Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

27 листопада 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла через систему «Електронний суд» позовна заява представника позивача Усенка Михайла Ігоровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.10.2021 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 98229121000 відповідно до умов якого відповідачу було надано ліміт кредитування у розмірі 150 000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 242 421,72 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 126 388,08 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 116 033,64 грн., заборгованість за комісією у розмірі 0,00 грн. 29.01.2024 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 255, відповідно до якого «ФК «Кредит-Капітал» набула статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «Укрсиббанк», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 98229121000 від 12.10.2021. Таким чином, представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 98229121000 від 12.10.2021 в сумі 242 421,72 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2 909,06 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 27.11.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 28.11.2024 № 931318 дані про особу відповідача відсутні. Відповідно до отриманої 08.01.2025 у порядку ст. 187 ЦПК України інформації [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 17 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 20 лютого 2025 року. 20 лютого 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 27 березня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідачки. 27 березня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 28 квітня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідачки. Ухвалою від 28 квітня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20 червня 2025 року. 20 червня 2025 року судове засідання відкладено на 10 липня 2025 року у зв`язку з повторною неявкою відповідача. Постановлено виклик відповідача здійснювати на офіційному веб-сайті судової влади. У судове засідання 10 липня 2025 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідачка не з`явилася без повідомлення про причини неявки та їх поважність. Враховуючи зазначене, враховуючи положення ч.1, 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін під час заочного розгляду та ухвалити заочне рішення, про що постановлено ухвалу. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.10.2021 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 98229121000, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у розмірі 150 000,00 грн. строком на 56 днів по 20.10.2023. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь період кредитування становить 242 421,72 грн. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.6 зворот, 7,8). 29.01.2024 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 255, відповідно до якого кредитор відступає новому кредиторові за плату, а новий кредитором приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (Портфель заборгованості) (а.с.11 зворот). Згідно копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 29.01.2024 до договору факторингу № 255 та витягу з реєстру боржників позивач отримав право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 98229121000 від 12.10.2021 у розмірі 242 421,72 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 126 388,08 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 116 033,64 грн., заборгованість за комісією у розмірі 0,00 грн. (а.с.12 зворот). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою умов договору, у зв`язку з чим суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 98229121000 від 12.10.2021 в сумі 242 421,72 гривень. Згідно положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 5 000,00 грн., які підтверджуються договором № 0103 про надання правової допомоги від 01.03.2024, витягом із замовлення № 16 від 29.10.2024, детальним описом наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 04.11.2024, рахунком на оплату № 24 від 04.11.2024. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. є реальними та підтверджені матеріалами справи. Клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не надходило, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому такі витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved