Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

17.01.2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява адвоката Ступак Яни Олександрівни, в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», про повернення стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 20 649,96 грн. За результатами примусового виконання з позивача на користь відповідача було стягнуто 17 288, 31 грн. Разом з тим, 17 липня 2024 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 369/19334/23 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.07.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., який зареєстрований в реєстрі № 6253, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором № 26250019632161 від 06.09.2015 р., укладеним із АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», заборгованості за кредитним договором № 26250019632161 від 06.09.2015 року у розмірі 20 649,96 грн. Позивач вважає, що оскільки кошти були стягнуті на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню, тому на підставі ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню стягнуті кошти. Також позивач просить суд стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2025 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. 03.04.2025 року цивільна справа № 369/1697/25 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», про повернення стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса, надійшла до Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 08.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не надіслав. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив наступне. Судом встановлено, що приватними нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 17.07.2018 року вчинено виконавчий напис № 6253 про стягнення з [PERSON] боргу на користь АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», заборгованості у розмірі 20 649,96 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. від 09.10.2023р. звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] 20.08.2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 20 649,96 грн. Як вбачається з розрахункових листків по заробітній платі [PERSON] із заробітної плати утримано за виконавчим листом у жовтні 2023 року кошти в сумі 3 165,45 грн, у листопаді 2023 року кошти в сумі 2 382,51 грн, у грудні 2023 року в сумі 2 539, 31 грн, у січні 2024 року в сумі 2 184,21 грн, у лютому в сумі 7 016,93 грн. Разом - 17 278,41 грн. 17 липня 2024 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 369/19334/23 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.07.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., який зареєстрований в реєстрі № 6253, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором № 26250019632161 від 06.09.2015 р., укладеним із АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», заборгованості за кредитним договором № 26250019632161 від 06.09.2015 року у розмірі 20 649,96 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 623/363/20. Оскільки судом встановлено, що виконавчий напис № 6253, вчинений 17.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., в межах виконання якого стягнуто з позивача на користь відповідача 20 649,96 грн, є таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. Жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин стороною відповідача до суду не надано. При цьому судом враховується, що згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, позивач просив стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 17 288,31 грн. Проте, як вбачається з наданих позивачем доказів з нього стягнуто за виконавчим листом грошові кошти в сумі 17 278,41 грн. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду згідно з квитанцією № 9366-7384-4552-7204 від 15.01.2025 року сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Враховуючи те, що судом задоволено вимоги щодо стягнення з відповідача коштів сумі 17 278,41 грн, що становить 99,9% розміру задоволених позовних вимог, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 210 грн.

Outcome: approved