Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

У жовтні 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника Вишневської О.І., яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних від простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12 вересня 2007 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладеної кредитний договір №11214285000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 31609,00 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 12 вересня 2022 року та з оплатою 11,30% річних за користування кредитом, а відповідачка зобов`язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 12 вересня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 140983. 12 грудня 2011 року між AT «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, за якими AT «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги за кредитним договором № 11214285000 та договорами забезпечення. Однак, у зв`язку із систематичним порушенням умов договору зі сторони Позичальника, утворилась заборгованість за кредитним договором в результаті чого ТОВ «Кей Колект», як новий кредитор, звернулось до суду за захистом своїх прав. 11 лютого 2015 року Котовським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення, яким задоволено позов ТОВ "Кей-Колект" та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ "Кей-Колект" заборгованість за кредитним договором в розмірі 43031,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку заборгованості становить 557297,59 грн. Однак, відповідачами рішення суду не виконано. У зв`язку з вищезазначеним, сума 3 % річних нарахована на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості визначеної рішенням за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить: 6 327,36 доларів США що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України розміщеному на офіційному сайті (https://bank.gov.ua) станом на 21.10.2024 p. (1 долар США = 41,2308 грн.) складає 260 882,11 грн. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних суддів» номер 4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Котовського міськрайонного суду Одеської області на Подільський міськрайонний суд Одеської області. В судове засідання представник позивача ТОВ «Кей-Колект» належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, заперечень проти ухвалення у справі заочного рішення не надав. Відповідачі будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явились, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Правом на подачу відзиву на позов, відповідачі не скористалися. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2025 року постановлено провести у справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 вересня 2007 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладеної кредитний договір №11214285000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 31609,00 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 12 вересня 2022 року та з оплатою 11,30% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 12 вересня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 140983. 12 грудня 2011 року між AT «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, за якими AT «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги за кредитним договором № 11214285000 та договорами забезпечення. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] та [PERSON] умов кредитного договору, 11 лютого 2015 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області задоволено позов ТОВ «Кей-Колект» та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ "Кей-Колект" заборгованість за кредитним договором в розмірі 43031,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку заборгованості становить 557297,59 грн. Позивачем в позовній заяві зазначено, що на день звернення до суду вказане рішення суду не виконано. На підставі викладеного, позивач просить стягнуті 3 % річних нарахованих на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості визначеної вказанім рішенням суду за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Разом з тим, доказів того, що на час розгляду справи виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення суду знаходиться у стадії виконання, або відомостей щодо подання звернення у встановлені законом строки до примусового виконання вказаного рішення суду\~представником позивача суду не надано. Перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено відсутність виконавчих документів про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором №11214285000 від 12.09.2007 на примусовому виконанні у державній виконавчій службі чи у приватного виконавця. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20). У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2023 у справі №554/9126/20 (провадження №61-13760сво21) зазначено, що тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц (провадження №61-32171сво18). Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі №285/3536/20 (провадження №61-261св22). Такі ж правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 серпня 2023 року у справі №753/369/21 (провадження №61-5785св23), що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст. 625 ЦК України у натуральному зобов`язанні. Таким чином, оскільки позивач не реалізував своїх прав на звернення у встановлені законом строки до примусового виконання рішення суду, відтак він втратив своє право вимоги на примусове виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду (строк пред`явлення до виконання рішення суду). Отже, зобов`язання відповідача є задавненим у зв`язку з чим набуло характеру натурального зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що 3% річних та інфляційні втрати були нараховані позивачем на вимогу, яка на даний час існує в натуральному зобов`язанні. Приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без примусового стягнення заявленої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до заявленої вимоги позовної давності (строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання), а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги такого строку. Таким чином,\~у задоволенні\~позову ТОВ\~«Кей-Колект»\~про стягнення\~3%\~річних від простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості слід відмовити, оскільки нараховані до вимог, які існують в натуральному зобов`язанні. Понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed