Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

06 травня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якому просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, на період навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України починаючи з дня пред`явлення позову і до 30 червня 2028 року включно; - допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заява мотивована тим, що після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем. З 19 серпня 2024 року донька позивача [PERSON] навчається на гуманітарно-педагогічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України, у зв'язку з чим потребує великих матеріальних витрат на утримання і потребує матеріальної допомоги від відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач в поданому відзиві обґрунтовує свої заперечення тим, що позивач не може мати процесуальності правоздатності на подання даного позову після досягнення дитиною повноліття, а також відсутні докази повноважень діяти в інтересах дитини. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, яким позивач заперечує проти доводів відповідача висловлених у відзиві та зазначає, що відповідачем не надано до суду доказів на спростування обставин та підстав викладених у позовні заяві. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що 22 квітня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 355. За час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина, [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1268 та 22 травня 2007 року видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві свідоцтво про народження. Згідно свідоцтва про народження від 22 травня 2007 року, де батьками зазначені [PERSON] - батько та [PERSON] - матір. За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. До матеріалів справи долучено копію договору про навчання у закладі вищої освіти від 11.08.2024 року відповідно до якого [PERSON] вступила на перший курс вищого навчального закладу «Національний університет біоресурсів і природокористування України» за спеціальністю «053 Психологія». (а.с. 11-12) Згідно наданої довідки від 19.03.2025 року №136-25, [PERSON] навчається на 1 курсу, денної форми навчання на гуманітарно-педагогічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України за спеціальністю 053 «Психологія». Дата початку навчання: 19.08.2024 р. Дата завершення навчання: 30.06.2028 р. (а.с. 10) Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України) При визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] , суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що донька проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається у вищому навчальному закладі на 1 курсі денної форми навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, однак суд не бере його до уваги враховуючи те, що посилання відповідача на процесуальні порушення не знайшли свого підтвердження. Відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України, застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Відтак, аналізуючи норми законодавства, суд ухвалив позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 06.05.2025 та проводити протягом навчання, але не більш як до досягнення [PERSON] 23 років. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 06 травня 2025 року. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved