Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

У червні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Як на підставу свого звернення до суду [PERSON] посилається на те, що вона познайомилась із [PERSON] у 2022 році і через деякий час вони почали мешкати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 30 травня 2024 року між сторонами був укладений шлюб, від якого народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що в 2023 році вона закінчила Вище київське професійне училище №33 і отримала фах кухар-кондитер, однак не встигла ніде попрацювати за фахом, оскільки одружилася та народила дитину. Вказала, що після народження дитини між нею та відповідачем почали виникати сімейні негаразди, пов`язані з його неправильною поведінкою в сім`ї, внаслідок чого вона була змушена забрати дитину та перейти мешкати за своїм місцем реєстрації. Позивач також вказала, що з часу народження син сторін проживає із нею та саме вона піклується про нього, займається його вихованням. Оскільки вона не працює її та сина утримують батьки позивачки, які мешкають разом із ними. Також зазначила, що на розгляді у Святошинського районному суді міста Києва перебуває справи за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. [PERSON] , крім того, вказала, що інколи відповідач надає їй допомогу на її утримання, однак у розмірі якого не достатньо для нормального існування. [PERSON] не працює, засобів до існування не має, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання. Вказала, що матеріальне становище та стан здоров`я відповідача [PERSON] дозволяє йому утримувати сина [PERSON] та надавати допомогу позивачці до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 червня 2025 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково в частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу на утримання позивачки. Зазначив, що позовні вимоги в іншій частині вважає завищеними. Наголосив на відсутності доказів, які б обґрунтовували зазначену суму аліментів. Позивач до початку судового засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила провести судове засідання без її участі. Відповідач у поданій заяві просив розглянути справу за його відсутності, в позов задовольнити частково. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на те, що сторони належним чином повідомлені про судове засідання, перешкоди для проведення судового засідання відсутні, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про стягнення аліментів в даному судовому засіданні. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 84 СК України). Приписами ч. 6 ст. 84 СК Українивизначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 30 травня 2024 року уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис №147. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . До позовної заяви, крім того, додано Витяг з реєстру територіальної громади №2025/007498839 від 06.06.2025 року з якого встановлено, що [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 20.11.2024 року по теперішній час. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2025/011991294 від 04.10.2024 року з якого встановлено, що [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 09.11.2019 року по теперішній час. Таким чином, із матеріалів справи достовірно встановлено, що позивачка разом із малолітньою дитиною сторін нині проживають за однією адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідач не оспорював факт того, що спільна дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, визнав позовні вимоги частково. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Відповідач не заперечував, що має постійне місце роботи, отримує заробітну плату. Однак, [PERSON] наголосив, що до позовної заяви не додано належних доказів, які б підтвердили суму аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, відсутність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність постійного доходу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки. У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачем), дитина не досягла трьох років, тому позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однак, в конкретній справі судом також враховується, що у позовній заяві не обґрунтовано необхідність стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання останньої у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача. Суд вважає, що сума аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу [PERSON] буде достатньою для того, щоб [PERSON] у результаті їх сплати перестала бути такою, що потребує матеріальної допомоги. Зазначена сума аліментів, на думку суду, є достатньою для забезпечення належних умов для життя, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Зважаючи на викладене, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки [PERSON] при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, зважаючи на те, що [PERSON] визнав позовні вимоги частково, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн., що становить 50 відсотків судового збору, який мав бути сплачений при поданні позову.

Outcome: partial