Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

19 травня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що з 27 травня 2023 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами не розірвано, але з квітня 2025 року вони не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, оскільки 13 квітня 2025 року позивач з дітьми виїхала до Республіки Польщі. Відповідач не заперечує проти надання матеріальної допомоги, але відмовляється укласти договір про сплату аліментів, тому розмір та строки виплати аліментів на дітей залишається невизначеним. Відповідач є працездатною особою, отримує дохід, оскільки перебуває на військовій службі, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей та дружини. З наведених підстав позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (дозоду) [PERSON] , щомісячно, починаючи від пред`явлення позову і до досягнення молодшою дитиною - [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто по [INFO] , а також понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. (а.с.1-5). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2025 року вищевказану позовну заяву розподілено судді Куць О.О. (а.с.20). Ухвалою судді від 26 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті (а.с. 23). 21 червня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі, проте не згодний щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини з тих підстав, що він здійснює постійний догляд за своїм дідом - [PERSON] , відтак витрачає значні кошти. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Каморніков Ю.С. позовні вимоги підтримав, просили їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Златі Н.С. просила суд задовольнити позов частково, відмовивши у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини. Питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір просила вирішити на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 27 травня 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ренійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 38 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження останніх серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими Ренійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.9, 10). Діти проживають з матір`ю у м. Ниса (Республіка Польща), що сторонами не заперечується, а тому не підлягає доказуванню в силу ч.1 ст.82 ЦПК Украни. З довідки про доходи № 09/106 від 13 червня 2025 року, виданої військовою частиною, вбачається, що [PERSON] є військовослужбовцем та нарахована відповідачеві заробітна плата у квітні 2025 року становить 37050,65 грн., у травні 2025 року - 37470 грн. (а.с.52). Відповідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на обох батьків, враховуючи, що відповідач не заперечує щодо визначеного позивачем розміру аліментів на утримання дійтей, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 19 травня 2025 року і до досягнення старшою дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення молодшою дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст.ст. 75, 84 СК України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В Постанові Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. В постанові Верховного Суду у справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Cпільні діти позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не досягли трирічного віку, проживають разом з позивачем [PERSON] у м. Ниса (Республіка Польща) та перебувають на її утриманні. Заперечуючи проти стягнення аліментів на утримання дружини, відповідач посилався на те, що він здійснює догляд за дідусем - [PERSON] , що потребує значних матеріальних витрат. Як вбачається з витягу № 06-61 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, відповідач [PERSON] з 08 квітня 2024 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із дідусем [PERSON] та [PERSON] (а.с. 49). Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 18 грудня 2023 року встановлено факт здійснення [PERSON] постійного стороннього догляду за своїм дідом [PERSON] , який за станом здоров`я, згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії при КНП «Ренійський центр первинної медико-санітарної допомоги» за № 7/169 від 17 лютого 2023 року, потребує стороннього догляду, за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд (а.с. 55-56). Між тим, згідно довідки № 08/702 від 07 червня 2025 року, виданої військовою частиною, відповідач [PERSON] з 20 травня 2023 року та станом на дату видання довідки - 07 червня 2025 року проходить військову службу у військовій частині [ADDRESS] ДПСУ (а.с.53). Слід вказати, що зазначаючи щодо понесення значних витрат на догляд за дідусем, відповідач не надав відомостей про розмір доходу (пенсії) останнього, не надав жодних доказів на підтвердження понесених ним витрат та їх розміру (оплата лікування, купівля медикаментів, тощо). Під час розгляду справи по суті, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він не має можливості надавати допомогу дружині та те, що рівень його доходу не дає змоги сплачувати аліменти на її утримання. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення молодшою дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дітей задоволено повністю. Відповідач позовні вимоги в цій частині визнав, а тому з останнього на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, що складає 605,60 грн. Іншу частину судового збору в розмірі 605,60 грн. слід віднести на рахунок держави. Позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 908,4 грн. (1/8 х 100 / 1/6 =75; 1211,2 грн. х 75 / 100 = 908,4 грн.). Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1514 грн. (605,60 грн. + 908,40 грн.). Щодо вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зауважує наступне. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача [PERSON] у даній цивільній справі представляв адвокат Каморніков Ю.С. З матеріалів справи вбачається, що 01 травня 2024 року між адвокатським об`єднанням «ДК АСТРЕЯ» в особі керуючого партнера Каморнікова Ю.С. та позивачем [PERSON] було укладено договір №421 про надання правової допомоги (а.с.14). Пунктом 3.1 вказаного договору сторони погодили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату 10000 грн., які були сплачені позивачем згідно платіжної інструкції № @2PL022283 від 06 травня 2025 року (а.с.15). Також сторони підписали акт № 1 приймання передачі виконаних робіт/наданих послуг. Отже, витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн. документально підтверджені позивачем. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13 березня 2025 року у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд,

Outcome: partial