Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

25 листопада 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 27 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, актовий запис №323. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сімейне життя сторін не склалося, через відсутність взаєморозуміння у вирішенні питань шлюбу та побуту. Все це у своїй сукупності створило умови, за яких з 2009 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що буде суперечити її інтересам. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина, яка на час розгляду справу досягла свого повноліття. 13 січня 2025 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 13 січня 2025 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але\~ повернуто до суду з відміткою «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання». (а.с.18-19) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Станом на 04 липня 2025 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, із свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] виданого 27 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились 27 вересня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження в цей день зроблено запис №323, і прізвища після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . (а.с.6) Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, не мають взаємних почуттів, не ведуть спільне господарство. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач заперечення проти позову не надав. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач [PERSON] на примирення не згодна, а відповідач [PERSON] заперечення проти позову не надав, відзив на позовну заяву також суду не надав, суд вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №N1ІАN4108М від 25 листопада 2024 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок. (а.с.1) Враховуючи, що позивач просить не стягувати з відповідача судовий збір, суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved