Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

23 січня 2025 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач зазначає, що під час перебування у близьких стосунках без реєстрації шлюб з [PERSON] у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Вони ніколи не вели спільного господарства, не проживали разом, між ними відсутні будь-які взаємні сімейні відносини, оскльки кожен фактично жив окремим життям. З народження їхньої доньки відповідач не приймає участі в її вихованні та утриманні, жодним чином не виконує батьківські обов`язки. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 201 року, справа № 2-6953/11, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі частини зі всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на підставі вищезазначеного рішення суду, заборгованість станом на 13 січня 2025 року складає 323 860,10 гривень. Донька проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де для неї створені відповідні умови для комфортабельного перебування, вона поважає матір. Відповідно до характеристики директора ліцею, де донька навчається з першого класу, за роки навчання зарекомендувала себе як старання та дисциплінована дитина, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні навчальних досягнень, має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу, а на уроках уважна та активна. Має позитивні риси характеру, вихована, стабільна в інтересах. Має вузьке коло друзів, хоча комунікабельна. До виконання громадських доручень ставиться відповідально та добросовісно. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в дитині та її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідним харчуванням, медичним оглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Батько не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Позивач працює в ТОВ «Об`єднання Новомиколаївський кур`єр» на посаді прибиральника службових приміщень та має регулярний дохід. Алкогольні напої та наркотичні засоби не вживає. Трудолюбива, старанно виконує свою роботу. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування доньки, а з її боку ніколи не створювались перешкоди для їхнього спілкування, вищенаведені обставини свідчать про небажання відповідача виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Тому, з метою забезпечення інтересів дитини, відсутність у відповідача інтересу до участі у вихованні дитини, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі. Також зазначила, що з відповідачем ніколи не перебували шлюбі та шлюбні відносини не підтримувала. Він не цікавиться їхньою донькою, не спілкується з нею, аліменти не платить, жодним чином не проявляє інтерес до її життя. Вважає, що така поведінка слугує підставою для позбавлення його батьківських прав відносно їхньої спільної доньки. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надавав. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини», батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення цих норм права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15-ц , від 29 листопада 2019 року № 127/23281/18 та від 6 травня 2020 року у справі №753/2025/19. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 16. При цьому, [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, разом не проживали, спільного господарства ніколи не вели. [PERSON] разом зі своєю донькою - [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та постійно проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянки [PERSON] , Витягом з реєстру територіальної громади та Довідкою Виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради № 387 від 20 грудня 2024 року. Натомість, батько дитини - [PERSON] , [INFO] , ніколи не цікавився дитиною та не спілкується з донькою, її вихованням не займається, участь в її житті не приймає, батьківських обов`язків не виконує, матеріально не забезпечує. Згідно з Актом обстеження умов проживання від 9 грудня 2024 року, було проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено задовільні умови проживання. У будинку є пічне опалення, водопостачання, електропостачання. У дитини є окрема кімната, місце для сну, зберігання речей, гаджети для навчання, одяг у достатній кількості. Дитина любить та поважає маму. Проблеми у розвитку та вихованні дитини не виявлено. Відповідно до характеристики в.о. директора Новомиколаївського ліцею Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Помазан А. від 24 грудня 2024 року, [PERSON] навчається у даному ліцеї з першого класу. За роки навчання зарекомендувала себе як старання і дисциплінована учениця. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні навчальних досягнень. Навчається в повну міру своїх сил та можливостей. Учениця має добрий загальний розвиток. Виявляє логічне мислення, має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу. На уроках уважна, але не завжди активна. Старанно виконує домашні завдання. Характеризується організованістю, пунктуальністю, доброзичливістю. У характері виявляє глибоке почуття гуманізму. З повагою ставиться до товаришів та старших себе. Стабільна, контактна, бере активну участь у громадському житті класу, має хист до малювання. Була учасником багатьох конкурсів. Вихованням дитини займається мати, постійно цікавиться навчанням доньки та її поведінкою, контактує з класним керівником. Батько ніколи не брав участі у виховання та життя дитини. Згідно з психологічною характеристикою [PERSON] від 2 січня 2025 року, дитину виховує мама, приділяє їй достатньо уваги та часу, що позитивно впливає на її виховання та навчання. [PERSON] має усі необхідні умови та засоби для навчання, що сприяє позитивному ставленню до цього процесу. Також вона має позитивне ставлення до школи, вчителів, завжди йде на контакт з учителями. До щоденних обов`язків у родині дитина ставиться добре, допомагає мамі з хатньою роботою, також їй подобається працювати і на кухні, вона часто натхненна цікавими ідеями, що пояснює її відповідальність та креативність поза межами дому. [PERSON] добре вихована, ввічлива, стримана та толерантна, за темпераментом - флегматик, задоволена своїм шкільним життям, має невелике коло спілкування, не відчуває психологічного дискомфорту під час освітнього процесу. Так як відповідач по справі - батько неповнолітньої [PERSON] , не приймає участі у вихованні та забезпеченні дитини, та з метою отримання допомоги на утримання доньки, позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2011 року, з батька дитини - [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на користь [PERSON] , на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 16 грудня 2011 року до її повноліття. Згідно з Розрахунком заборгованості державного виконавця до виконавчого листа № 2-6953, випадного 28 березня 2012 року, станом на 13 січня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів становить 323 860,10 грн. Факт відсутності батька в житті неповнолітньої [PERSON] підтверджується також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні зазначили, що донька та мати постійно проживають разом, тоді як батька ніколи не бачили, жодної участі в її вихованні та утриманні він не бере. Дитина проживає однією сім`єю з позивачкою та виключно вона дбає про необхідне для дитини, а також турбується про її забезпечення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням Виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 19 від 31 березня 2025 року, було затверджено висновок органу опіки та піклування виконкому Сурсько-Литовської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Зазначеним вище висновком встановлено, що громадяни [PERSON] з [PERSON] у шлюбі не перебували, разом не проживали, спільного господарства ніколи не вели. Під час перебування у близьких стосунках без реєстрації шлюбу, у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Біологічний батько дитини взагалі ніколи не цікавився нею та матеріально не забезпечував, не надавав допомоги матері дитини ні у грошовій, ні у моральній формі. Станом на сьогоднішній день батько дитини приймає участі у життя, а також не займається виховання дитини, не цікавиться навчанням доньки, батьківські збори та святкові ранки не відвідує. [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері, яка створила всі необхідні умови для її комфортного життя та навчання. У відношенні батька вбачаються ознаки винної поведінки, які кваліфікуються за ст. 164 Сімейного кодексу України, як ухилення від виконання батьківських обов`язків. У судовому засіданні не встановлено об`єктивних перешкод для відповідача для участі у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач не виявляє до своєї доньки батьківського піклування, не спілкується нею і ніколи не спілкувався, долею дитини ніколи не цікавився. Перелічені вище докази, в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом свідчать про ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків, а також про те, що дитина йому не потрібна. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти та більше того, виявляє байдуже ставлення до майбутньої долі дитини. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не приймає належної участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не піклується про фізичний, духовний стан та розвиток дитини, не створює належних умов для її навчання та отримання освіти, матеріально не утримує та має заборгованість по сплаті аліментів,

Outcome: approved