Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Посилався на те, що 21.04.2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір позики №2879287. Відповідно до умов договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до п.21 договору позики, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №2879287, укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників №31 від 25.09.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.21 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23047 грн. 50 коп., з яких: 7000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 2047 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками; 14000 сума заборгованості за пенею. Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плати за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Всупереч умов договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав та після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №2879287 у розмірі 23047 грн. та 50 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16.04.2025 року відкрито провадження по справі та було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Звернувся до суду із заявою, в якій вказував, що позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині основної суми заборгованості та нарахованих відсотків. Вказував, що сума заборгованості у розмірі 9045 грн. 50 коп., яка складається з 7000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 2047 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками ним була погашена 30.06.2025 року, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приват Банк». У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Згідно положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 21.04.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2879287, відповідно до умов якого сума наданої відповідачу позики становить 7000 грн. 00 коп., строк позики 30 днів. Процентна ставка за день 0,975 % (а.с.5-7). Згідно п.1 договору позики сторони погодили, що за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти). Від суми позики У пункті 5.1 кредитного договору передбачено, що позичальник ознайомився на сайті https:/mycredit.ua/ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування», ст.7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст, суть зобов`язань та наслідки укладення цього договору , а також зазначену в правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації , йому зрозумілі (п.5.3). У додатку №1 до Договору позики №2879287 наведено таблицю загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.8). Договір позики №2879287 від 21.04.2024 року та додаток до договорів №1 підписано одноразовими ідентифікаторами. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №2879287, укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.9-11). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ЄАПБ» за договором позики №2879287 від 21.04.2024 за період з 25.09.2024 року по 28.02.2025 року, заборгованість [PERSON] складає 23047 грн. 50 коп., з яких: 7000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2047 грн. 50 коп. заборгованість по відсоткам, 14000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею (а.с.17). Відповідно до витягу з реєстру боржників №31 від 25.09.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23047 грн. 50 коп., з яких: 7000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 2047 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками; 14000 - сума заборгованості за пенею. Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.3.7 Договору факторингу, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договором позики, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Пунктом 1 ч.1\~ст.\~512\~ЦК України передбачено, що\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом також встановлено, що 14.06.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАРБ» (фактор) був укладений договір факторингу №14/06/21 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) (а.с.9-11). Згідно п.1.1. цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №31 від 25.09.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2879287 від 21.05.2024 року (а.с.16). Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» у визначеному Закном порядку набуло право вимоги до [PERSON] . Відповідач не заперечував факт набуття права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за догоровом позики №2879287 від 21.04.2024 року. Із дослідженого судом договору позики №2879287 від 21.04.2024 року втановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договір позики №2879287 від 21.04.2024 року укладений в електронній формі, що відповідає приписам\~статті 207 ЦК України\~із застосуванням\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог\~ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (f40I7F), та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного уписьмовій формі. Із копії вказаного договору видно, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу свої персональні дані. Відповідно до ч. 1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, унаслідок чого у нього виникла заборгованість. Положеннями статей\~1046,1049 ЦК України\~унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1049 ЦКУкраїни\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як вбачається з наданої відповідачем платіжної інструкції АТ КБ «Приват Банк» відповідач [PERSON] 30.06.2025 року перерахував на рахунок позивача ТОВ «ЄАПБ» грошові кошти у розмірі 9045 грн. 50 коп. Призначення платежу: погашення боргу від [PERSON] , ІПН [NUMBER] , договір №2879287. Тобто, відповідачем була погашена сума заборгованості за кредитним договором №2879287 від 21.04.2024 року, яка складається з 7000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2047 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками (9045 грн. 50 коп.). Щодо позовних вимог про стягнення пені суд зазначає наступне: Судом установлено, що умовами договору позики від 21.04.2024 року передбачено, що пеня дорівнює 2,7% в день та нараховується на суму позики у передбачених договором випадках за невиконання позичальником умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №2879287 від 21.04.2024 року за період з 25.09.2024 року по 28.02.2025 року розмір пені за обслуговування кредитної заборгованості складає 14000 грн. 00 коп. (а.с.17). Однак, суд звертає увагу на те, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За змістом ч.1 ст.14 ЦК України особа\~може бути звільнена від цивільного обов`язку\~або його виконання у випадках, встановлених договором\~або актами цивільного законодавства. Верховний Суд неодноразово наводив висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України (див. постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. У договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, тощо; У встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У даній справі, встановлено, що позивач (позикодавець) просив стягнути з позичальника неустойку за час прострочення повернення позики під час дії в Україні воєнного стану. Судом враховано, що законодавець на рівні галузевого акту цивільного законодавства (п. 15 та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами,\~\~відповідачу до сплати було нараховано у рахунок сплати пені у розмірі 14000 гривень. Однак, відповідно до вимог закону такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем, а отже у задовленні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Матерілами справи підтверджується, що до ухвалення судвого рішення по справі боржником погашена сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 9045 грн. 50 коп., яка складається з: 7000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 2047 грн. 50 коп. сума боргу за відсотками. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку погасив заборгованість за кредитним договором у розмірі 9045 грн. 50 коп., а сума заборгованості за пенею у розмірі 14000 гривень стягненню не підлягає, то заборгованість не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку - що є підставою для відмови у задволенні позовних вимог. Також, позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 3028 гривень. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed