Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. На підтвердження позовних вимог вказала, що [INFO] в с.Петрівці Миргородського району Полтавської області помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/6 будинку по [ADDRESS] , яку [PERSON] прийняв як спадщину, але юридично не оформив, після смерті [INFO] свого батька [PERSON] , якому вказана частина будинку належала відповідно до рішення виконавчого комітету Петрівцівської сільської ради про оформлення прав власності на будинки розташовані в с. Петрівцях №35 від 02.12.1997 р. Вона прийняла спадщину після смерті чоловіка та 29 листопада 2024 року отримала у приватного нотаріуса Смаги Л.М. свідоцтво про право на спадщину на іншу частину спадкового майна 1/6 будинку по [ADDRESS] , яка належала безпосередньо [PERSON] . Але постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смаги Л.М. від 03 квітня 2025 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 будинку по [ADDRESS] , яку [PERSON] успадкував після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що право власності за ним не зареєстроване. У зв`язку з чим позивач звернулася до суду і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/6 будинку по [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 09.05.2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання, а також задоволене клопотання позивача про витребування доказів - зобов`язано приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смагу Л.М. надати до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області копії матеріалів спадкової справи, заведеної 29.12.2020 року після смерті [INFO] [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 67022435 (а.с. 30), ухвалою суду від 04.06.2025 року закрито підготовче провадження та розгляд справи призначено на 01.07.2025 року (а.с. 87). В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Сидоренко Ю.В. подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити та провести судовий розгляд без його участі та без участі позивача (а.с. 91). Представник відповідача [PERSON] направила до суду клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності представника відповідача, в якому зазначила, що Миргородська міська рада проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с. 84). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено,\~що [INFO] в\~с.Петрівці\~Миргородського району\~Полтавської області\~помер чоловік\~позивача -\~ [PERSON] (а.с.3).\~Після смерті\~ [PERSON] \~приватним нотаріусом\~Миргородського районного\~нотаріального округу\~Полтавської області\~Смагою Л.М.\~заведена спадкова\~справа №\~140/2020 (а.с. 34-81). Спадщину прийняла дружина померлого - [PERSON] . Мати померлого [PERSON] відмовився від спадщини та обов`язкової частки у спадщині. Дочка померлого [PERSON] відмовилася від спадщини на користь дружини [PERSON] . Інших спадкоємців згідно ст. 1241 ЦК України, немає. Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смаги Лариси Михайлівни від 03 квітня 2025 року вих. № 75/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 будинку по [ADDRESS] , яку [PERSON] успадкував після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 12). Виконавчим комітетом Петрівцівської сільської ради прийнято рішення №35 від 02.12.1997 «Про оформлення прав власності на будинки розташовані в с.Петрівці», згідно з яким вирішено оформити право приватної власності на будинок по [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому у вказаному рішенні у графі «бувший тип двору» зазначено «колгоспний» (а.с. 15). У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, розмір частки [PERSON] у праві приватної власності на будинок [ADDRESS] становив 1/6. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 4). Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смаги Лариси Михайлівни від 03 квітня 2025 року, спадщину після нього прийняв його син [PERSON] , але документу що підтверджує його право власності на спадкове майно, не оформив. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 3). Як встановлено судом, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Вказані обставини підтверджуються копіями матеріалів спадкової справи № 140/2020, наданої до суду приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смагою Л.М.. У зв`язку із викладеним позивач законно претендує на визнання за нею права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса: [ADDRESS] ), в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18 прийшов до наступних висновків. Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17. Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», а до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. За п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Таким чином, у разі реєстрації збудованого до 5 серпня 1992 року будинку, особою яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по своїй суті підтверджує факт відповідності будинку будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 21.11.2024, житловий будинок і будівлі та споруди по [ADDRESS] побудовані до 5 серпня 1992 року. Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] як спадкоємець за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] , не має можливості оформити своє право на частку будинку, чим порушуються її права. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що враховуючи те, що будівництво вищезазначеного житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства і що на момент смерті спадкодавця він мав право на 1/6 частку будинку, яку успадкував після свого батька, проте спадкоємець не може оформити належне йому право власності на вказану частку в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на цю частку будинку відсутня, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на цю частку у порядку спадкування за законом. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved