Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 19.06.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 24 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя не склалося, сторони мають протилежно різні характери та погляди на сімейні та шлюбні цінності, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач перебуває на військовій службі. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому [PERSON] наполягає на розлученні. Явка сторін по справі: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно поданої позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 09.07.2025 подала до суду відзив в якому просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Підтверджує, що дійсно на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї та шлюбу вважає неможливим. Однак, повністю заперечила, проти тих фактів які вказав [PERSON] , як причину розірвання шлюбу. Сварки в сім`ї виникали, але пов`язані були виключно з зловживанням позивачем алкоголю. Під час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України, [PERSON] зустрів нове кохання. Отже, відповідач стверджує що, остаточною причиною розірвання шлюбу стала зрада позивача. Саме після цього, він покинув [PERSON] з донькою, припинив брати участь в житті дитини та не допомогає фінансово. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України,\~розглядає справу\~у судовому\~засіданні за\~відсутності позивача\~і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 24 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , складено актовий запис про шлюб № 51, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу відповідачка прізвище змінила на « [PERSON] » (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Спільне життя з [PERSON] не склалося. У сторін протилежно різні характери, погляди на життя, немає розуміння одне до одного, часто виникали сварки. З січня 2024 року сторони припинили спільне проживання. За час, що минув примирення не відбулося. У серпні 2024 року [PERSON] перебуваючи на військовій службі в Збройних Силах України, переніс інсульт. Однак, відповідачка поставилась до цього байдуже, не виявила турботи, не цікавилась станом здоров`я. Спір щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] - відсутній. На даний час шлюб носить формальний характер, подальше його збереження не має сенсу та суперечить спільним інтересам, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А тому, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з відсутністю відповідного клопотання відповідачки, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, набуте у шлюбі « [PERSON] ». Згідно зі ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За таких обставин місцем проживання дитини [PERSON] слід визначити місце проживання її матері [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved