Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] в особі [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] , після смерті якої залишилась 1/8 частка у квартирі, що знаходиться за адресою. [ADDRESS] . 19 вересня 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Гальонкіної О.В. із заявою про відкриття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яка відмовила у вчиненні вказаної нотаріальної дії, так як позивач не подав заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України. Оскільки дружина позивача померла [INFO] , строк для звернення із заявою про прийняття спадщини закінчився 19 серпня 2024 року, однак був пропущений позивачем з поважних причин. Так, позивач просить врахувати у комплексі його фізичний та психоемоційний стан після смерті дружини, зміни у його житті, перебування на його утриманні дітей та його проблеми із здоров`ям, що потребувало лікування. Позивач вказує, що після смерті дружини він був емоційно та морально спустошений через втрату близької людини, а відтак жодних думок про оформлення спадщини в цей період у нього не виникало, і йому потрібно було впорядковувати його із дітьми життя, яких було троє: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] і які перебувають на його утриманні, що підтверджується Довідкою N?76 від 16 вересня 2024 року. Зазначає, що з 16 травня 2024 року по 17 червня 2024 року він перебував на стаціонарному лікуванні, після якого мав довгий процес лікування та відновлення, зокрема і у місті Красилів, де проживають його батьки Також позивач вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропущений ним у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, періодичними масованими ракетними обстрілами території України та міста Київ, де він мешкає і працює, внаслідок чого вони багато часу проводили в бомбосховищах та укриттях. На пропуск строку вплинули і відключення світла та нестабільна внаслідок цього робота нотаріальних контор. Позивач зазначає, що був переконаний в тому, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, однак коли такі зміни були скасовані він не знав і це ввела його в оману, а положення закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця, були суперечливими та мали своїм наслідком пропущення строку для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2024 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. 08 листопада 2024 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/21262/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 14 січня 2025 року, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гальонкіну Олену Василівну. 30 грудня 2024 року надійшли письмові пояснення від третьої особи, яка вказала що спадкова справа нею не заводилась. 14 січня 2025 року від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги не визнав і в обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що (1) правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними; (2) поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було і він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (у цих запереченнях представник звертається до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18); (3) судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови; (4) письмову заяву про прийняття спадщини або відмову від неї може бути складено спадкоємцем як безпосередньо в нотаріальній конторі, так і надіслано поштою і навіть за відсутності належного її оформлення нотаріус зобов`язаний завести спадкову справу, а тому позивач не був позбавлений законодавчо визначеної можливості протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, скориставшись, зокрема, поштовим зв`язком; (5) жодних доказів того, що перебування позивача у період з 16 травня 2024 року по 17 червня 2024 року на лікуванні завадило йому подати заяву про прийняття спадщини, яку необхідно було подати у період з 19 лютого 2024 року по 19 серпня 2024 року, позивачем не надано, а відвідування лікарів та отримання консультацій, жодним чином не перешкоджали у встановлений законом шестимісячний строк надіслати засобами поштового зв`язку заяву до нотаріального органу про прийняття спадщини; (6) бездіяльність позивача щодо невчинення дій для реалізації спадкових прав без поважних причин, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, як розумність, добросовісність та справедливість, не може бути підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на викладене, вважав позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не доведений належними, достовірними, допустимим, достатніми доказами і просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. 14 січня 2025 року підготовче засідання відкладено на 27 лютого 2025 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року відкладено підготовче засідання на 26 березня 2025 року, витребувано у Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори витяг зі спадкового реєстру з відомостями про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 26 березня 2025 року підготовче засідання відкладено на 17 квітня 2025 року. 03 квітня 2025 року від Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшов витяг з спадкового реєстру. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року підготовче засідання відкладено на 28 травня 2025 року, витребувано у Восьмої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 19 травня 2025 року від Восьмої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи. 27 травня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою від 28 травня 2025 року підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті на 24 червня 2025 року. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 19 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрацій актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3447, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після шлюбу - [PERSON] . Від цього шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Як слідує з матеріалів справи у [PERSON] були діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , якій на підставі договору міни квартири на 1/2 частину квартири від 28 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко В.С., зареєстрованого в реєстрі 720, належала 1/8 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 19 вересня 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гальонкіної Олени Василівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у видачі якого нотаріусом було відмовлено на підставі ст. 1269, 1272 ЦК України у зв`язку з тим, що ним не подано документів, які б підтверджували факт прийняття ним спадщини, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2024 року №72/02-31. Як свідчать матеріли спадкової справи після смерті [PERSON] до Восьмої київської державної нотаріальної контори із заявою видачу свідоцтва про право на спадщину звернулися мати померлої - [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] . Іншими спадкоємцями після смерті є діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] . Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як передбачено частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слідує з матеріалів справи, з 16 травня 2024 року по 17 червня 2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом сепсис, двобічна пневмонія, хронічний пілонефрит, після якого протягом червня - липня 2024 року відвідував лікарів та проходив амбулаторне лікування, що підтверджується направленнями. Згідно з Довідкою № 76 від 16 вересня 2024 року, виданою Філією Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 Домобудівельний комбінат, після смерті дружини [PERSON] діти проживають з позивачем за адресою [ADDRESS] і знаходяться на його утриманні. Однак довідкою від 22 січня 2025 року за вих. № 6, виданій [PERSON] , 135 Домобудівельний комбінат повідомив, що довідка № 76 видана [PERSON] виключно з його слів. Водночас довідкою від 22 січня 2025 року за вих. № 5, виданій [PERSON] , 135 Домобудівельний комбінат засвідчив, що після смерті дочки [PERSON] та станом на сьогодні знаходяться на її повному утриманні неповнолітні онуки [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року у справі № 753/12576/24. Окрім того, неповнолітній онук [PERSON] за слів [PERSON] також проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні після смерті дочки. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Згідно із висновками щодо застосування норм права, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, за конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зауважила, що суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Як зазначалося вище, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 та інших). З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18. Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. Оцінивши наведені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини та подані у їх підтвердження докази, суд дійшов висновку про те, що вони не підтверджують наявність об`єктивних та істотних перешкод для прийняття спадщини, отже позивач не звернувся вчасно до нотаріуса без поважних причин. З урахуванням обставин цієї справи емоційний стан позивача після смерті дружини, проходження ним стаціонарного лікування протягом одного місяця, перебування якийсь час на його утриманні дітей, неправильне розуміння ним строків для прийняття спадщини під час воєнного стану, на думку суду не є тими об`єктивними обставинами, які б унеможливлювали або істотно ускладнювали у 2024 році подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю причин, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: dismissed