Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

13.01.2025\~року [PERSON] \~звернувся до\~Шептицького міського\~суду Львівської\~області \~із заявою\~про встановлення\~факту проживання\~однією сім`єю\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~без реєстрації\~шлюбу з\~01.01.2004\~року до\~ [INFO] . Заяву обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її цивільний чоловік [PERSON] , [INFO] , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зазначила, що вважала [PERSON] своїм чоловіком, оскільки вони проживали як сім`я, були пов`язані спільним побутом та були наділені спільними обов`язками. Вказує, що для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника після смерті її чоловіка [PERSON] , необхідно встановити факт проживання однією сім`єю з померлим. Ухвалою від 14.01.2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 10.02.2025 року. 31.01.2025\~року надійшли\~письмові пояснення представника заінтересованої особи Пенсійного фонду України відносно заяви, у якій останній зазначив, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкування свят, пересилання померлим в минулому коштів на рахунок заявника самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Окрім цього, вважає, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у даній справі вплине на кількість осіб, які мають право на отримання спадщини, пенсійного забезпечення та відповідно їх розмір для кожної особи, яка має на них право, тобто встановлення факту пов`язане з наступним вирішенням спору про право, що відповідно є підставою для розгляду такої заяви по суті в порядку позовного провадження. 10.02.2025 року представником заявника подано додаткові письмові пояснення по справі, у якій останній висловся про безпідставність доводів Пенсійного фонду, вказавши, що спору стосовно спадкового майна немає. Щодо права пов`язаного із призначенням пенсії зазначив, що спір про право виникає коли у особи з`являється певне право, а у заявника права пов`язані з призначенням пенсії виникнуть лише при задоволенні даної заяви. Між цим також додав, що заявником належними та допустимими доказами обґрунтовано спільне проживання із [PERSON] , ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання майна, його ремонт, надання взаємної допомоги, спільний відпочинок сторін, спільна присутність на святкування свят. 10.02.2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 24.02.2025 року. 21.03.2025 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено доньку померлого [PERSON] , про що постановлено ухвалу. 20.02.2025 року надійшли письмові пояснення по справі заінтересованої особи [PERSON] , а 17.04.2025 року - заінтересованої особи [PERSON] , у яких вони зазначили, що підтверджують спільне проживання заявника разом із їх батьком у період з 01.01.2004 року по 09.01.2024 року, як чоловіка та дружини, шлюб між якими не був зареєстрований. Так, ні вони, ні заявник [PERSON] не мають між собою спору про майно в т. ч. спадкове, котре залишилось після смерті батька [PERSON] . Підтвердили, що їх батько [PERSON] та [PERSON] проживали більше 20 років разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, між ними були відносини притаманні подружжю, та, ствердила, що між ними і їхніми дітьми були дружні відносини. Також підтвердила, що зазначена заява подана заявником лише з метою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. За клопотанням заявника у судовому засіданні 24.02.2025 року продовжено перерву до 21.03.2025 року. По справі продовжувались перерви до 24.04.2025, 19.05.2025 року, 09.06.2025 року, 24.06.2025 року, 03.07.2025 року. У судовому засіданні заявник та її представник - адвокат Бачинський О.М. підтримали вимоги заяви, покликаючись на викладені в заяві обставини, додатково пояснили, що заявниця та покійник [PERSON] проживали однією сім`єю більше 20 років без реєстрації шлюбу, мали спільні права та обов`язки, їхнім відносинам були притаманні всі складові, на яких грунтується шлюб, як союз чоловіка та жінки. У них був спільний побут, спільний бюджет, основою їх відносин була взаємна повага, любов та підтримка, розподіл сімейних обовязків. Між ними та їхніми дітьми від попередніх шлюбів були та є дружні відносини, котрі після смерті [PERSON] не припинилися, а продовжуються на теперішній час. Стверджує, що спору стосовно спадкового майна між заявником та спадкоємцем майна [PERSON] донькою спадкодавця [PERSON] немає. З огляду на наведене, просять заяву задовольнити. Також заявниця вказала про ведення спільного господарства із померлим [PERSON] , про спільне облаштування побуту, ремонту у будинку за місцем спільного проживання, спільні покупки засобів для ремонту, будівельних матеріалів, сантехніки, меблів. Зазначила про перебування у її користуванні платіжних карток чоловіка, а також обопільне погашення кредитних зобов`язань, які вони брали для покриття сімейних видатків, ремонтів, купівлі техніки, тощо. Також додала про догляд чоловіком за нею під час хвороби у 2017 року, 2022 році коли вона була лежачою. Вони планували одружитися 14 лютого, однак чоловік не дожив до цього дня. Представник заінтересованої особи Пенсійного фонду України у судові засідання не з`явився, у поясненнях відносно заяви просив проводити розгляд справи у його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на весіллі її сестри батько представив заявника [PERSON] як свою дружину. Батько проживав із нею в особняку, вона двічі на рік приїжджали до них у гості, у них був спільний бюджет, а також відносини як у подружньої пари. Коли [PERSON] хворіла, то батько доглядав за нею. Також вони разом обробляли город, займалися домашнім господарством. Зазначила, що між ними були хороші відносини. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у 2005 році пані [PERSON] приїхала із батьком як подружня пара, вони їздили на Хмельниччину, відпочивали як подружня пара. Її діти приїжджали до них у гості та зимові та весняні канікули. Вказала, що [PERSON] ходила на роботу, батько займався домашніми справами. Заслухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованих осіб, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 63 років, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 17.01.2024 року (т.1 а.с.99) та копією лікарського свідоцтва про смерть №09/24 від 10.01.2024 року (т.1 а.с.97-98). Заявниця просить встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із померлим, оскільки таке необхідне їй для оформлення пенсії по втраті годувальника. Так, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки(абзац 1 частини другої статті 3 СК України). У постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 705/938/19 зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: 1) спільного проживання однією сім`єю; 2) спільний побут; 3) взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту слід враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання (таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 738/1054/20, провадження № 61-7302св21 в постанові від 20 квітня 2023 року. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святах, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц). Більше того, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, сам по собіфакт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки не може свідчити, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, оскільки необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 Верховний Суд зазначив, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Факт сумісного проживання заявника з [PERSON] однією сім`єю підтверджується спільними фотознімками, наданими суду, зміст яких вказує на тривалі відносини між ними, характерні для відносин подружжя, спільний відпочинок, проведення часу разом та спільно з дітьми та внуками, а також пояснення свідків. Так, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом заявниці та йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] постійно спільно проживали по сусідству за адресою: [ADDRESS] , близько 20 років. Це був їхній другий шлюб. Вони разом купували меблі, до них у гості приїжджали діти від перший шлюбів, проживали вони разом до дня смерті [PERSON] . Також свідку не було відомо, що вони не були у зареєстрованому шлюбі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що була сусідкою заявниці, коли вона із [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Ствердила, що цю квартиру заявник отримала, однак коли почала проживати разом із [PERSON] , то обміняла цю квартиру на будинок, де продовжувала жити постійно разом із [PERSON] як дружина останнього. Вона раз чи два рази на місяць приходила до них у гості. Їй відомо, що вони разом робили ремонт у будинку, спільно вели побут. Заявниця працювала, а приготуванням їжі та побутовими питаннями переважно займався померлий, оскільки мав інвалідність та не міг працювати. Діти померлого і після смерті батька продовжують приїжджати у гості до заявниці. Ствердила, що [PERSON] проживала із [PERSON] з 2004 року, а у 2005 році вони переїхали у будинок. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що є дочкою заявниці. Померлого вважала родичем, називала дядьком, залишала на нього своїх дітей, які називали його дідусем. Вказала, що їй відомо, що заявниця та дядько [PERSON] проживали разом більше 18 років, вели спільний бюджет, господарство, у них були відносини притаманні подружжю. Вони разом робили ремонт, облаштовували спільний побут, купували техніку, автомобіль, на якому їздили на Хмельниччину до родичів [PERSON] . Також їй відомо про купівлю ними пральної машини, яку оформили у кредит на дядька [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є невісткою заявниці. Зазначила, що її свекруха проживала разом із [PERSON] однією сім`єю. На її думку, це була хороша сім`я. У них все було спільне, внуків завжди брали із собою, на свята приїжджали разом, подарунки також купували разом. По господарству вони також все робили разом, штукатурили, заготовляли на зиму дрова, ремонтували покриття даху у будинку, при чому все це за спільні кошти. Між цим, зауважила, що кожного місяця вони приїжджали до них у гості і бачили, що вони проживали разом у одній кімнаті. Також встановлено, що за кредитним договором №148 від 08.09.2020 року, укладеним між [PERSON] та церковною кредитною спілкою «Анісія», згідно якого [PERSON] було надано кредит, на [PERSON] був покладений солідарний обов`язок із позичальником по поверненню кредитних коштів (т.1 а.с.29-31,50-53, 54-55). В Декларації за № 0001-5858-ТНА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу [PERSON] вказано, що довіреною особою є [PERSON] (т.1 а.с.58). Як ствердила у судовому засіданні діти покійного [PERSON] у 2005 році батько представив заявника [PERSON] як свою дружину, вони проживали як подружня пара, разом веди спільний побут, домашнє господарство, мали спільний бюджет. Також із договору про споживчий кредит №77/22/В6 від 27.09.2022 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] кредитною спілкою «Анісія», встановлено, що у 2022 році [PERSON] було отримано кредит у сумі 6600 грн. на будівництво, ремонт, реконструкцію нерухомого майна на ремонт будинку. Зазначене підтверджується копію цього договору та паспортом споживчого кредиту (т.1 а.с.62-71, 72-75). Також, 07.07.2023 року укладено договір про споживчий кредит між [PERSON] та церковною кредитною спілкою «Анісія» №68/23/В6, згідно умов якого позичальник отримав 8000 грн у кредит на ремонт автомобіля (т.1 а.с.78-87, 88-91). Про те, що [PERSON] внесла платіж по кредитному договору №68/23/В6 на суму 3950,30 грн. свідчить копія довідки №72 від 27.05.2024 року, виданої [PERSON] кредитною спілкою «Анісія» (т.1 а.с.101). Зазначені докази вказують на той факт, що заявниця та померлий мали спільний бюджет, спільно вели господарство та мали взаємні права та обов`язки, що притаманно саме для шлюбно-сімейних відносин. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Заєць В.М., 06.08.2024 року за №1779, встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] є його дочка [PERSON] (т.1 а.с.109). Встановлено, що за договором про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Вклад строковий стандартний» №56/В6 від 20.03.2014 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] кредитною спілкою «Анісія», місцем проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS] (т.1 а.с.29-31). \~ \~ \~ \~Разом із тим, встановлено, що будинку по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору міни від 14.06.2007 року, посвідченого нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Стеців М.Р., за №2-1610 (т.1 а.с.22-24). Враховуючи наведене, суд вважає, що факт спільного проживання заявниці [PERSON] та [PERSON] , ведення ними спільного господарства, несення спільних витрат, які вказують на існування фактичних сімейних відносин, повністю підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи, а також показаннями свідків, а тому заява про встановлення факту проживання заявника однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , без реєстрації шлюбу, з 01.01.2004 року до 09.01.2024 року підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить з того, що встановлення даного факту має для позивача юридичне значення і встановити його іншим шляхом неможливо.

Outcome: approved