Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Представниця Осадча Т.С., яка діє на підставі довіреності в порядку передоручення, яка сформована в системі «Електронний суд» від 15.04.2025 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №8433278 від 09.08.2023 року в розмірі 63 831,23 грн, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог представниця посилається на те, що 09 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладений кредитний договір №8433278, який підписаний відповідачем з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, згідно з умовами якого відповідач отримав 17 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкції, що передбачені кредитним договором. Представниця зазначає, що підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є анкета-заява на кредит №8433278 позичальника від 09.08.2023, що заповнена відповідачем. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. В свою чергу відповідач, відповідно до графіку платежів сплату кредитних коштів, повернення кредиту та сплату комісії і процентів не здійснював. Відповідно до умов кредитного договору, 25.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та відповідно до вимог чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №107-МЛ від 25.06.2024, згідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача. Разом з тим, представниця зазначає, що сума і розрахунок заборгованості за кредитним договором №8433278 від 09.08.2023 позивачу передані від первинного кредитора згідно договору відступлення, яка становить 63 831, 23 грн, з яких: 9 201,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 52 930,23 грн заборгованість за сумою відсотків та 1 700,00 грн - заборгованість за комісією. На підставі наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору. 04 червня 2025 року на електронну пошту адресу суду від адресанта [PERSON] , електрона пошта « [INFO] » надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому матеріалів для ознайомлення, яке додатково надійшло на поштову адресу суду 04.06.2025. 17.06.2025 на поштову адресу суду відповідач [PERSON] надіслав відзив на позов, в якому зазначив, що з позовними вимогами позивача він не погоджується, оскільки не має жодних зобов`язань перед позивачем, а факт їх наявності не підтверджений відповідними документами, передбаченими законом. Зокрема, зазначає, що надані позивачем розрахунки заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Зазначає, що такий не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. В підтвердження надіслання на адресу ТОВ «Кредит-Капітал» відзиву, відповідачем наданий фіскальний чек, в якому вказаний номер поштового відправлення 0303700172026. 23 червня 2023 року від представниці позивача через систему «Електронний суд» надіслана заява про поновлення процесуального строку, згідно якої остання просить поновити процесуальний строк, встановлений законом для подання відповіді на відзив за позовом ТОВ «Кредит-Капітал» до [PERSON] , посилаючись на те, що підсистема «Електронний суд» не стабільно працювала, що унеможливлювало здійснювати діяльність щодо подачі процесуальних документів вчасно та повноцінно. 23.06.2025 через систему «Електронний суд» від сторони позивача надіслана відповідь на відзив, згідно якої представниця просить прийняти відповідь на відзив до розгляду. Зазначає, що вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору, а відтак відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. Щодо відсутності доказів існування заборгованості та її розміру на час переходу права вимоги представниця зазначає наступне. Як зазначає відповідач, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, інше). В свою чергу, представниця зазначила, що товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб, шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), на що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту, а позивачем на підтвердження здійснення господарської операції щодо кредитного договору укладеного надане платіжне доручення про переказ коштів згідно укладеного Кредитного договору. На підставі вказаного платіжного доручення Товариством здійснюється облік за кредитним договором № 8433278 від 09.08.2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Також представниця зазначає, що витяг з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 107-МЛ від 25.06.2024 року виготовлений представником позивача, оскільки в такому містяться персональні дані інших осіб. Представниця зазначає, що відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, перебачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ* *** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Також вказує, що доводи відповідача про те, що позивачем не подано доказів надання грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення № 107329962 від 10 серпня 2023 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на Кредит рах. № [NUMBER] кредитні кошти в сумі 17000 грн. 00 коп., у дорученні вказаний номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначений частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Крім того, відповідач з моменту укладення договору не звертався до ТОВ «Мілоан» з приводу невиконання взятих на себе зобов`язань, щодо нарахування кредитодавцем суми кредиту на його картковий рахунок, як це передбачено п. 7.1 договору, а протилежного суду не доведено. А тому вважає, що з наявних у справі письмових доказів відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитом у строк встановлений згідно умов кредитного договору № 8433278 від 09.08.2023 року. Щодо поновлення строку для подачі відповіді на відзив суд зазначає наступне. Право відповідача на подачу відзиву на позовну заяву передбачене ст. 199 ЦПК України. Згідно частини ч. 1 ст. 199 ЦПК України у строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Частиною 4 ст. 127 ЦПК України встановлено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.05.2025 позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня вручення копії відзиву та доданих до нього документів для подання відповіді на відзив. Відповідно до відстеження поштового відправлення за №0303700172026, встановлено, що позивачем отриманий відзив 16 червня 2025 року. Граничний термін подачі відповіді на відзив - 22.06.2025 (неділя - неробочий день). Пунктом 3 статті 124 ЦПК України, встановлено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Враховуючи що, відповідь на відзив стороною позивача подана в межах процесуальних строків, вважаю, що заявлене клопотання про поновлення процесуального строку є зайвим. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважаю, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із такого. 10 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 843278 від 09.08.2023, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором V16900. Згідно умов договору сума (загальний розмір) кредиту становить 17 000,00 грн, строком на 120 днів з 09.08.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 08.09.2023 (рекомендована дата платежу) та поточного періоду, який складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 07.12.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (відповідно до п. п. 1.2-1.3.2 договору). В підтвердження укладеного договору стороною позивача надані договір про споживчий кредит №8433278 від 09.08.2023 з додатками, а саме: графік платежів за договором, паспорт споживчого кредиту, заява про отримання кредиту та додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором, а також анкета-заява на кредит №8433278. Як передбачено п.1.5. договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 8075,00 грн в грошовому виразі та 11215,00 відсотків річних у процентному значення (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 53 975,00 грн в грошовому виразі та 7624,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 25075,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 70975,00 грн. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період, так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальник, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснює повне погашення заборгованості згідно п. 1.4 договору. Відповідно до п. п. 1.5.1 договору передбачена комісія за надання кредиту: 1 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. п. 1.5.2 проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 6375,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно п.п. 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 45900,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Пунктом 2.1 договору встановлено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] . Нарахування процентів здійснюється у відповідності до умов передбачених п. 2.2 договору, зокрема відповідно до п.п. 2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролангацій). Відповідно до п.п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною ставкою. Що визначена п. 1.5.3 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п. 1.5.3 договору. Договором передбачено, що після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій ) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Відповідно до п. 6.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку, вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті товариства. Після укладення цей договір розміщується в особистому кабінеті позичальника, згідно п. 6.2 Договору. Згідно з п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил. Відповідно до п. 6.7 договору позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через систему BankID НБУ індифікаційних даних позичальника. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан», [PERSON] 10 серпня 2023 року о 13:44:47 уклав договір про споживчий кредит №8433278 від 09 серпня 2023 року за допомогою одноразового ідентифікатора V16900. Номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор +380672450160. Згідно з додатком № 1 до договору про споживчий кредит №8433278 від 09 серпня 2023 року, який є графіком платежів, зазначені дата видачі кредиту та дата платежу відповідно 09.08.2023 та 07.12.2023 та суми до сплати: кредит 17 000,00 грн; проценти за користування кредитом - 52 275,00 грн, комісія за надання кредиту 1 700,00 грн. У анкеті-заяві на кредит №8433278 від 09 серпня 2023 року містяться умови щодо суми та строку кредиту, розміру комісії та процентів. Також зазначено особисті дані [PERSON] (ідентифікаційний номер, дата народження, адреса реєстрації та місця проживання, номер мобільного телефону позичальника, електронна пошта, паспортні дані) та відображений посекундний процес оформлення та розгляду заяви № 8433278. Платіжним дорученням № 107329962 від 10 серпня 2023 року підтверджено перерахування платником ТОВ «Мілоан» 17 000,00 грн отримувачу [PERSON] , код банку отримувача: MASTERCARD, кредитний рахунок № [NUMBER] , призначення платежу: кошти згідно договору 8433278. До позову надана виписка з особового рахунку за Кредитним договором №8433278 від 09 серпня 2023 року, сформована представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», згідно якої заборгованість [PERSON] становить 63 831,23 грн з них: за прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9 201,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 52 930,23 грн, заборгованість за комісіями - 1 700,00 грн, яка станом на 26 квітня 2025 року не погашена. Вказана виписка узгоджується із відомостям, що містяться дані про щоденні нарахування та погашення, яка складена ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №8433278, клієнт [PERSON] 25 червня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 107-МЛ, згідно з яким останньому відступлено право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги до боржника [PERSON] за договором №8433278 від 09 серпня 2023 року, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 25.06.2024 до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ від 25 червня 2024 року, платіжною інструкцією №3446 від 25.06.2024 та витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №107-МЛ від 25 червня 2024. Претензією № 23691582/3445 від 09 квітня 2025 року позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги та направив вимогу про сплату боргу. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Матеріали справи свідчать про те, що договір про споживчий кредит укладений в електронній формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства встановлено, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] за особливостями укладення кредитного договору в електронній формі шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором V16900, 10.08.2023 уклав договір про споживчий кредит № 8433278 з ТОВ «Мілоан». Отже, у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст.11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми кредиту, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розмір і тип процентної ставки та уклали в належній формі кредитний договір. В цивільних (господарських) справах стандартом доказування є «перевага доказів», стандарт також відомий як «баланс ймовірностей», де основним принципом є змагальність сторін, а суд виступає лише арбітром. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 14.12.2021 у справі №917/2117/19. В суду відсутні підстави для сумніву, що [PERSON] не була перерахована визначена умовами договору сума кредиту, що підтверджується наведеними доказами та не спростовано відповідачем. Зокрема суд звертає увагу, що відповідачем не надані суду належні і допустимі докази того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок. Таким чином, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, приходжу до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як набувача права вимоги до цього боржника на підставі договору відступлення прав вимог №107-МЛ від 25 червня 2024 року заборгованості. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Так, у договорі про споживчий кредит №8433278 від 10 серпня 2023 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» містяться умови про комісію за надання кредиту, а саме у пункті 1.5.1 договору зазначено, що комісія за надання кредиту: 1 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Із виписки з особового рахунку відповідача та відомостей про щоденні нарахування та погашення, за кредитним договором №8433278 від 10 серпня 2023 року встановлено, що відповідачу нарахована комісія за надання кредиту у розмірі 1700, 00 грн. Враховуючи наведене, вважаю підставним звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Кредит-Капітал» заборгованості по комісії за надання кредиту на суму 1700,00 грн. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками зазначаю таке. Так, у кредитному договорі №8433278 від 10 серпня 2023 року, сторони погодили, що згідно з п. 1.3, п. 1.5.2, п.1.6 договору про споживчий кредит, кредит надається строком на 120 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,25% та стандартною (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Останній день кредитування 07.12.2023. Разом з тим, згідно з п. 2.2.3 договору, позичальник встановлено, що після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Згідно із поданих відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №8433278, нарахування відсотків за користування кредитом, перші 30 днів користування кредитом, передбачені п. 1.3 Договору (з 10.08.2023 по 08.09.2023 включно) відбувалося згідно з пунктом 1.5.2 кредитного договору за відсотковою ставкою 1,25%, що враховуючи розмір отриманого кредиту становить 212,50 грн (17 000 *1,25 % = 212,50 грн) за один день користування кредитом. Таким чином, розмір нарахованих процентів за вказаним кредитним договором за період з 10.08.2023 по 08.09.2023 становить 6 375,00 грн (30 днів * 212,50 грн = 6 375,00 грн). В подальшому відповідачу нараховані відсотки за період з 09.09.2023 по 20.05.2024) згідно із пунктами 1.5.2, 2.3.1.1 договору, а також за пролонгацію. Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення нарахування за поточний період кредитування здійснювався з 09.09.2023 по 28.09.2023 (загальна кількість днів 20) за процентною ставкою та разом становила за розрахунком: 17000*3%*20 дні = 10 200,00 грн. 29.09.2023 відповідачем здійснене часткова сплата тіла кредиту в сумі 709,00 грн, відповідно залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 29.09.2023 становив - 17000,00-709,00=16 291,00 грн. Відповідно, нарахування в період з 29.09.2023 повинно здійсюватись із залишку суми заборгованості за тілом кредиту, відповідно 16 291,00*3%*16= 7 819,68 грн. 14 жовтня 2023 року [PERSON] згідно відомостей про щоденні нарахування здійснена сплата тіла кредиту в сумі 709,00 грн. Відповідно, відсотки в період з 14.10.2023 повинні розраховуватись із залишку суми заборгованості за тілом кредиту, а саме - 15 582,00*3%*15= 7 011,90 грн. 29 жовтня 2023 року [PERSON] згідно відомостей про щоденні нарахування здійснено сплата тіла кредиту в сумі 709,00 грн. Відповідно в період з 29.10.2023 відсотки повинні розраховуватись із залишку суми заборгованості за тілом кредиту, а саме - 14 873,00*3%*14= 6 246,66 грн. 13 листопада 2023 року [PERSON] згідно відомостей про щоденні нарахування здійснено сплата тіла кредиту в сумі 709,00 грн. Відповідно, відсотки в період з 13.11.2023 повинні розраховуватись із залишку суми заборгованості за тілом кредиту, а саме 14 164,00*3%*16= 6 798,72 грн. 28 листопада 2023 року [PERSON] згідно відомостей про щоденні нарахування здійснено сплата тіла кредиту в сумі 709,00 грн. Відповідно, відсотки в період з 28.11.2023 повинні розраховуватись із залишку суми заборгованості за тілом кредиту, а саме 13 455,00*3%*9= 3 632,85 грн. Загальна сума нарахованих відсотків становить 48 084,81 грн. Враховуючи дані щоденних нарахувань загальна сума нарахованих відсотків становить 48 084,81 грн, встановлено, що залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 28.11.2023 - 13 455,00 грн. Також, по закінченню строку кредитування [PERSON] згідно відомостей про щоденні нарахування здійснювалось погашення тіла кредит, зокрема 13.12.2023, 28.12.2023, 12.01.2024, 27.01.2024, 12.02.2024, 28.02.2024 в сумі 709,00 грн відповідно, що разом становить 4 254,00 грн. Загальний залишок заборгованості за тілом кредиту становить 9 201,00 грн. Разом з тим, згідно вказаних відомостей [PERSON] здійснював погашення процентів по кредиту, зокрема, 27.09.2023 в сумі 1520,00 грн та 29.09.2023, 14.10.2023, 29.10.2023, 13.11.2023, 28.11.2023, 13.12.2023, 28.12.2023, 12.01.2024, 27.01.2024, 12.02.2024, 28.02.2024 в сумі 711,00 грн кожного разу, що разом на загальну суму 9 341,00 грн. Суд звертає увагу на те, що нарахований первісним кредитором розмір комісії за пролонгацію слід враховати в суму погашених відсотків за користування кредитом, оскільки позивачем не надані докази, які б підтверджували пролонгацію договору, як і те чим була зумовлена така пролонгація, так як умовами договору строк кредитування становить 120 днів, а нарахування комісії за пролонгацію здійснювалось в межах строку кредитування. Відтак сплата відповідачем 29.09.2023, 14.10.2023, 29.10.2023, 13.11.2023, 28.11.2023, 13.12.2023, 28.12.2023, 12.01.2023, 27.01.2024, 12.02.2024, 28.02.2024 в загальній сумі 1 100,00 грн підлягає до зарахування сплати відсотків за користування кредитом, оскільки погашення таких грошових коштів в рахунок погашення кредиту відбувається в першу чергу. . Враховуючи наведене, загальна сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача становить 48 084,81 (загальна сума нарахованих відсотків) - 9 341,00 (сума сплачених відсотків) - 1 100,00 (сума сплачених відсотків за користуванням кредиту, які первісний кредитор помилково врахував як комісію за пролонгацію кредитного договору)=37643,81 грн. У підсумку заборгованість [PERSON] за зобов`язанням передбаченим договором про споживчий кредит складається із: загальної суми нарахованих відсотків, що становить 37 643,81 грн; заборгованості за тілом кредиту - 9 201,00 грн та комісії - 1 700,00 грн, що разом становить 48 544,81 грн. Отже, як видно із розрахунку заборгованості [PERSON] за укладеним договором про споживчий кредит № 8433278 від 09.08.2023, відсотки за користування кредитними коштами нараховувались у період з 10.08.2023 по 20.05.2024, тобто частково поза строком передбаченого договором, а тому в цій частині судом відкидаються, як такі, що нараховані неправомірно, бо позивач не надав жодних доказів на підтвердження вчинення відповідних дій, передбачених п. 2.3 договору. Те, що позивач у щоденних нарахуваннях розцінив сплату відповідачем грошових коштів як комісію за пролонгацію дії договору, зовсім не означає, що відповідач ці кошти вносив саме в рахунок слати комісії, оскільки цьому немає будь-яких підтверджень в матеріалах справи. Підтвердженням цієї обставини мали б слугувати відповідні первинні бухгалтерські документи із вказівкою на призначення платежу, які суду не надані. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже суд встановив те, що ту [PERSON] не в повному обсязі виконав зобов`язання перед ТОВ «Мілоан», на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №8433278 від 09.08.2025 року в розмірі 48 544,81 грн., з яких: загальної суми нарахованих відсотків, що становить 37 643,81 грн; заборгованості за тілом кредиту - 9 201,00 грн та комісії - 1 700,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1 842,28 грн (48 544,81 * 2422,40 : 63 831,23), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial