Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, і просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» на 1-му курсі денної форми навчання, термін навчання 01.09.2024 р.-30.06.2028 р., форма сплати за навчання - держбюджетна, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 29.01.2025 року та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. В обґрунтування позову позивач зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 24 лютого 2010 року зроблено відповідний актовий запис №72 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» на 1-му курсі денної форми навчання, термін навчання 01.09.2024 р.-30.06.2028 р., форма сплати за навчання - держбюджетна. Син [PERSON] після розірвання шлюбу з відповідачем і по теперішній час мешкає з нею, що підтверджується довідкою з місця реєстрації, і оскільки, навчається, не працює, перебуває на її повному утриманні. Відповідач не надавав будь-яку іншу матеріальну допомогу по утриманню сина, окрім відрахувань з його заробітку, наприклад коштів на лікування та обстеження дитини, що ставило їх у скрутне матеріальне становище, хоча відповідачу відомо, що син хворіє з 2017 року на ювенільний ідіопатичний артрит. Окрім цього захворювання, у дитини діагностовано функціональний розлад жовчного міхура, дифузні зміни щитоподібної залози - згідно виписки із історії хвороби №1108 відділення кардіоревматології ДУ « Інститут охорони здоров`я дітей» від 29.08.2024 р. Вона не працює, є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, відповідно до пенсійного посвідчення та довідки МСЕК від 21.12.2020 р. з діагнозом : «Ураження опорно-рухового апарату», копії трудової книжки від 02.12.1996 р. отримує допомогу по інвалідності у сумі 2361 грн., оскільки не досягла пенсійного віку. Вважає, що відповідач має сплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання у вищому учбовому закладі у розмірі 1/3 частини від його доходу , - з 29.01.2025 р. і до закінчення терміну навчання у вищому учбовому закладі. Ухвалою суду від 30.01.2025 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача - адвокатом Вінцюк Ю.Б. подано до суду відзив, в якому відповідач не погодився із твердженнями позивача виходячи з наступного. Жодних документів, розрахунків, квитанцій та чеків, які б свідчили б про здійснення витрат на навчання, чи інших доказів, які б підтверджували потребу сина у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням, позивачем не надано. Також із зазначеної довідки вбачається, що син навчається на держбюджетній формі навчання, що також ставить під сумнів вимогу позивача стягувати аліменти у такому значному розмірі - 1/3 частини від доходу відповідача. Разом з тим, позивач акцентує увагу на захворювання сина та підтверджує це випискою з історії хвороби №1108. Однак наявність у дитини захворювання жодним чином не пов`язане із його потребою в отриманні матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Однією з підстав для можливості стягнення матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, визначених ст. 199 СК України, є можливість батьків надавати таку допомогу, але позивачем не доведено такої можливості відповідача, зокрема надавати допомогу у заявленому нею розмірі. З 19.07.2013 року відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , - дочка дружини від попереднього шлюбу - є дитиною з інвалідністю. Дружина відповідача працює, однак отримує мінімальну заробітну плату, що є недостатнім для забезпечення навіть базових потреб сім`ї. З огляду на такі сімейні обставини, [PERSON] утримує свою доньку, а також доньку дружини від попереднього шлюбу. Таким чином, позивач не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі ст. 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у сина [PERSON] потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), а отже заявлені позовні вимоги є безпідставними. Разом з тим, відповідач готовий добровільно надавати матеріальну допомогу на навчання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн., щомісяця, що цілком може задовольнити потреби сина на базові потреби, зокрема у зв`язку із навчанням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Представник позивача - адвокат Булгакова Г.М. у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник відповідача - адвокат Вінцюк Ю.Б. просила позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в твердій грошовій сумі розмірі 6 000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до закінчення [PERSON] навчання - до 30.06.2028 р., однак не довше ніж до досягнення ним 23 років, при прийнятті рішення по справі просила врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 24 лютого 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 72 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.02.2007 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.09.2009 року стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття з 07.05.2009 р. Згідно довідки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» № 66-06-160/685 від 23.09.2024 року [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання, термін навчання 01.09.2024 р.-30.06.2028 р., форма сплати за навчання - держбюджетна. НТУ ХПІ у 2024/2025 навчальному році здійснює навчальний процес у дистанційній формі та у синхронному форматі. Згідно виписки із історії хвороби № 1108 (АК № 10381) відділення кардіоревматології ДУ « Інститут охорони здоров`я дітей» від 29.08.2024 р. [PERSON] , 2007 р.н. діагностовано ювенільний ідіопатичний артрит, функціональний розлад жовчного міхура, дифузні зміни щитоподібної залози. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, відповідно до пенсійного посвідчення та довідки МСЕК від 21.12.2020 р. з діагнозом : «Ураження опорно-рухового апарату». Отримує державну соціальну допомогу по інвалідності у сумі 2361 грн. Статтею 198 Сімейного кодексу України визначаються підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, а саме: Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Із відзиву представника позивача - адвоката Вінцюк Ю.Б. вбачається, що відповідач [PERSON] позов визнає частково, зазначає, що [PERSON] вдруге одружений, має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції області, та доньку дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною з інвалідністю. Дана обставина підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . Поряд з цим, із відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач [PERSON] не заперечує щодо сплати аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі розмірі 6 000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до закінчення [PERSON] навчання - до 30.06.2028 р.., однак не довше ніж до досягнення ним 23 років. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18. Як вбачається з матеріалів справи, син сторін [PERSON] досяг повноліття, є студентом Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» 1-го курсу денної форми навчання, термін навчання 01.09.2024 р.-30.06.2028 р., форма сплати за навчання - держбюджетна. НТУ ХПІ у 2024/2025 навчальному році здійснює навчальний процес у дистанційній формі та у синхронному форматі. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суду надається право визначити розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Натомість, норма частини 1 статті 184 СК України про те, що суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача, тобто за його/її вибором, застосовується до правовідносин щодо стягнення аліментів на малолітніх і неповнолітніх дітей, а не на повнолітніх дочку, сина. Так само і мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів законом передбачено саме для аліментів на малолітніх і неповнолітніх дітей, а не на повнолітніх дочку, сина. Межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, законом не встановлено. З огляду на те, що відповідач [PERSON] вдруге одружений, має на утриманні малолітню дитину та доньку дружини від попереднього шлюбу, яка є дитиною з інвалідністю, які потребують утримання та матеріальної допомоги, та форму навчання [PERSON] , яка є держбюджетною, з урахуванням розміру доходів сторін, потреб їх повнолітнього сина, суд вважає, що справедливим і достатнім буде стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісячно до закінчення навчання, однак не більш як до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісячно, є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам сина сторін, який продовжує навчання. Доказів щодо необхідності стягнення аліментів у більшому розмірі, а саме - 1/3 частини доходів відповідача, позивачем не надано. Стаття 12 Цивільно-процесуального кодексу України встановлює, зокрема: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України встановлює, зокрема: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання підлягає частковому задоволенню. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Згідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів . Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Суд, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується матеріалами справи, останній підлягає звільненню від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, у зв`язку із чим, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України На підставі викладеного,

Outcome: partial