Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Менська державна нотаріальна контора, в якому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті матері позивач прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Ухвалою суду від 13.05.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача, до суду надійшла заява, в якій Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позові просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у заяві просив розглянути справу без участі представника Корюківської міської ради. Третя особа, Менська державна нотаріальна контора в підготовче засідання не з`явилась, у заяві просила розглянути справу без участі представника контори. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Наумівка, Корюківського району. Чернігівської області, що підтверджується її паспортом. [INFO] помер брат позивача [PERSON] у віці 61 рік, про що 08.10.2024 року Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] та складено 08.10.2024 року відповідний актовий запис № 303. Родинні відносини позивача з братом [PERSON] підтверджуються: її свідоцтвом про народження від 02.11.2024 року серія [NUMBER] , виданим повторно Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України від 02.11.2024 року №00047780161. За життя брат позивача отримав у власність житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказаний будинок був ще побудований їхніми батьками, їхня мати після своєї смерті, заповіла все майно позивачу та її покійному брату в рівних долях. На той час позивач не займалася належним чином оформленням права власності на свою частку будинку. Покійні батьки - батько [PERSON] з 1976 року і по день смерті [INFO] , мати [PERSON] з 1976 року і по день смерті [INFO] проживали за адресою: [ADDRESS] , з ними весь час проживав брат позивача, [PERSON] . Згідно даних книги №3 погосподарського обліку Наумівського старостинського округу Корюківської міської ради Чернігівської області за 2021-2025 роки, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] рахувався покійний брат позивача [PERSON] про, що надана відповідна довідка. На звернення позивача до Архівного відділу Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, щодо виділення земельної ділянки її батькам, для забудови житлового будинку, їй була надана відповідь від 28.04.2025 року №226/01-10, що відомості не знайдено. На вказане майно після смерті брата відкрилась спадщина. Брат своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. На сьогоднішній день фактичною власницею спадкового майна, що залишилось після смерті брата [PERSON] є, позивач - [PERSON] , так як після смерті брата прийняла спадщину та вважала, що є повноправною власницею житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Коли позивач виявила бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину вона цього зробити не зможе. У зв`язку з цим позивач звернулася до Менської державної нотаріальної контори, але в документах вона не знайшла свідоцтва про право власності на будинок, виданого на покійного брата, як виявилося за життя брат належним чином право власності, не оформив. Нотаріус, оглянувши документи, проконсультував позивача, що за відсутності правовстановлюючого документу відмовить їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно та надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно позивач не змогла, оскільки брат за життя не оформив право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до законодавства. \~ \~ \~ \~ Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» житловий будинок розташований в [ADDRESS] , Житловий будинок А дерев`яний 100% готовності, 40% зносу. Житлова площа будинку становить 40,5 м.кв., загальна площа 90,8 м.кв. Загальна інвентарна вартість становить майна становить 115298 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 власність не зареєстровано. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1,\~2\~статті 1220\~ЦК України\~встановлено,\~що спадщина\~відкривається внаслідок\~смерті особи\~або оголошення\~її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця ( ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. До складу спадщини входить зокрема будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , право власності на який не було зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Враховуючи те, що позивач вважається такою, що прийняла спадщину, інші спадкоємці відсутні, однак за умови відсутності реєстрації права власності на будинок відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але за умови визнання державою речових прав, які були зареєстровані в порядку до набрання чинності вказаним законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог при визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved