Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 07 травня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем в них дітей не має. Причиною розірвання шлюбу є те, що вона з відповідачем мають різні погляди на сімейні стосунки та життєві ситуації, через що між ними стали виникати різні непорозуміння у сімейних відносинах, а тому з січня 2024 року вона з відповідачем припинили спільне проживання та ведення\~ спільного господарства. Добровільно відповідач подати заяву до органів реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу не бажає, а тому вона звернулась за захистом своїх прав до суду. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем, розірвати, не надавати строку для примирення. Відповідно до частини 2-6\~ статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч.3 ст.274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та за наявними у справі матеріалами. Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду\~ письмову заяву, в якій повідомив суду, що він позовні вимоги позивача [PERSON] не заперечує та клопоче, щоб справа була розглянута без його участі. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 07 травня 2016 року Хустським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №57 від 07 травня 2016 року. Позивач під час державної реєстрації шлюбу з відповідачем обрала прізвище [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Сторони тривалий час, понад один рік проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не бажають примирюватись. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сім`я розпалася та існує лише формально. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Питання стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору слід вирішити на користь позивача у передбаченому законом порядку.

Outcome: approved