Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю., про стягнення боргу за договором позики, 100% річних та інфляційних втрат. Позов мотивовано тим, що 03 квітня 2012 року [PERSON] отримала від позивача у борг грошові кошти у розмірі 1132800,00 грн. та зобов`язалась повернути їх у строк до 03.10.2012 року. 08 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1 до договору позики, посвідченого 03.04.2012, яким збільшено суму позики до 1397600 грн. та строк повернення позики визначено 03.11.2012. Відповідач виконала зобов`язання частково, у зв`язку з чим неповернутою залишилась позика в розмірі 897120 грн. Визнаючи вимоги [PERSON] про повернення коштів, 10.02.2017 року [PERSON] власноручно підписала договір про внесення змін №2 до договору позики грошей, посвідченого 03.04.2012 року, у якому сторони визначили суму заборгованості за договором позики станом на 10.02.2017 у розмірі 897120,00 грн., а строк повернення коштів - до 10.08.2017. Того ж дня, 10.02.2017 з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики [PERSON] та [PERSON] уклали іпотечний договір, за яким визначено предметом іпотеки квартиру [ADDRESS] . Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] так і не повернула кошти, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. З урахуванням збільшених позовних вимог [PERSON] , просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 897120 грн. - сума основного боргу, 100% річних в сумі 2398874 грн., інфляційні втрати в сумі 180321 грн. (т.1 а.с.2-5, 37-39). [INFO] позивач [PERSON] помер (т.1 а.с.78). Одноособовим спадкоємцем майна [PERSON] стала [PERSON] (т.1 а.с.83). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 24.03.2021 правонаступника позивача [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] залучено до участі у справі (т.1 а.с.91-92). 13.05.2021 [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в загальному розмірі 19760659 грн., з яких: 897120 грн. сума основного боргу; 3382027 грн. - 100% річних від простроченої суми, 289590 грн. сума збитків, завданих інфляцією; 16175075 грн. пеня у розмірі 1,5% від суми невиконаного зобов`язання (т.1 а.с.98-101). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 05.10.2017 підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] (т.1 а.с.149, 155). 05.10.2017 в установлений законом шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. звернулась [PERSON] (т.1 а.с.148, 157-159). [PERSON] від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON] , відмовилась (т.1 а.с.164). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 07 червня 2023 року до участі у справі за позовом [PERSON] залучено правонаступника відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] , - [PERSON] (т.1 а.с.228-229). Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Латій О.В. подала до суду заяви, в яких просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що договір позики між [PERSON] та [PERSON] укладено 03.04.2012, в цьому договорі було встановлено термін для погашення суми позики, а саме: до 03.11.2012. Вважає, що позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості за договором позики сплинула 03.11.2015, тоді як позивач звернувся із позовом до суду лише 28.01.2020, тобто поза межами позовної давності. Укладення 10 лютого 2017 року Договору про внесення змін №2 за реєстровим №177 до Договору позики грошей, посвідченого 03.04.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим №775, з Договором про внесення змін №1, посвідченим 08.05.2012 за реєстровим №134, не свідчить про переривання строку позовної давності, оскільки такий договір укладено вже після спливу позовної давності. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову, а представник відповідача адвокат Латій О.В. просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В подальшому представник позивача та представник відповідача подали заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа [PERSON] просила розглядати справу за її відсутності (т.1 а.с.146). Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 03 квітня 2012 року відповідно до умов договору позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 03 квітня 2012 року та зареєстрованого у реєстрі за №775, [PERSON] отримала від [PERSON] у власність грошову суму в розмірі 1132800 грн. та зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів в повному обсязі до 03.10.2012 року включно (т.1 а.с.7-8). 08 травня 2012 року відповідно до умов Договору про внесення змін №1 до договору позики грошей, посвідченого 03.04.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №775, який посвідчено 08.05.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №1348, сторони домовилися викласти п.п.1,4, 7-8 Договору позики в іншій редакції, збільшивши суму позики до 1397600 грн. та змінивши строк повернення позики - до 03.11.2012 включно (т.1. а.с.9). 10 лютого 2017 року відповідно до умов Договору про внесення змін №2 до договору позики грошей, посвідченого 03.04.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №775, який посвідчено 10.02.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №177, сторони домовилися викласти Договір позики грошей, посвідчений 03.04.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №775, з Договором про внесення змін №1, посвідченим 08 травня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №134, укладений між [PERSON] та [PERSON] , у новій редакції, визначивши суму позики 897120 грн. та змінивши строк повернення позики - до 10.08.2017 включно. Відповідно до п.2 Договору про внесення змін №2 від 10.02.2017 усі письмові розписки про повернення позики, видані з 03 квітня 2012 року до 10 лютого 2017 року у відповідності до ст.545 Цивільного кодексу України та п.4.2. Договору позики грошей, втрачають силу з набуттям чинності цього Договору (т.1 а.с.10-11). Цей Договір вважається укладеним з моменту нотаріального посвідчення цього договору та є невід`ємною частиною Договору позики грошей, посвідченого 03 квітня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №775 (п.3 Договору про внесення змін № 2 від 10.02.2017 р.) (т.1 а.с.10-11). 10 лютого 2017 року між [PERSON] і [PERSON] , яка виступила майновим поручителем за [PERSON] , укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №178, згідно п.1.1. якого основним зобов`язанням зазначено повернення позики в сумі 897120 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 32040 доларів США, по 10.08.2017 року, відповідно до умов, встановлених Договором позики грошей, посвідченим 03 квітня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №775, з Договором про внесення змін №1, посвідченим 08 травня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №134, та Договором про внесення змін №2, посвідченим 10 лютого 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №177. Згідно п.2.1. іпотечного договору предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] (т.1 а.с.43-46). Також, 10 лютого 2017 року між [PERSON] і [PERSON] , яка виступає майновим поручителем за [PERSON] , укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 180, з метою визначення способів та порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог Іпотекодержателя за Договором позики грошей, посвідченим 03 квітня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 775, з Договором про внесення змін № 1, посвідченим 08 травня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 134, та Договором про внесення змін № 2, посвідченим 10 лютого 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 177. Відповідно до п.1 вказаного Договору оціночна вартість предмета іпотеки квартири [ADDRESS] , - склала 1888904 грн. 00 коп. (т.1 а.с.40-42). Суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Суд встановив, що борг за договором позики відповідачі повністю не повернули. При цьому, в суді першої інстанції\~відповідачі заявили про сплив позовної давності за пред`явленими\~ [PERSON] позовними вимогами. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (відповідно до\~статті 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої\~статті 261 ЦК України\~за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У\~статті 264 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо є докази, що підтверджують факт такого переривання. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі №686/23170/19 (провадження №61-13802св21) вказано, що «тлумачення\~статті 264 ЦК України\~свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах самої позовної давності». Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Судом встановлено, що договір позики між [PERSON] та [PERSON] укладено 03.04.2012, в договорі було визначено термін для погашення суми позики до 03 жовтня 2012 року. Відповідно до Договору про внесення змін №1 до договору позики грошей, посвідченого 03.04.20112 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 775, який укладено між сторонами 08.05.2012 року, пункт 4 Договору позики викладено у новій редакції, за якою строк повернення позики в повному обсязі визначено до 03.11.2012 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення до цього Договору повинні бути викладеними в письмовій формі та нотаріально посвідченими. Позивач у позові вказує, що 10 лютого 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 2 за реєстровим № 177 до Договору позики грошей, посвідченого 03.04.2012 року, яким Договір позики грошей було викладено у новій редакції, а саме: згідно п.3 Договору сторони домовились, що позичальник зобов`язаний повернути суму грошових коштів в повному обсязі до 10.08.2017 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. В свою чергу, продовжити дію договору можна лише, коли строк його дії не закінчився у встановленому законодавством порядку. Адже строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України). При цьому, обставини, з якими позивач пов`язує продовження строку дії договору позики виникли вже після спливу строку договору. Закінчення терміну/строку дії договору в жодному разі не припиняє виконання договірних зобов`язань, отже оскільки борг не повернуто, відповідне зобов`язання підлягає обов`язковому виконанню навіть після закінчення терміну/строку дії договору до повного виконання. Таким чином, суд погоджується з доводами сторони відповідача, що позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості за договором позики сплинула 03 листопада 2015 року, тоді як позивач звернувся із позовом до суду лише 28.01.2020 року, тобто поза межами позовної давності. Укладення 10 лютого 2017 року Договору про внесення змін № 2 за реєстровим № 177 до Договору позики грошей, посвідченого 03.04.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим № 775, з Договором про внесення змін № 1, посвідченим 08.05.2012 за реєстровим № 134, не свідчить про переривання строку позовної давності, оскільки такий договір укладено вже після спливу строку дії основного договору та спливу строку позовної давності. За таких обставин строк повернення позики настав 03 листопада 2012 року, доказів переривання позовної давності в межах позовної давності позивач не надав, з позовом звернувся\~28 січня 2020 року після спливу позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог\~про стягнення з відповідачів суму основного боргу за договором позики в розмірі 897120,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів 100% річних, інфляційних витрат та пені суд дійшов до висновку, що такі вимоги також не підлягають задоволенню. Статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зроблено висновок, що «натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція\~статті 625 ЦК України\~щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку». Таким чином, правовідносини між сторонами трансформувались у натуральне зобов`язання. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18) зробила висновок про те, що «виходячи з вимог\~статті 261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону». За таких обставин, у задоволенні позовних вимог\~ [PERSON] про стягнення з відповідачів 100% річних, пені та інфляційних втрат необхідно відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. З урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі №686/23170/19 (провадження № 61-13802св21) суд вважає, що необхідно\~ухвалити судове рішення про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed