Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» через свого представника Школяра Данила Олександровича звернулося в Корабельний районний суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання в розмірі 17\~050,52 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» здійснював послуги з централізованого опалення до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 на суму 17\~050,52 грн. Відповідачі не сплатили та не виконали свої зобов`язання. Заборгованість по сплаті за послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2018 по 31.03.2021, на час звернення до суду складає 15\~400,18 грн., а також нараховано 501,03 грн. 3% річних та 1\~149,31 грн. - інфляційних втрат. ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», звернувшись до суду, просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення. Ухвалою від 05.09.2024 року Корабельним районним судом м. Миколаєва, провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачам у 5 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та у 15 денний строк відзив на позов і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За адресою проживання відповідачів направлялися конверти з ухвалою про відкриття провадження та позовною заявою з додатками, однак поштові відправлення повернулися з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідно до Закону 2189-VIII від 09.11.2017 (чинного на час виникнення правовідносин), предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. На підставі рішення Миколаївської міської ради №1078 від 26.05.2006 ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» з 01.06.2006 визнано виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також проведення розрахунків із населенням та бюджетними організаціями міста. ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» здійснював постачання теплової енергії в опалювальні періоди 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 рр. до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року ( у редакції, чинній на момент існування правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки, дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі. Згідно з п. 3 ст. 30 цієї Постанови споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. З 1 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189. На підставі п. 3 ч. 2 ст.6 вказаного Закону позивач є виконавцем послуги з постачання теплової енергії. Стаття 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачає що, надання послуги з постачання теплової енергії здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно ст.\~1\~Закону України\~"Про\~житлово -\~комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком відповідача є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. На відповідачів було покладено обов`язок укладення договору про надання населенню послуг з централізованого опалення із позивачем, однак боржники неодноразово ухилилася від його укладення. Статтею 11\~ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитої теплової енергії випливає з самого факту користування тепловою енергією. В період заявлених вимог, а саме з 01.04.2018 по 31.03.2021, згідно наданою позивачем відповіддю з Витягу Реєстру територіальної громади міста Миколаєва №6.1102-416339 від 21.08.2024 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та зареєстровані і дотепер, що підтверджується наданою суду відповіддю з Витягу Реєстру територіальної громади міста Миколаєва №18.31-419640-2024 від 05.09.2024. 06.05.2021 р. Корабельним районним судом по справі № 488/1392/21 було видано судовий наказ. Пізніше відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу та 09.06.2021 року була постановлена ухвала про скасування судового наказу та роз`яснено заявнику право на повторне звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку з чим позивач, повторно звертається до суду з вимогами про стягнення заборгованості та зазначає наступне, що в опалювальні періоди 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» здійснював постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , споживачами якого є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно зі п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідачі є фактичними користувачами послуг, які надаються позивачем. Доказів у протилежне суду не надано. Отже, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23). Відповідно до ч. 3 ст. 9 України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Позивач надавав відповідачам послуги з централізованого опалення до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2018 по 31.03.2021, що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювальних сезонів, наказами про початок та закінчення опалювального періоду, а також наданим позивачем основного розрахунку суми боргу відповідачів. Особи, які зареєстровані у домоволодіння зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку. Однак, відповідачі своїх зобов`язань по сплаті за надані послуги не виконували, а тому за ними утворилася заборгованість за вказаний період у розмірі 15\~400,18 грн. Окрім того, за періоди з 01.05.2018 по 31.03.2021, відповідачам нараховано 1\~149,31 грн сума, на яку підлягає збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції та 501,03 грн. 3% річних що разом з основною сумою боргу становить 17\~050,52 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц). Як зазначив Верховний Суд України у правовій позиції, викладеній від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, положення, передбачене пунктом 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Положеннями ст.\~610\~та\~611 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно з\~статтею 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3\~028,00 грн. Відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Outcome: approved