Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Киричук Галина Миколаївна завернулася до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено кредитні договори: 04.01.2019 кредитний договір №2001209136701, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 49526 грн.; 20.05.2021 кредитний договір №40018783267, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 28671 грн.; 27.12.2021 кредитний договір №1010366886, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 40000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2024 склала: 1) по кредитному договору від 04.01.2019 № 2001209136701 86974,83 грн., з яких: 49525,98 грн. заборгованість за кредитом; 37448 грн. 85 коп. заборгованість процентами; 00,00 грн. заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 20.05.2021№ 40018783267- 16875,74 грн., з яких: 16873,27 грн. заборгованість за кредитом; 2,47 грн. заборгованість процентами; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 3) по кредитному договору від 27.12.2021 № 1010366886- 60877 грн. 96 коп., з яких: 36492,64 грн. заборгованість за кредитом; 8,08 грн. заборгованість процентами; 24377,24 грн. заборгованість за комісією. Представник Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" Киричук Галина Миколаївна 20.12.2024 через систему "Електронний суд" звернулась із позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 164728 гривень 53 копійок. До позову додано докази про направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу. Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 08.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.01.2019 [PERSON] підписав заяву № 2001209136701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим підтвердила прийняття публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 30000,00 грн. Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії Кредитного ліміту, процентна ставка за користування Кредитним лімітом, розмір Мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО. Реальна річна процентна ставка складає 47,88 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 1257,86 грн за умови кредитування на суму 1000 грн Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001209136701 від 04.01.2019, кредитний ліміт первинно визначено у сумі 30000 грн, кредитний ліміт неодноразово збільшувався, останнє збільшення кредитного ліміту відбулося 03.03.2022 до суми 49526,00 грн. Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № 2001209136701 та виписки особового рахунку [PERSON] , відповідач із лютого 2022 не виконує своїх зобов`язань зі сплати позивачу щомісячних платежів і станом на 06.10.2024 має загальну заборгованість за кредитом в сумі 86974,83 грн., в тому числі: 49525,98 грн. заборгованість за тілом кредиту, 37448,85 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 00,00 грн. заборгованості за комісією. 19.05.2021 [PERSON] підписав заяву № 40018783267 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим підтвердив прийняття публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов договору Банк надав відповідачу кредит на суму 28671 грн. на загальні споживчі цілі (п.п. 1 і 2 заяви), шляхом переказу суми Споживчого кредиту, визначеної в цільовому призначені як оплата Товару, за зазначеними в п. 14 Заяи реквізимати (п. 11 заяви). Строк дії договору 24 місяці (п. 6 заяви). Пунктом 8 заяви встановлено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 0,00 %, а пунктом 6 визначено розмір процентної ставки - 0,01 % річних. У заяві від 19.05.2021 № 40018783267 в окремому розділі сторони погодили графік платежів, відповідно до якого відповідач зобов`язувалася в період з 20.05.2021 по 20.05.2023 щомісячно вносити суму платежу на погашення кредиту 1194 грн. 75 коп. (останній платіж 1194,61 грн.), комісія за обслуговування кредитної заборгованості 00,00 грн. Виконання Банком свого обов`язку з надання [PERSON] кредитних коштів доведено перед судом платіжною інструкцією № TR.49402707.8199.359 від 20.05.2021 та випискою з особового рахунку. Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № 40018783267 та виписки особового рахунку [PERSON] , відповідач із серпня 2022 року не виконує своїх зобов`язань зі сплати позивачу щомісячних платежів і станом на 06.10.2024 має загальну заборгованість за кредитом в сумі 16875 грн. 74 коп., в тому числі: 16873,27 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2,47 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 13474,29 грн. заборгованості за комісією. 27.12.2021 [PERSON] підписала заяву № 1010366886 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим підтвердила прийняття публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов договору Банк надав відповідачу кредит на суму 40000 грн. на загальні споживчі цілі (п.п. 2 і 3 заяви), шляхом банківського переказу на рахунок [PERSON] (п. 8 заяви). Строк дії договору 24 місяці (п. 4 заяви). Пунктом 5 заяви встановлено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, а пунктом 6 визначено розмір процентної ставки - 0,01% річних. У заяві від 27.12.2021 № 1010366886 в окремому розділі сторони погодили графік платежів, відповідно до якого відповідач зобов`язувалася в період з 27.12.2021по 27.12.2023 щомісячно вносити суму платежу на погашення кредиту 2862 грн. 84 коп. (останній платіж 2862,73 грн.), комісія за обслуговування кредитної заборгованості 28704 грн. Виконання Банком свого обов`язку з надання [PERSON] кредитних коштів доведено перед судом платіжною інструкцією № TR.54894017.35092.25578 від 27.12.2021 та випискою з особового рахунку. Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № 1010366886 та виписки особового рахунку [PERSON] , відповідач із вересня2022 року не виконує своїх зобов`язань зі сплати позивачу щомісячних платежів і станом на 06.10.2024 має загальну заборгованість за кредитом в сумі 60877 грн. 96 коп., в тому числі: 36492 грн. 64 коп. заборгованість за тілом кредиту, 08,08 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 24377,24 грн. заборгованості за комісією. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 (провадження № 61-684св18) вказано, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «Перший Український Міжнародний Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідачем підписано заяву № 2001209136701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, заяву № 1010366886 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту та заяву № 40018783267 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, то сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, тощо. Кредитні договори у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними. Відповідачем обставини підписання кредитних договорів не заперечуються. Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № 2001209136701 та виписки особового рахунку [PERSON] , відповідач із лютого 2022 не виконує своїх зобов`язань зі сплати позивачу щомісячних платежів і станом на 06.10.2024 має загальну заборгованість за кредитом в сумі 86974,83 грн., в тому числі: 49525,98 грн. заборгованість за тілом кредиту, 37448,85 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 00,00 грн. заборгованості за комісією. Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № 40018783267 та виписки особового рахунку [PERSON] , відповідач із серпня 2022 року не виконує своїх зобов`язань зі сплати позивачу щомісячних платежів і станом на 06.10.2024 має загальну заборгованість за кредитом в сумі 16875 грн. 74 коп., в тому числі: 16873,27 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2,47 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 13474,29 грн. заборгованості за комісією. Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № 1010366886 та виписки особового рахунку [PERSON] , відповідач із вересня2022 року не виконує своїх зобов`язань зі сплати позивачу щомісячних платежів і станом на 06.10.2024 має загальну заборгованість за кредитом в сумі 60877 грн. 96 коп., в тому числі: 36492 грн. 64 коп. заборгованість за тілом кредиту, 08,08 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 24377,24 грн. заборгованості за комісією. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Отже, надані позивачем розрахунок і виписка з особового рахунку відповідача, є належними та допустимими доказами в справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитних договорів (надану суму кредиту), всі операції за кредитом, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так суми сплачених щомісячних процентів. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості та контррозрахунку відповідачем не надано. У пункті 5 розділу «Споживчий кредит» заяви № 1010366886 від 27.12.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана відповідачем визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 2,99%. Розділ заяви «Графік платежів» містить відомості про те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2862,84 грн. щомісяця. Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування № 1010366886 від 27.12.2021 становить 68708,05 грн. Отже умовами, укладеного між сторонами договорів передбачена сплата позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Положеннями п. 5.1.7 публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06 квітня 2018 року) визначено, що сплачувати Заборгованість по Договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим Договором. Оскільки, публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не підписана відповідачем, остання не може вважатись частиною договору приєднання, так і не містить чіткого переліку послуг, з яким ознайомилась відповідач та з яким остання погодилась. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, як в заяві № 2001209136701 від 20.05.2021про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заяві № 1010366886 від 27.12.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, так і в паспорті споживчого кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення заяви № 40018783267 від 19.05.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заяви № 1010366886 від 27.12.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Враховуючи викладене, суд вважає, що заборгованість відповідача по комісії за кредитнии договорами, заявлена позивачем у позові, в сумі 24377,24 грн. до стягнення не підлягає. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Враховуючи зазначені вище обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» необхідно стягнути заборгованість за кредитом та процентами у розмірі 140351 грн. 29 коп. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп., що документально підтверджено платіжною інструкцією № 230 від 11 грудня 2024 року. Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» підлягають частковому задоволенню, то відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2063 грн. 92 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial