Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Адвокат Ракоїд Л.В. звернуласьдо суду з позовом в інтересах [PERSON] про виділ в натурі частки із спільного домоволодіння, припинення спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є співвласником\~19/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до даних копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199268176 від 06.02.2020 [PERSON] є власником 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер 7110136700:05:007:0048 загальною площею 0,011 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтво про право на спадшину за законом серія НОК№236349 від 06.02.2020. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Іншими співвласниками будинку [ADDRESS] згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно [PERSON] - 3/20 частин; [PERSON] 3/20 частин, [PERSON] 9/100, [PERSON] 9/100, [PERSON] 33/100. Відповідно до розрахунку часток співвласників від 27.12.2024 року, складеного КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації», частка [PERSON] складається з наступних об`єктів: житловий будинок літ. «А-1» (прим. №1-2, 1-3), прибудова літ. «а3» (прим. №1-1, 1-4, 1-5), літній душ літ. «В», навіс літ. «Г», хвіртка «№4», огорожа «№7», яма вигрібна «№9». Фактичний розподіл домоволодіння в натурі шляхом укладання нотаріального правочину не можливо в зв`язку з відсутністю згоди інших співвласників даного домоволодіння, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Просить суд\~виділити в натурі та визнати право власності на19/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS] , яка складається з наступних об`єктів:житловий будинок літ. «А-1» (прим. №1-2, 1-3), прибудова літ. «а3» (прим. №1-1, 1-4, 1-5), літній душ літ. «В», навіс літ. «Г», хвіртка «№4», огорожа «№7», яма вигрібна «№9» за [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. У передбачений законодавством термін відповідачі відзиву на позовну заяву до суду не скерували. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.03.2025 у справі за клопотанням представника позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. 17.06.2025 року матеріали справи повернуто разом із висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, провадження у справі поновлено 07.07.2025. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.07.2025 закрите підготовче провадження по справі, призначений судовий розгляд. В судове засідання представник позивачів адвокат Ракоїд Л.В. не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутностю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі наявних у справі матеріалів, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлення шляхом оголошення на сайті суду, із заявами та клопотаннями не зверталися. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство відповідно до статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до даних копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 199268175 від 06.02.2020 [PERSON] є власником 19/100 частинжитлового будинку загальною площею 201,1 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія НОК № 236348 від 06.02.2020). \~ \~ \~ \~Відповідно до даних копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199268176 від 06.02.2020 [PERSON] є власником 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер 7110136700:05:007:0048 загальною площею 0,011 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтво про право на спадшину за законом серія НОК№236349 від 06.02.2020. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. \~ \~ \~ \~Інші співвласники житлового будинку з надвірними спорудами: [PERSON] є власником 3/20 частин житлового будинку,розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 13.09.2011 (відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 413565197 від 17.02.2025). \~ \~ \~ \~Відповідно до даних копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №413565197 від 17.02.2025 [PERSON] є власником 3/20 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 13.09.2011). \~ \~ \~ \~Відповідно до даних копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 413565197 від 17.02.2025 (м.с., арк. 29), [PERSON] є власником 9/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування №772 від 23.02.2006. \~ \~ \~ \~Відповідно до даних копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №413565197 від 17.02.2025 [PERSON] с власником 9/100 частин житлового будинку,розташованого за адресою: [ADDRESS] (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 03.10.2011). \~ \~ \~ \~Відповідно до даних копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 413565197 від 17.02.2025, [PERSON] є власником 33/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 21.06.1994. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з нормами ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен з співвласників має право на надання йому у\~володіння\~та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно Пленуму Верховного Суду України» в постанові № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює\~право\~приватної власності громадян на житловий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. Таким чином, з моменту набуття позивачами та відповідачами права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у справі спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених статей\~358\~та\~364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору. У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183,358,364,379,380,382 ЦК України\~слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Під час розгляду справи встановлено, що між співвласниками житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, згоди на виділ часток в натурі не досягнуто, тому позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи№ 06-25 від 29.05.2025 зазначено, що враховуючи фактичні об?ємно-планувальні та конструктивні рішення житлового будинку садибного типу [ADDRESS] станом на час проведення експертизи, функціональне призначення приміщень та їх технічний стан, встановлений порядок фактичного користування будинком, будівлями та господарськими спорудами, а також інші критерії, виділити в натурі частину житлового будинку «А-1» з прибудовою «а3» по [ADDRESS] відповідно до частки позивача [PERSON] 19/100 з незначним відступом від неї - можливо.Приміщення, які можливо виділити позивачу [PERSON] відповідно до його частки 19/100, збігаються з приміщеннями при їх фактичному користуванні, а саме: передпокій № 1-1 площею 10,0 кв.м, кухня № 1-4 площею4,7 кв.м, санвузол №1-5 площею 1,6 кв.м, що відносяться до прибудови літ. «а3», кімната № 1-2 площею 14,0 кв.м, кімната № 1-3 площею 10,3 кв.м, що відносяться до житлового будинку літ. «А-1». Поділ горища житлового будинку провести по лінії виділу частки першого поверху будинку. Також позивачу [PERSON] можливо виділити надвірні споруди: літній душ літ. «В», навіс літ. «Г», хвіртка №4, огорожа №7, яма вигрібна № 9. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з аналізу вище зазначених норм, з врахуванням закріплених в\~\~п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників, оскільки домовленості щодо виділу часток в натурі не досягнуто, суд вважає за можливевиділити в натурі частину житлового будинку «А-1» з прибудовою «а3» по [ADDRESS] відповідно до частки позивача [PERSON] , яка складає 19/100, а саме: передпокій № 1-1 площею 10,0 кв.м, кухня № 1-4 площею4,7 кв.м, санвузол №1-5 площею 1,6 кв.м, що відносяться до прибудови літ. «а3», кімната № 1-2 площею 14,0 кв.м, кімната № 1-3 площею 10,3 кв.м, що відносяться до житлового будинку літ. «А-1». Поділ горища житлового будинку провести по лінії виділу частки першого поверху будинку, а також виділити надвірні споруди: літній душ літ. «В», навіс літ. «1», хвіртка «№4», огорожа «№7», яма вигрібна «№9».

Outcome: approved