Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (надалі АТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернулось в суд з позовом до [PERSON] (надалі відповідач/споживач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101622890902257 від 05 червня 2021 року в розмірі 183384,11 грн, а також судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі заяви від 05 червня 2021 року відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту в розмірі 100000,00 грн на рахунок строком на 60 місяців (по 04 червня 2026 року включно) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 50,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 12 березня 2025 року має заборгованість в сумі 183384,11 грн, яка складалась з: 96642,87 грн заборгованість за тілом кредиту; 86741,24 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Представник позивача у судове засідання не з?явився, при цьому подав клопотання, яким просив проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі доказами, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з?явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала, клопотань, заяв не пред`являла. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року постановлено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 18 листопада 2019 року [PERSON] та АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підписали Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої відповідачка визнала, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. 05 червня 2021 року [PERSON] та АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підписали заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101622890902257, за змістом якої відповідачка просила надати їй кредит на придбання товару/здійснення платежу/оплату послуг в розмірі 100000,00 грн строком на 60 місяців (з 05 червня 2021 року по 04 червня 2026 року включно), процентна ставка (фіксована) 50% на рік, визначені окремі рахунки для зарахування суми кредиту та погашення заборгованості. Паспортом споживчого кредиту «Швидка готівка», підписаного сторонами 05 червня 2021 року, визначені різні відсоткові ставки. Крім того, у самому паспорті зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті. В таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що також підписана 05 червня 2021 року, сторони передбачили в застереженні, що зазначена реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору. Зі змісту меморіального ордеру №ТR.17958076.66087.65455 від 05 червня 2021 року акціонерним товариством «А-БАНК» для [PERSON] видано кредит згідно договору №АВН0СТ155101622890902257 від 05 червня 2021 року в розмірі 100000,00 грн. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг та витягу з Тарифів користування кредитом позивачем суду не надано. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 12 березня 2025 року для [PERSON] визначена заборгованість в сумі 183384,11 грн, з яких: 96642,87 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 86741,24 грн загальний залишок заборгованості за процентами за користування кредитом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема, шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Така правова позиція міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, яка в силу вимог ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~підлягає врахуванню. Частиною 1 статті 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056\~-\~1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з частиною 6 статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять підтверджень того, що підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку відповідачка ознайомилась та погодилась з Тарифами та Умовами, які до того ж не надані позивачем суду, та що вказані документи, на момент отримання відповідачкою кредитних коштів, містили умови про сплату відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному у позові розмірі та порядку. До того ж Умови та Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Зазначений висновок відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19). \~ \~ \~ \~ В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, Банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на зазначене суд вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачкою АТ «АКЦЕНТ-БАНК» дотримався вимог, передбачених частиною 2\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Підписання Паспорту кредиту відповідно до вимог\~Закону України «Про споживче\~кредитування» є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця та не свідчить про укладення договору. Оскільки в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку» від 18 листопада 2019 року не зазначено, яку суму тіла кредиту буде нараховано на картковий рахунок, процентна ставка за користування цими коштами, строк на який видається ця сума, а також інші складові кредиту, суд прийшов до висновку про недоведення позивачем факту досягнення між сторонами згоди щодо істотних умов договору кредиту та, як наслідок укладення договору кредиту. Проте згідно даних виписки по картковому рахунку наданого банком розрахунку заборгованості, суд не може встановити скільки фактично було перераховано коштів [PERSON] , разом із тим з аналізу виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка сплачувала кошти на рахунок. Суми, що вносилися [PERSON] на картковий рахунок, зараховувалися банком у погашення заборгованості за процентами, нарахування яких не було погоджено сторонами. Оскільки банк не мав права нараховувати проценти за визначеною ним ставкою та у розмірі визначеним законом, сума повернутих відповідачкою коштів має враховуватися при визначенні суми заборгованості, яка підлягає поверненню. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що стягненню з відповідачки підлягає виключно доведена позивачем заборгованість за тілом кредиту, якщо така заборгованість має місце. Як убачається з матеріалів справи та виписки по картці, відповідачка у відділенні банку отримала кредитну картку № [NUMBER] , користувалася нею, проводила нею розрахунки, знімала кошти та поповнювала картку. Жодних заяв до банку про непогодження зі зміною кредитного ліміту нею не подавалося. Між тим, беручи до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом, то внесені відповідачкою кошти повинні бути зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту. Водночас, з аналізу розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідачки, які надані позивачем, вбачається, що банк самостійно збільшував розмір основної заборгованості, а саме, списував з рахунку відповідачки необумовлені умовами договору відсотки за використання кредитного ліміту та відносив їх на заборгованість за тілом кредиту. Застосування такого алгоритму розрахунку суми боргу призвело до штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту. Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачкою на погашення заборгованості) визначив заборгованість за тілом кредиту в розмірі 183384,11 грн. Однак, позивачем не надано суду доказів наявності у нього права відповідно до закону та/або належного укладеного договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів належного узгодження цього з відповідачкою, доведення до її відома таких умов нарахувань. Беручи до уваги надані позивачем матеріали, множинність варіантів індивідуальних умов кредитування та відсутність документального підтвердження щодо варіанту, який у передбачений законом спосіб застосовувався у відносинах з відповідачкою, доводи позивача щодо умов надання коштів не можуть бути враховані. Нарахування та пред`явлення до стягнення елементів боргу поза сумою фактично наданих банком коштів, що ґрунтується на факті укладання кредитного договору, за таких умов безпідставне. Відтак неправильність розрахунку позивача полягає не в арифметичних діях, а в принципах та підставах нарахування боргу, що безумовно впливає на його розмір, який не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене вище, сплачені позичальником кошти зараховувалися банком у порядку черговості, передбаченому ст. 534 ЦК України, зокрема, спочатку на погашення процентів, а вже потім на погашення кредиту. Проте, банк не довів належними доказами узгодження між сторонами сплату, розмір та порядок нарахування процентів, що свідчить про безпідставне направлення банком сплачених позичальником коштів на погашення процентів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 листопада 2023 року, прийнятій у справі №619/1384/21. Позивач вказує на укладення 05 червня 2021 року з відповідачкою кредитного договору №АВН0СТ155101622890902257 на основі заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 18 листопада 2019 року, що ставить під сумнів укладення заявленого договору саме 05 червня 2021 року, адже в силу положення\~ст. 1055 ЦК України\~в разі його укладення з недодержанням письмової форми такий договір є нікчемним, натомість, позивач просить стягнути заборгованість відповідача саме за кредитним договором від 05 червня 2021 року. Таким чином подані позивачем докази достовірно та об`єктивно не підтверджують укладення сторонами кредитного договору від 05 червня 2021 року, виникнення у [PERSON] зобов`язання за цим договором і не виконання відповідачкою цього зобов`язання, в силу чого суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити за його недоведеністю. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed