Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

24.09.2024 [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 22.11.1997 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Боголюбською сільською радою, актовий запис 04. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.11.1997 року. Кожен із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим шлюбні стосунки припинено. За наведених обставин шлюб носить лише формальний характер. Примирення між сторонами неможливе, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с. 15). 11 листопада 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він вважає рішення позивача щодо розірвання шлюбу необдуманим та помилковим, в зв`язку із чим, з мето збереження сім`ї, просив надати термін для примирення подружжя строком на 6 місяців (а.с.24). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 07.01.2025 року, провадження у справі зупинене та надано строк на примирення подружжя терміном 6 (шість) місяців (а.с. 28). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2025 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, призначено справу до судового розгляду на 02 липня 2025 року на 09:10 год. без виклику учасників справи (а.с. 63). В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила поновити провадження по справі у зв`язку із завершенням строку на примирення (5, 65, 69). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надав (а.с. 68). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 22 листопада 1997 року, який зареєстровано Боголюбською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 04, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від\~22\~листопада 1997\~року,\~актовий запис\~№ 04\~(а.\~с.\~4). У сторін немає неповнолітніх дітей. З матеріалів справи вбачається, що дійсною причиною розірвання шлюбу є протилежні погляди на шлюб та сім`ю, Шлюб носить лише формальний характер, сімейні відносини фактично не існують та немає жодних обставин, за яких вони можуть відновитися. Окрім цього, наданий судом строк для примирення подружжя 6 місяців, який є максимально можливим, не змінив ситуацію між подружжям, примирення не відбулось, позивач наполягала на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання щодо стягнення з відповідача судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved