 року договору є те, що позивач зобов`язаний оплатити замовлені товари на рахунок «AliExpress» (кошти знаходяться на рахунку «AliExpress» до того часу поки замовлені товари не будуть доставлені та вручені покупцю), а продавець зобов`язаний доставити замовлені товари покупцю. З даного випливає, що відповідач виконує перед позивачем договір, який укладено між позивачем та продавцем товару а саме - відповідач є кур`єром продавця, якому зобов`язано вручити товар покупцю (позивачу). (а.с. 97-107). У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зауважив, що отримувачем поштового відправлення є донька позивача - [PERSON] , а тому права позивача взагалі не були порушені, на що позивач у додаткових поясненнях вказав на те, що товар був придбаний на користь його доньки [PERSON] , яка є отримувачем товару. Разом з тим, вважає, що саме відповідачем порушені його права, як споживача, оскільки вони втратили посилку, а затягування зі сторони ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» з вирішенням спору призвело до того, що «AliExpress» не повернуло йому кошти за товар (а.с. 112-120,121-132). У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» заперечувала проти позову, зазначила, що позивач міг звернутися ще раз до «AliExpress» і відкрити спір, але він не скористався цим правом. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Матеріалами справи підтверджені та визнаються сторонами наступні факти. 19.11.2023 року позивач [PERSON] замовив через Міжнародний електронний торговельний майданчик «AliExpress» три товари на загальну суму 27,91 доларів США (з розрахунку: 25,99 доларів США + 2,36 доларів США + 0,82 доларів США) (а.с. 11-13). 19.11.2023 року позивач здійснив оплату товару, з врахуванням доставки, що підтверджується Квитанцією №Е4СМ-2С3Е-5ЕЕ9-40ХХ від 19.11.2023 року на суму 31,27 доларів США (а.с. 9). Доставка замовленого позивачем товару здійснювалась відповідачем ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» за договором, укладеним з ТОВ «Спільне українсько-канадське підприємство «Росан» від 01.03.2023 року (а.с. 64-67). Позивач стверджує, що не отримав замовлений та оплачений ним товар, тому вважає, що його права як споживача порушені відповідачем, який не надав йому послугу з доставки належної якості. Суд вважає позов не обґрунтованим з огляду на те, що позивачем, виходячи з підстав позову, неправильно визначено суб`єктний склад відповідачів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За приписами статті 48 Цивільного процесуального кодексу України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача (частина перша статті 51 Цивільного процесуального кодексу України). Виходячи з системного аналізу зазначених норм, суд не наділений повноваженням самостійно залучати до участі у справі співвідповідачів без ініціативи позивача та при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Позивач в обґрунтування позову зазначив, що вважає відповідача відповідальною особою за завдану йому шкоду неналежним виконанням договору поставки товару. Разом з тим судом встановлено, що позивач та відповідач не укладали договору поставки, а позивач уклав договір купівлі-продажу з доставкою з іншою особою - Міжнародним електронним торговельним майданчиком «AliExpress». Отже, заявлені позивачем вимоги, виходячи з підстав позову, безпосередньо стосуються не тільки прав та обов`язків відповідача як перевізника, але також прав та обов`язків продавця Міжнародного електронного торговельного майданчика «AliExpress», якого не залучено до участі у справі у якості співвідповідача. Без залучення усіх належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання щодо обґрунтованості позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення. Неналежний суб`єктний склад відповідачів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача. Відмовляючи у задоволенні позову з вказаної підстави, суд не встановлює обставин щодо завдання шкоди позивачу та не надає оцінки правовідносинам сторін, оскільки позивач не позбавлений права повторно звернутися в суд з цим позовом до усіх належних відповідачів. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: dismissed