Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

02 травня 2025 року ПрАТ «СК «Еталон» через свого представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 02 серпня 2024 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року відповідача, який під час скоєння ДПТ перебував у стані алкогольного сп`яніння, було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон». Як наслідок, власник транспортного засобу Opel Vivaro, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулась до страховика ПрАТ «СК «Еталон» із заявою про страхове відшкодування. Згідно з страховим актом №2570/01/50/1 від 10 лютого 2025 року сума виплаченого страхового відшкодування потерпілому склала 160000 грн. З огляду на положення п.п. а) п.п.38.1.1 п. 38.1 ст. 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяв на момент ДТП), до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача. На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, в сумі 160000 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422, 40 грн. 10 червня 2025 року від відповідача надійшла заява про визнання позову. Розгляд справи просив суд проводити у його відсутності, а також вирішити питання про повернення позивачу 50 % сплаченого ним судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, в своїй письмовій заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до\~вимог ч.\~2 ст.\~247\~ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21 березня 2024 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Еталон» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № ЕР-219947989), предметом якого було страхування транспортного засобу Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] . Строк дії полісу з 22 березня 2024 року по 21 березня 2025 року (а.с.26). 02 серпня 2024 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки [PERSON] керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9.а ПДР України (а.с.30-31). Із наведеного слідує, що між неправомірними діями [PERSON] та заподіянням власнику автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. [NUMBER] , матеріальних збитків є причинно-наслідковий зв`язок. 22 жовтня 2024 року власник пошкодженого автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом (а.с.12). На підставі зібраних документів та згідно з страховим актом ПрАТ «СК «Еталон» №2570/01/50/1 від 10 лютого 2025 року (а.с.34), [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 160000 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 17870 від 10 лютого 2025 року, № 17920 від 12 лютого 2025 року, № 17948 від 13 лютого 2025 року та № 17982 від 14 лютого 2025 року (а.с.25-26). В рамках досудового врегулювання спору 06 березня 2025 року позивачем на адресу відповідача направлена вимога про добровільне погашення регресної заборгованості, яка на даний час не виконана (а.с. 9). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Відповідно до п.п. а) п. 38.1.1. ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;. Верховний Суд у постанові від 24.03.2021 року у справі № 523/3212/19 (провадження №61-12680св20) прийшов до правового висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. З огляду на зазначене вище, суд вважає доведеним, що у зв`язку з проведенням страхової виплати за Полісом № ЕР-219947989 від 21 березня 2024 року, та у зв`язку з вчиненням [PERSON] розглядуваної ДТП в стані алкогольного сп`яніння, до ПрАТ «СК «Еталон» перейшло право регресної вимоги до відповідача на суму 160000 грн. Варто зауважити, що розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування потерпілому стороною відповідача в жодній мірі не оспорювався, а тому у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів надані на його обгрунтування докази. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Еталон» у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 160000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, з нього на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого останнім судового збору, що становить 1211, 20 грн. Інші 50%, тобто 1211, 20 грн., слід повернути позивачу безпосередньо із державного бюджету. На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved