Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитними договорами: № 294947 в розмірі 24 231,00 грн. та № 0635283314 в розмірі 18\~000,00 грн., всього на загальну суму 42\~231,00 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що між [PERSON] та ТзОВ «Селфі Кредит» 15 лютого 2022 року було укладено кредитний договір № 294947. 29 лютого 2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29022024, у відповідності до якого ТзОВ «Селфі Кредит» відступило останньому належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за кредитним договором № 294947 від 15.02.2022 року. Відповідно до Реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки на суму 24\~231,00 грн., що становить її заборгованість за кредитним договором № 294947 від 15.02.2022 року, з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 14\~231,00 грн. - заборгованість за відсотками. Крім того, 17 лютого 2022 року між [PERSON] та ТзОВ «Інфінанс» було укладено договір позики № 0635283314. 24 листопада 2022 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до якого ТзОВ «Інфінанс» відступило належне йому право вимагати повернення коштів, за договором позики № 0635283314 від 17.02.2022 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 24.11.2022 року до вказаного договору факторингу, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором позики № 0635283314 від 17.02.2022 року на суму 18\~000,00 грн., з яких: 4\~000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 14\~000,00 грн. - заборгованість за відсотками. На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей Закону України «Про електронну комерцію» вказані кредитні договори було укладено з відповідачкою у письмовій формі у вигляді електронних документів згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для їх підписання надано одноразові ідентифікатори, що були надіслані [PERSON] на номер її мобільного телефону. Згідно з умовами кредитного договору № 294947 від 15.02.2022 року та договору позики № 0635283314 від 17.02.2022 року, позичальник зобов`язувалася повернути кредити, сплатити відсотки за користування коштами в порядку передбаченому договорами. Однак, відповідачка свої зобов`язання за вказаними договорами не виконала, що свідчить про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно довіреності від 05.12.2024 року (а.с. 55) Москаленко М.С. не з`явилася, в позовній заяві висловила прохання про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явилася та про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення їй судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яка повернулась із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про ігнорування [PERSON] її отримання (а.с. 67-69). Також [PERSON] викликалася в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик її до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 04.06.2025 року (а.с. 65). За таких обставин суд 07.07.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Про те, що між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого первісний кредитодавець надав відповідачці кредит в сумі 10 000,00 грн. на строк 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, тобто до 15.06.2022 року, свідчить договір про надання споживчого кредиту № 294947 від 15.02.2022 року, додаток № 1 до вказаного договору (графік платежів) та паспорт споживчого кредиту від 15.02.2022 року (а.с. 6-18). Відповідно до п. 1.5.1 даного договору, процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 4.2 цього договору. З договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року, акту прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року (а.с. 22-26) встановлено, що право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 294947 ТзОВ «Селфі Кредит» відступило ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 29022024 від 29.02.2024 року (а.с. 20) вбачається, що на час відступлення права вимоги (29.02.2024 року) у відповідачки наявна заборгованість за договором в розмірі 24\~231,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10\~000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 14\~231,00\~грн. Як вбачається з акцепту оферти на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0635283314/1 від 17.02.2022 року, пропозиції укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0635283314/1 від 17.02.2022 року, паспорту споживчого кредиту та заявки-анкети № 4042508 від 17.02.2025 року до вказаного договору (а.с. 30-33), між ТзОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позикодавець надав відповідачці кредит в сумі 4 000,00 грн. на строк 12 місяців, тобто до 17.02.2023 року. Відповідно до даного договору, процентна ставка становить 3,5 % в день та застосовується у випадках передбачених Правилами. Згідно договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року, акту прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року (а.с. 38-43), право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 0635283314 ТзОВ «Інфінанс» відступило ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0635283314 від 17.02.2022 року (а.с. 43), на час відступлення права вимоги (24.11.2022 року) у відповідачки наявна заборгованість за вказаним договором в розмірі 18\~000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 14\~000,00\~грн. Таким чином, з наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитними договорами № 294947 від 15.02.2022 року та № 0635283314/1 від 17.02.2022 року вбачається, що відповідачка [PERSON] , не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами та станом на час подання позову позичені кошти не повернула. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладених договорів про надання фінансового кредиту, своєчасно кредити не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з неї на користь позивача слід стягнути 24 231,00 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 294947 від 15.02.2022 року та 18 000,00 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 0635283314/1 від 17.02.2022 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3\~028,00 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 112862 від 16.05.2025 року (а.с. 56). На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved