Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

У травні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №29.05.2024-100001816 від 29 травня 2024 року в розмірі 9840 грн, а також судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 29 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №29.05.2024-100001816 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачеві кредит у розмірі 3 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 29 травня 2024 року, строком на 112 дні з процентною ставкою згідно умов договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 9840 грн, в тому числі 3000 грн - заборгованості за тілом кредиту; 5040 грн 16 коп, заборгованості по процентам, 300 грн комісія та 1500 грн неустойки. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути на його користь з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитом і судові витрати у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному\~ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 травня 2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №29.05.2024-100001816, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного Договору (оферти), з якою [PERSON] ознайомився того ж дня. Відповідно до його умов [PERSON] отримував кредит в сумі 3000 грн, який зобов`язувався повернути та сплатити нараховані проценти відповідно до графіка платежів та комісію. За умовами вказаного кредитного договору сторони передбачили, що кредит надається строком на 112 календарних днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 17 вересня 2024 року (п.3, п.4 відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №29.05.2024-100001816 від 29 травня 2024 року). Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. Також сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 10 відсотків від суми кредиту\~300 грн. [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е184, а ТОВ «Споживчий центр» 29 травня 2024 року перерахувало суму кредиту в розмірі 3000 грн на вказану відповідачем платіжну картку № [NUMBER] за допомогою системи LiqPay. [PERSON] в порушення умов договору кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на 17 вересня 2025 року розмір заборгованості склав 9840 грн, в тому числі 3000 грн - заборгованості за тілом кредиту; 5040 грн 16 коп, заборгованості по процентам, 300 грн. комісія та 1500 грн неустойки. Згідно з ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 207ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4, ч.7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язано у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставіст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зіст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписав цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем Е184), направленим товариством на телефонний номер відповідача. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. [PERSON] був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Відповідачем [PERSON] кредитний договір не оспорювався. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» перерахувало грошові кошти (3000 грн) на банківський рахунок [PERSON] , яка самостійно вказала до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної карти. Відтак, у встановлений договором строк\~ [PERSON] не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти. Представлений позивачем розрахунок заборгованості за договором кредиту №29.05.2024-100001816 від 29 травня 2024 року відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом (112 дні), розміру процентної ставки (1,5%), розміру основного боргу (3000 грн), і цілком підтверджує нарахування 5040 грн процентів за користування кредитом (3000 грн х 1,5% х 112 дні = 5040 грн), які відповідачем не погашались. При цьому, проценти вірно були нараховані позивачем лише в межах строку кредитування за 112 дні. Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано. Оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідач отримав кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому наявна заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача. Відповідно п. 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 62 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позивачу в стягненні неустойки в сумі 1500 слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду ТОВ «Споживчий центр» було сплачено 2422,40 грн судового збору, ціна позову становила 9840 грн, позов задоволено на суму 8340 грн, тобто на 84,75% (8340х100:9840), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2052,98 грн (2422,4х 84,75 %) судового збору.

Outcome: partial