Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на автомобіль модель АЗ 21112, легковий Універсал-В, 2007 року випуску, (кузов.рами) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав [PERSON] , за набувальною давністю. В обґрунтування якого зазначив, що після смерті [PERSON] він продовжує користуватися автомобілем відкрито. Будь-яких спорів з приводу володіння автомобілем не було. Впродовж 13 років він безперервно, відкрито, добросовісно користується автомобілем. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав телефонограму, в якій зазначив, що проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності, були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно листа Територіального сервісного центру МВС №6348 від 19.07.2023 року, власником транспортного засобу ВАЗ 21112 номер VIN № [NUMBER] , 2007 р.в, колір зелений, дата останньої державної реєстрації 26.07.2007 року є [PERSON] , [INFO] . Обмеження щодо експлуатації транспортного засобу відсутні. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст.\~13,\~43,\~81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Вимоги ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим\~ЦПК України\~випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1\~ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно копії довіреності від 14.05.2012, [PERSON] , який діє від імені [PERSON] , уповноважує у тому числі [PERSON] управляти і розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду, тощо) належним [PERSON] автомобілем марки та моделі ВАЗ 21112, легковий універсал-в, 2007 року випуску, номер (кузова, рами) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований МВ№10 ДАІ ГУМВС України в Харківській області 26.07.2007 року. Довіреність видано строком на три років та була дійсна до 14.05.2015. Крім того, 14.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено угоду про купівлю-продажу автомобіля модель ВАЗ 21112, легковий Універсал-В, 2007 року випуску, (кузов.рами) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] підписала договір купівлі-продажу та написала розписку про отримання коштів в сумі 20000 грн. У договорі остання зобов`язалася протягом року, тобто до 14.05.2013 року, нотаріально оформити договір купівлі-продажу, однак остання постійно переносила дату оформлення угоди, а потім довго хворіла і померла. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на спадкове майно, у тому числі на автомобіль. Спадкоємцем майна померлої є її син [PERSON] , але він до теперішнього часу не оформив свої спадкові права. Відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно із пунктом 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~правила\~статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Тлумачення\~статті 344 ЦК України\~свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно. Згідно правових висновків Верховного Суду висловлених в постанові Великої Палата Верховного Суду від 14.05.2019 по справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.04.2022 по справі № 740/3305/20 (провадження № 61-5786св21), зокрема, що «Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Позивач на законній підставі (довіреності) заволодів спірним транспортним засобом та добросовісно, відкрито і безперервно ним володів. Початок обрахування строку набувальної давності розпочався після спливу терміну дії довіреності, тобто з 14.05.2015. На час звернення позивача до суду встановлений законом п`ятирічний термін володіння майном сплив. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] більше 10 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє автомобілем, підтримує в належному стані, інші особи, які претендують на це майно, відсутні. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи те, що вимоги позивача є виправданими, направлені на захист його майнових прав, беручи до уваги те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, а саме автомобілем марки ВАЗ 21112, легковий Універсал-В, 2007 року випуску, (кузов.рами) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] і продовжує відкрито, безперервно володіти\~рухомим майном більше 10 років, не порушуючи прав чи інтересів будь-яких інших осіб, можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved