Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] через свого представника адвоката Мазур О.С. звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який у подальшому був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2022. Від шлюбу мають доньку [PERSON] .. З народження донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач з моменту народження доньки ніколи дитину не бачив, не забирав її з пологового будинку, не цікавився взагалі фактом її народження, станом здоров`я, не бере участі в її вихованні та не сплачує аліменти на утримання дитини та на утримання позивачки, які стягнуті відповідно до рішення суду. На виконання рішення суду про стягнення аліментів були відкриті виконавчі провадження №74985080 та №74984986. Разом з тим, за заявою стягувачки вказані листи були їй повернуті на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягнення за цей час не проводилися, витрати виконавчого провадження не стягнуті. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом про стягнення аліментів на утримання дитини - 47173, 07 гривень (ВП №74985080), залишок нестягненої суми за виконавчим документом про стягнення аліментів на утримання позивачки - 47173, 07 гривень (ВП №74984986). На теперішній час виконавчі листи пред`явлені повторно. На виконанні Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження №77106752 з виконання виконавчого листа № 336/4066/23, виданого 08.04.2024 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дитини та виконавче провадження №77106934 з примусового виконання виконавчого листа № 336/4066/23, виданого 08.04.2024 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів на користь позивачки на її утримання. У відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини станом на 20.02.2025 (ВП №77106752) розмір заборгованості відповідача складає 63 638, 53 грн. Розмір заборгованості зі сплати аліментів на утримання позивачки [PERSON] станом на 20.02.2025 (ВП №77106934) складає 75 588, 48 грн. Від виконання рішення суду відповідач ухиляється. 02.02.2025 [PERSON] вперше перерахував позивачці на її картковий рахунок 4984,95 грн. та 6\~965 грн в рахунок сплати аліментів на дитину та заборгованості по аліментам. Згідно рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 13.12.2024, яке набрало законної сили 27.03.2024, у справі №336/4066/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів встановлено, що відповідач [PERSON] в режимі відеоконференцзв`язку пояснив суду, що дійсно дізнався про народження дитини через застосунок «Дія», бо в той час перебував на заробітках у Польщі та не спілкувався з позивачкою. Згоден сплачувати аліменти на карту позивачки, але остання не повідомляє її номер. Зазначив, що згоден сплачувати аліменти на дитину 11 000 грн. щомісяця. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/8170/23 від 29.04.2024, що набрало законної сили, за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району м. Запоріжжя, орган опіки та піклування виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, встановлено, що відповідач [PERSON] веде підприємницьку діяльність, перебуває за кордоном, а саме у Республіці Польща. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 146\~723,90 грн. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 67386,99 грн. за період з 05.05.2023 по 20.02.2025 та аліментів на її утримання в розмірі 79336,91 грн. за період з 05.05.2023 по 20.02.2025. Рух справи. Позиція учасників справи. Ухвалою судді від 12.03.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 25.03.2025 від представника відповідача адвоката Говіної Л.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити у задоволенні позовної заяви повністю, посилаючись на наступне. Вважає, що позивачка навмисно штучно створила заборгованість за виконавчими листами, оскільки повторно пред`явила до виконання виконавчі листи лише 10.02.2025 та не повідомила суд про сплату відповідачем аліментів: на суму 5010 грн. 02.02.2025, 6000 грн. 10.03.2025, в сумі 4300 грн. 10.03.2025. Заперечує факт ухилення відповідача від сплати аліментів, оскільки йому не було відомо про відкриття виконавчих проваджень. 28.03.2025 від представника позивача адвоката Мазур О.С. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник зазначає, що у відповідача обов`язок щодо сплати аліментів виник після винесення рішення суду, натомість у позивачки є право пред`явити виконавчий лист до виконання в будь-який час до повноліття дитини. Вважає, що відповідач достовірно знав про свій обов`язок сплачувати аліменти, оскільки був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів. Між тим, обов`язок не виконував, до 02.02.2025 здійснив лише один платіж. Звертає увагу суду на те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався. 02.04.2025 від представника відповідача адвоката Говіної Л.В. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник зазначає, що в діях відповідача відсутня винна поведінка. Вважає, що долучений до матеріалів справи розрахунок не містить достовірної інформації, оскільки не відображає здійснені відповідачем платежі щодо сплати аліментів на суми 5000 грн. та 7000 грн., які здійснені 02.02.2025. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Нормативне обґрунтування. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1-3 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Встановлені судом обставини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 07.07.2021 уклали шлюб, який був зареєстрований Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом РАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 188 (а.с.20). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.21). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі № 336/5187/22 від 06.12.2022 шлюб між сторонами розірвано (а.с.23-24). [PERSON] 28.10.2023 уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.22). Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2023 у справі № 336/4066/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] та на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. Рішення суду набрало законної сили 27.03.2024 (а.с.29-30, 31-40). Рішенням Шевченківського районного суд ум. Запоріжжя у справі № 336/8170/23 від 29.04.2024, задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району м. Запоріжжя, орган опіки та піклування виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею (а.с.41-49). 08.04.2024 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 336/4066/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі частини доходу щомісячно (а.с.50-51). 10.05.2024 до Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява від представника [PERSON] адвоката Мазур О.С. про примусове виконання виконавчого листа № 336/4066/23 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини (а.с.94-95). Постановою державного виконавця від 24.05.2025 на підставі вказаної заяви відкрито ВП № 74985689 (а.с.96-98). 27.05.2024 від представника [PERSON] надійшла заява про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.99). Постановою державного виконавця від 05.06.2024 на підставі заяви представника стягувача виконавчий лист повернуто стягувачу (а.с.101-103). 10.05.2024 до Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява від представника [PERSON] адвоката Мазур О.С. про примусове виконання виконавчого листа № 336/4066/23 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання (а.с.104-105). На підставі вказаної заяви відкрито ВП № 74984986 (а.с.106-107). Постановою державного виконавця від 05.06.2024 на підставі заяви представника стягувача виконавчий лист повернуто стягувачу (а.с.56-57, 108-112). Постановою державного виконавця від 05.06.2024 відкрито ВП № 74985080 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.52-53). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 05.06.2024 заборгованість зі сплати аліментів за період з травня 2023 року по червень 2024 року становить 47173,07 грн. (а.с.54-55, 58-59). 05.02.2025 представником [PERSON] адвокатом Мазур О.С. до Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно подані заяви про примусове виконання виконавчих листів про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини та на утримання [PERSON] (а.с.113-114, 117-118). Постановами державного виконавця від 10.02.2025, відкрито ВП № 77106752 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття та ВП № 77106934 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.60,62,115, 116, 119-120). Станом на 20.02.2025 заборгованість у ВП № 77106752 становить 63\~638,53 грн. (а.с.61). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 20.02.2025 у ВП № 77106934 заборгованість становить 75 588,48 грн (а.с.63). Згідно з платіжними дорученнями від [PERSON] на користь Центрального ВДВС надійшли платежі щодо сплати заборгованості по аліментам в сумі 6000 грн. від 01.03.2025, в сумі 4300 грн. від 03.03.2025, в сумі 5010 грн. від 02.02.2025, які надійшли на картковий рахунок [PERSON] , про що свідчить роздрукована інформація про перерахування коштів з призначенням платежів: оплата боргу за аліментами та аліменти за лютий (а.с.70-71, 121-126). Судом оглянуто роздруковану інформацію щодо переписки (а.с.139-145). Висновки суду. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який на момент звернення до суду розірваний на підставі рішення суду. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі № 336/4066/23 від 13.12.2023 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 05.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 05.05.2023 і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 27.03.2024. Про свій обов`язок щодо сплати аліментів за вищевказаним рішенням суду відповідач [PERSON] достовірно знав, оскільки звертався до Запорізького апеляційного суду із апеляційною скаргу, яку у подальшому залишено без задоволення. Позивачка 28.10.2023 уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . На виконання рішення суду [PERSON] 08.04.2024 було видано два виконавчі листи. 24.05.2024 на підставі заяв представника [PERSON] державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були відкриті виконавчі провадження, а саме ВП № 74985080 з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини та ВП №74984986 з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. 27.05.2024 до Центрального відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від представника [PERSON] надійшли заяви про повернення вищевказаних виконавчих документів. Постановою державного виконавця у ВП № 74985080 від 05.06.2024 на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України виконавчий лист № 336/4066/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини повернуто стягувачу. Як зазначено у постанові державного виконавця залишок нестягнутої суми за виконавчим листом становить 47173,07 грн. Крім того, постановою державного виконавця у ВП № 74984986 від 05.06.2024 повернуто стягувачу на підставі її заяви виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , а саме з розрахунків заборгованості, вчинений державним виконавцем на дату повернення виконавчих документів, а саме станом на 05.06.2024, за період перебування виконавчих листів на виконанні, [PERSON] аліменти на користь [PERSON] не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 47\~173,07 грн. за кожним виконавчим листом. Повторно на виконання до Центрального ВДВС у місті Запоріжжі вказані виконавчі листи подані [PERSON] 05.02.2025, про що свідчать постанови про відкриття виконавчих проваджень № 77106752 та № 77106934 від 10.02.2025. Після відкриття виконавчих проваджень 10.02.2025 [PERSON] здійснив декілька платежів щодо сплати заборгованості по аліментам на рахунок [PERSON] : в сумі 4300 грн. від 03.03.2025, в сумі 5010 грн. від 02.02.2025, 6000 грн. від 01.03.2025, 01.04.2025 в сумі 3000 грн. Таким чином, з досліджених судом вбачається, що відповідач обов`язок щодо сплати аліментів до повторного пред`явлення виконавчих листів до виконання не виконував. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи (Постанова ВСУ № 661/905/19 від 14.12.2020). У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду № 359/240/21 від 10.01.2024. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення\~пені\~за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі\~відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. З аналізу положень ст.\~81\~ЦПК\~України вбачається, що учасники справи мають передбачені процесуальним законом права та обов`язки, а обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Обов`язок доказування відсутності вини щодо несплати аліментів покладається на відповідача. Між тим, відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що аліменти не сплачувались ним з поважних або не залежних від нього причин. Суд критично ставиться до доводів представника відповідача про те, що позивачкою навмисно створені умови для нарахування заборгованості, оскільки виконавчі листи були повернуті стягувачу за її заявою, оскільки звернення виконавчих листів про стягнення аліментів до виконання є правом позивачки та жодним чином не впливає на обов`язок відповідача сплачувати аліменти. Відповідачем не надано суду доказів щодо сплати аліментів ані за період, коли виконавчі листи вперше були пред`явлені до виконання, а ні після їх повернення. Розрахунок заборгованості за виконавчими листами відповідачем не оспорювались. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~ст.\~196\~СК\~України пені\~від\~суми\~несплачених аліментів\~суд\~повинен\~з`ясувати\~розмір\~несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року). Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості (постанова КЦС ВС справа № 334/7702/16 від 15.01.2020). Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, вважає, що оскільки пеня змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується (Постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (Провадження № 61-18434св21). З наданого представником позивача розрахунку пені за виконавчими листами вбачається, що сума пені перевищує 100% заборгованості за кожним виконавчим листом. Як вбачається з розрахунків заборгованості, вчинених державним виконавцем, станом на 20.02.2025 заборгованість у ВП № 77106752 становить 63\~638,53 грн., у ВП № 77106934 - 75 588,48 грн. У зв`язку з тим, що сума пені не може перевищувати розмір заборгованості за виконавчим листом, з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 63\~638,53 грн. за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання дитини та в сумі 75 588,48 грн. за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , тобто позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до п.п.1 п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сума судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Заявлена ціна позову у даній справі складає 146\~723,90 грн., тобто сплаті підлягає судовий збір в сумі 1467,23 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (на 95%), позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1393 гривень 90 копійок. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, \~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 14.02.2025, згідно з яким правова допомога [PERSON] надавалась АО «Легес», ордер про надання правничої допомоги, згідно з яким правова допомога надано безпосередньо адвокатом Мазур О.С. АО «Легес», копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю. Крім того до суду надано: додаток № 1 до договору від 14.02.2025, платіжна інструкція від 05.03.2025, рахунок № 26/02, акт приймання-передачі послуг від 28.02.2025, платіжна інструкція від 01.04.2025, рахунок № 28/03, акт приймання-передачі послуг від 27.03.2025. Згідно з актами приймання-передачі послуг від 28.02.2025 та від 27.03.2025 АО «Легес» [PERSON] надано наступні послуги: складання тексту позовної заяви та подання до суду 6000 грн.; складання тексту відповіді на відзив 3000 грн., тобто всього надані послуги на суму 9000 грн., які позивачкою сплачені на користь АО «Легес». Про що свідчать долучені до матеріалів справи платіжні доручення. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною шостою статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду, а саме Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Дослідивши надані суду докази понесення витрат на правову допомогу, враховуючи складність справи, суд приходить до висновку про співмірність суми заявлених витрат на правову допомогу із складністю справи. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (на 95%) з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 8550 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу з позивачки на користь відповідача, суд дане питання не вирішує, оскільки представником відповідача заявлений лише орієнтовний розмір витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial