Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

04 червня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Після припинення спільного проживання позивач не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Як зазначає позивач, відповідач не надає кошти на утримання дитини. Для захисту прав дитини та належного її матеріального забезпечення, позивач звернулась до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про слухання справи в його відсутність та не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі частини його доходів. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, враховуючи заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2024 року. У сторін [INFO] народилася донька [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Як встановлено судом, дитина проживає разом з матір`ю. Як зазначила позивач, вона 01.05.2025 року звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва із позовною заявою про розірвання шлюбу. Станом на момент вирішення даного спору шлюб між сторонами не розірвано. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При зверненні до суду з позовом позивач зазначила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно не надає. Відповідач не надав суду доказів надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Так, відповідач не надав суду доказів, що він сплачував аліменти на утримання дитини чи надавав кошти добровільно до звернення позивача до суду з цим позовом, а позивачка зазначила, що відповідач не приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини та не надає кошти на її утримання, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 04.06.2025 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини; судом встановлено, що відповідач працевлаштований та отримує дохід, а тому суд визначає аліменти в розмірі частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 04 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved