Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 33323,07 грн. заборгованості за кредитним договором звернулось АТ КБ "АКЦЕНТ-БАНК". В обґрунтування позову АТ "АКЦЕНТ-БАНК" зазначає, що 06.07.2024 [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклала з АТ "АКЦЕНТ-БАНК" кредитний договір №АВН0СТ155101720278502642, відповідно до якого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 20000 грн. зі сплатою за користування кредитом 85 відсотків, строком на 24 місяці. Вказує, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил банківських послуг в А-БАНКУ разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір. Зазначає, що позичальник зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту на умовах, передбачених договором. Вказує, що позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Посилаючись на те, що відповідачка порушила умови договору по поверненню коштів та ст.509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 33323,07 грн., яка складається з: 20000 грн. заборгованість за кредитом, 12063,88 грн. заборгованість за відсотками за користуванням кредитом та 1259,19 грн. пені за порушення умов договору, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.627\~ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629\~ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509\~ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. З матеріалів справи встановлено, що 06.07.2024, будучи клієнтом АТ "А-Банку", [PERSON] підписала заяву клієнта №АВН0СТ155101720278502642 та погодилась, що ця заява разом з Умовами та Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ "А-Банк" при наданні банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір. Відповідно до паспорту споживчого кредиту "Швидка готівка", який підписаний сторонами, сума кредиту становить 20000 грн., строк кредитування становить 24 місяці, базова відсоткова ставка за кредитом становила 85% річних, пеня становить 0,07 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. З меморіального ордеру №TR.37702992.37604.65455 вбачається, що 06.07.2024 на виконання умов договору №АВН0СТ155101720278502642 АТ "А-БАНК" на рахунок відповідачки було здійснено переказ кредитних коштів в розмірі 20000 грн. З виписки по кредиту щодо клієнта [PERSON] за кредитним договором №АВН0СТ155101720278502642 за період 06.07.2024-08.04.2025 вбачається, що [PERSON] користувалась кредитною карткою, отримувала кредитні кошти. З вказаної виписки встановлено, що станом на 08.04.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 33323,07 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачкою кредиту в АТ "АКЦЕНТ БАНК". Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "АКЦЕНТ-БАНК" не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідачки на користь позивача слід стягнути тіло кредиту. Оскільки за договором, укладеним між АТ "А-БАНК" та [PERSON] остання взяла на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно та зазначені обов`язки порушила, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики, в межах позовних вимог, в розмірі 20000 грн. При вирішенні спору судом враховується, що відповідачка не здійснювала погашення заборгованості за отриманим кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що [PERSON] отримала кредит зі сплатою 85% річних. На обґрунтування позовних вимог АТ "А-БАНК" зазначає, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ "А-Банк" при наданні банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір, що підтверджується електронним підписом у заяві. Окрім того вказує, що заявою відповідачки та паспортом споживчого кредиту підтверджується той факт, що [PERSON] була повністю проінформована про умови кредитування в АТ "А-БАНК", які були надані їй для ознайомлення. На підтвердження зазначених тверджень до матеріалів справи позивачем додано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яка підписана сторонами та паспорт споживчого кредиту, який містить вказівку на його підписання [PERSON] електронним підписом. Згідно ч.1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг",\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З матеріалів справи вбачається, що паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачкою в електронній формі. Зазначеним паспортом споживчого кредиту визначені умови кредитування (в т.ч. визначено відсоткову ставку для споживача), з якими [PERSON] , підписавши даний документ, погодилась. Також з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 09.04.2025 заборгованість по процентам за користування кредитом становила 12063,88 грн. і на даний час відповідачкою вона не сплачена. Враховуючи наведене, оскільки відповідачка не виконала свого зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитними коштами, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині в межах позовних вимог. Крім того, звертаючись до суду, позивач просить стягнути з [PERSON] 1259,19 грн. неустойки за кредитним договором №АВН0СТ155101720278502642 від 06.07.2024. Вирішуючи спір в даній частині судом взято до уваги те, що відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" з 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану. 15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новим п.18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101720278502642 від 06.07.2024 вбачається, що з 07.08.2024 та впродовж дії воєнного стану позивачем здійснювалось нарахування неустойки, яка станом на 08.04.2025 становила 1259,19 грн. Таким чином, на підставі Закону України №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 з [PERSON] неустойка в розмірі 1259,19 грн. стягненню не підлягає, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 2325,50 грн. На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved