Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Галицького районного суду м. Львова із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.05.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 8205533, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. 28.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України було укладено договір відступлення прав вимоги №103- МЛ, згідно якого позивач набув права вимоги за кредитним договором № 8205533 від 20.05.2023 року до [PERSON] . Позивач вказує, що сума заборгованості відповідача відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги становить 11610 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене позивач звертається до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача суму заборгованості по кредиту у розмірі 11610 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.01.2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.06.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву по справі. Позиція сторін по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала повністю. Зазначила, що [PERSON] кредитного договору з ТОВ «Мілоан» не укладав, кошти за кредитним договором не отримував, оскільки його мобільний телефон, напередодні, тобто 19.05.2023 року було викрадено, що підтверджується відповідним вироком суду, що набрав законної сили. Повідомила, що відповідач ніколи не працював у таксі, як це зазначено у анкеті-заяві на кредит, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи копії - 20.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 8205533, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 3 000,00 грн., строком користування на 100 днів, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 28.08.2023 року. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER]. Анкета-заява на кредит № 8205533 від 20.05.2023 року містить надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві. Поряд з цим зазначено місце роботи позичальника: таксі, транспорт, логістика. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, шляхом підписання його позичальником одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника (пункти 6.1., 6.2. договору). Договір про споживчий кредит № 8205533 був підписаний 20.05.2023 року о 05 год. 30 хв. шляхом введення одноразового ідентифікатора J23429 в особистому кабінеті відповідача, створеному на сайті ТОВ «Мілоан», що підтверджується відповідною довідкою. 20.05.2023 року ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти в розмірі 3000 грн. на рахунок № [NUMBER] , отримувачем зазначено [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 100925071. Згідно з пунктами 1.5.1, 1.5.2. договору комісія за надання кредиту становить 300,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідач у встановлений кредитним договором строк борг не повернув. 28.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 103-МЛ/, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8205533 від 20.05.2023 року в сумі 11610 грн. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 103-МЛ, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 11610 грн. та складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 8310 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 300 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджується також відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 8205533 від 20.05.2023 року, складеною ТОВ «Мілоан». Разом з тим, судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 13.03.2024 року у кримінальному провадженні №12023141360000837 від 01.04.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України (номер справи № 461/5882/23). Із змісту вказаного вироку (який набрав законної сили 12.04.2024 року) вбачається, що [PERSON] 19.05.2023 приблизно о 23:00год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в центральній частині міста Львова, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, під час дії воєнного стану в Україні, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав у потерпілого [PERSON] мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 10 Pro» IMEI 1: [NUMBER] , IMEI 2: [NUMBER] , чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на суму 6000,00грн. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок загального захворювання. Мотиви прийняття рішення судом Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається зі змісту ч.3 статті 203 Цивільного кодексу України, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 статті 215 названого Кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого недійсним. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин - це вольова і правомірна дія, яка безпосередньо спрямована на досягнення правового результату, - на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Для чинності правочину сторонам необхідно дотримуватися загальних і спеціальних вимог. Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначених у статті 203 цього Кодексу в частинах третій та п`ятій визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись. Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 13.03.2024 року встановлено факт викрадення належного [PERSON] мобільного телефону [INFO] , тобто напередодні укладення кредитного договору № 8205533 від 20.05.2023 року За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] не міг укласти вищевказаний кредитний договір шляхом підписання такого одноразовим ідентифікатором, який був скерований на номер телефону [NUMBER] , у зв`язку з відсутністю доступу до мобільного телефону. Відповідно до частин 1, 2 ст. 209 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Наведене свідчить про те, що у [PERSON] , не виникло зобов`язань перед позивачем щодо повернення грошових коштів на підставі кредитного договору № 8205533 від 20.05.2023 року, оскільки він вказаний договір, не укладав та не підписував, а також не отримував грошових коштів від ТОВ «Мілоан», що позивачем не спростовано та не надано будь-яких інших доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів за спірним кредитним договором, у зв`язку з чим, підстави для задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутись із цивільним позовом до суду про стягнення з засудженого [PERSON] матеріального збитку, оскільки саме його винними діями була спричинена шкода. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал» то судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed