Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2014 року було зареєстровано шлюб з позивачкою та відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] . Зазначила, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 14.03.2022, з зазначеного часу сторони мешкають окремо, не ведуть спільного господарства. Також зазначила, що нею подано до Подільського районного суду м. Києва заяву про розірвання шлюбу. Вказала, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва 15.02.2023 видано обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на 3 місяці у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладанням на нього наступних обов`язків: заборонити переслідувати [PERSON] ; заборонити в будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Позивачка зазначила, що відповідач звинувачує її, що вона перешкоджає спілкуватися з дитиною, але перешкод у спілкуванні з дитиною позивачка не чинить. Відповідач вчиняє домашнє насильство щодо неї, постійно принижує, ображає, позивачка неодноразово зверталася до поліції. Такі протиправні дії відповідача негативно вплинули на психічний стан дитини. Пояснила, що вона проживає разом із дитиною, дитина забезпечена усім необхідним, вона дбає про стан дитини, її розвиток та виховання. Також зазначила, що відповідач сплачує аліменти, але існує заборгованість за судовим наказом від 28.12.2022 щодо стягнення аліментів. У зв`язку з вищевикладеним, просила визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 31.05.2023 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Солом`янський районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва. Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 05.06.2024 апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року задоволено. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року про передачу позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Солом`янський районної в м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини на розгляд до Подільського районного суду міста Києва - скасовано, справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді від 30.08.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 18.03.2025 до суду від Служби у справах дітей та сім"ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації надійшов лист, де зазначено, що дитина разом з матір`ю мешкають в Федеративній Республіці Німечинні. Зважаючи на те, що матір з дитиною не мешкають на території Солом`янського району м. Києва, провести бесіду з матір`ю та дитиною, з`ясувати думку дитини по суті спору, обстежити умови проживання дитини працівникам Солом`янської районної в м. києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, не виявляється за можливе. Просили слухати справу у їх відсутність та при винесенні рішення виходити з інтересів дитини. Ухвалою суду від 29.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки просила задовольнити позов. У судовому засідання відповідач не заперечував щодо проживання дитини з матір`ю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2849 від 20.08.2015. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю. Крім того, вказана обставина визнана відповідачем у судовому засіданні. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За частиною 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та сторонами по справі не заперечується той факт, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою. При цьому, відповідач у судовому засіданні не заперечував проти проживання доньки з позивачкою. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Отже, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягти згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Також судом встановлено, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. За клопотанням представника [PERSON] ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.05.2023 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 05.06.2024 ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 31.05.2023 про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - залишено без змін. Крім того, судом встановлено, що на даний час малолітня дитини проживає разом з матір`ю за межами України, доказів зворотного суду не надано, що у свою чергу свідчить про відсутність спору. Таким чином, із встановлених судом обставин вбачається, що між сторонами відсутній спір про місце проживання малолітньої дитини. Матеріали справи не містять доказів створення перешкод відповідачем у проживанні дитини із матір`ю, що слідує, з пояснень відповідача, доказів протилежного сторонами не надано. Враховуючи, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого ні права позивача, ні права дитини не порушені, а тому і судовому захисту не підлягають. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки вимога про визначення місця проживання дитини заявлена позивачем передчасно, так як зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed