Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та вона - [PERSON] . Дитина народилася не в шлюбі, а після розірвання шлюбу. Шлюб між ними було розірвано рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2010 року. Після розірвання шлюбу вона разом з відповідачем та донькою проживали в селі Петранка та до 2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. У подальшому вона уклала шлюб з [PERSON] , який було розірвано у 2021 році. З 2016 року спілкування з відповідачем припинилося та він не підтримує жодних відносин та зв`язків з дитиною. У лютому 2022 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та з того часу разом з донькою [PERSON] проживає в [ADDRESS] , власником якого є її чоловік - [PERSON] . Дитина [PERSON] навчається в четвертому класі Меденицької СЗШ І-ІІІ ступенів Меденицької селищної ради. Однак місце проживання дитини ніде не зареєстроване. Звернувшись до Центру надання адміністративних послуг з питанням про реєстрацію місця проживання дитини за її місцем реєстрації вона отримала відмову, вмотивовану тим, що на реєстрацію місця проживання дитини необхідна письмова згода. Відповідач ухиляється від спілкування з нею та з дитиною, тож вона позбавлена можливості отримати від нього письмову згоду на реєстрацію місця проживання дитини по її (матері) місцю проживання. Посилаючись на вказані обставини, просила надати їй дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася; спрямувала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити; не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, однак 19 травня 2025 року спрямував до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи та при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене, а також згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін, з ухваленням заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. 15 квітня 2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 21 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Суд установив, що у сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане повторно серії [NUMBER] ), яка згідно акту про встановлення факту проживання, складеного 18 лютого 2025 року уповноваженою на те комісією у складі начальника Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Меденицької селищної ради, адміністратора та секретаря, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно цього акту у [PERSON] , [INFO] відсутнє зареєстроване місце проживання. Мати [PERSON] - [PERSON] (зміна прізвища відбулася унаслідок укладення шлюбу з [PERSON] ) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] , [INFO] , згідно довідки №17 від 10 лютого 2025 року виданої адміністрацією Меденицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. навчається в четвертому класі . Відповідач [PERSON] згідно відповіді № 1289694 від 14 квітня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру з 19 березня 1999 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зверталася до органу реєстрації - виконавчого комітету Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , де вони фактично мешкають, проте органом реєстрації була надана відмова у зв`язку з тим, що відсутня письмова згода батька. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з частиною третьою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно з частиною першою статті 242 Цивільного кодексу України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до частини другої статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За приписами статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 р. №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно - територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно - довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Як встановлено судом, між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та місце проживання якої ніде не зареєстроване. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки відсутність реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] за фактичним місцем проживання (реєстрації) зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved