Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Представник ТОВ «Сіроко Фінанс» Матухно С.П. звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Сіроко Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 72842515 від 09.10.2022 в розмірі 32000,00 грн, понесені судові витрати в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.01.2023 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 031-050123, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Сіроко Фінанс» зазначені в реєстрі прав вимоги, в тому числі право вимоги за договором позики № 72842515 (далі - договір позики, кредитний договір), укладеним 09.10.2022 між позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позичальником [PERSON] . Договір позики був укладений в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, на виконання умов договору позикодавець 09.10.2022 перерахував на вказаний позичальником рахунок кошти в розмірі 8000,00 грн. Відповідач у встановлені умовами договору строки суму позики не повернув та не сплатив проценти, у зв`язку з чим за час користування коштами на суму позики були нараховані проценти відповідно до умов договору. 24.12.2024 позивачем була направлена відповідачу письмова вимога про погашення заборгованості, яка останнім була залишена без реагування. Ухвалою судді від 02.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 30.04.2025. Відповідачу було запропоновано протягом 10 днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву, оформлений з додержанням вимог ст. 178 ЦПК України. 30.04.2025 розгляд справи відкладено на 27.05.2025. Спрва знята з розгляду з 27.05.2025 на 13.06.2025, з 13.06.2025 на 03.07.2025. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заявлених вимогах просив розглянути справу за відсутністю їх представника. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до приписів ст. 128, 130, 131 ЦПК України, зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Відповідно до\~вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив таке. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 09.10.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено електронний договір позики № 72842515, відповідно до умов якого (п. 2.1, 2.2, 2.3) відповідачу було надано кредит в розмірі 8000,00 грн на строк 30 днів, з процентною ставкою за користування кредитом (базова) - 2,5 %; дата надання позики - 09.10.2022, дата повернення позики - 08.11.2022. Договір був підписаний відповідачем шляхом підписання елктронним одноразовим ідентифікатором - 5tw2CPRImC. 05.01.2023 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 031-050123, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Сіроко Фінанс» зазначені в реєстрі права вимоги. Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром та ціна придбання (фінансування) визначаються окремо для кожного реєстру і вказуються в таких реєстрах. Фактор сплачує клієнту 100 % ціни придбання протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати підписання відповідного реєстру, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта. Разом з цим, суд зауважує, що додані до позову письмові докази, а саме: додатки до договору факторингу № 031-050123 від 05.01.2023, додаткова угода б/н до договору факторингу, не містять інформацію про суму грошових коштів, які необхідно сплатити клієнту на виконання умов договору факторингу (ціна придбання). В означених документах відсутні відомості для встановлення переходу права вимоги за договором позики № 72842515. На підтвердження сплати ціни договору факторингу (відступлення права грошових вимог) позивачем не подано жодного письмового доказу, який би свідчив про перерахування грошових коштів на рахунок клієнта (платіжного доручення, квитанції тощо). Суд зауважує, що належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14). Суд відхиляє як недопустимий доказ копію витягу з реєстру прав вимоги № 01/03/23, що відступають клієнтом факторові відповідно до договору факторингу № 031-050123 від 05.01.2023, оскільки витяг з реєстру прав вимоги не містить підписів представників сторін та печаток юридичних осіб (а/с 27). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Статтею 350 ГК України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони. У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, за договором факторингу відступлення права грошової вимоги може відбуватися виключно за плату. Відповідно до вимог частин 1, 2, 4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-и) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Надавши оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи недоведеність права вимоги позивача за грошовим зобов`язанням відповідача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з тим, що належними та допустимими доказами не підтверджено відступлення позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача права вимоги за кредитним договором, оплату договору факторингу № 031-050123 від 05.01.2023. Судові витрати слід покласти на позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed