Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

у квітні 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 33 400,00 грн та 2 422,40 грн сплаченого судового збору. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16.08.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5051420824, в письмовій формі у виді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.2. вказаного Договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму 10 000,00 грн, шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки, вказаної відповідачем на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику в погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. тип кредиту - кредит; п. 2.7. мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; п. 2.5. строк кредиту - 360 днів; дата надання кредиту: 16.08.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6.1. стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору. Посилаючись на те, що позичальник свої зобов`язання відповідно до умов договору позики не виконала, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену суму коштів, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 08.04.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 84-85). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не подано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що16.08.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено Договір надання грошових коштів у позику №5051420824. Відповідно до п. 2 вказаного Договору на умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000,00 грн; строк кредиту - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів; тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Згідно з п. 3 цього ж Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Сума кредиту (його частини) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Пунктом 11 Договору визначено реквізити та підписи сторін. Вказаний кредитний договір підписано відповідачем 16.08.2024 року одноразовим ідентифікатором 4462. Також [PERSON] заповнено анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua/), в якій вказано її особисті дані, зміст діяльності (зайнятість)/соціальний статус, а також інформацію стосовно кредиту (суму наданого кредиту - 10 000,00 грн, дату отримання кредиту -15.08.2024 року, електронну пошту позичальника -[INFO], номер телефону позичальника - [NUMBER] та електронний платіжний засіб - [NUMBER] . Цього ж дня [PERSON] підписано електронним підписом Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, інформація та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної відсоткової ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному Договорі надання грошових коштів у позику №5051420824 від 16.08.2024 року. 16.05.2023 року між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» укладеного Договір №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів. Відповідно, до умов вказаного договору клієнт доручає фінансовій компанії за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. Перекази на користь отримувачів здійснюється фінансовою компанією за умови перерахування клієнтом забезпечувального платежу на рахунок фінансової компанії, в межах якого клієнт отримує право направляти реєстри виплат фінансової компанії з метою подальшого переказу платежів. Суми забезпечувального платежу перераховуються окремими платежами. Розмір забезпечувального платежу самостійно визначаються клієнтом, з розрахунку суми всіх очікуваних платежів в звітному місяці. Листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» №7/8828 від 28.03.2025 року повідомлено про успішність операції перерахування грошових коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» на рахунок (номер картки) відповідача - [PERSON] (№ [NUMBER] ) в сумі 10 000,00 грн 16.08.2024 року. Номер транзакції:fe168c18-7a5b-47be-a12f-607d89ea1ffa. Поряд із цим, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АБ «Укргазбанк» документи завірені належним чином, які підтверджують надходження на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. в період із 16.08.2024 року по 17.08.2024 року від ТОВ «ФК «Контрактовий дім». На виконання вимог вказаної ухвали, АБ «Укргазбанк» направило до суду лист № БТ-7213 від 04.06.2025 року про неможливість надати інформацію про зарахування коштів в ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» у сумі 10 000,00 грн в період із 16.08.2024 року по 17.08.2024 року на банківський рахунок до якого емітовано платіжну картку № [NUMBER] , оскільки вказана платіжна картка не емітована АБ «Укргазбанк». При цьому, з розрахунку заборгованості за кредитом (Кредитним договором №5051420824 від 16.08.2024 року) вбачається, що заборгованість за вказаним кредитним договором становить 33 400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 32 550,00 грн заборгованість за процентами. Розмір погашення заборгованості 9 150,00 грн. Відповідно до ст. ст. 509,510,512 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. ст. 517,526 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв діалогового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст.527,528,611,312 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Виконання може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не впливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. ст. 633,638,639 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049, 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Пунктами 3, 28, 29, 30, 53, 54 ч. 1 ст.1, ст.5 Закону України «Про платіжні послуги» визначено поняття «безготівкових розрахунків», «користувач платіжних послуг», «кредитовий переказ», «кредитовий трансфер», «переказ коштів без відкриття рахунку», «платіжна інструкція», а також визначено перелік послуг, що відносяться до фінансових платіжних. Статтею 22 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що платіжна установа, установа електронних грошей тощо мають право на підставі ліцензії надавати фінансові платіжні послуги користувачам на умовах кредиту, для виконання платіжних операцій з рахунку/ на рахунок користувача, крім платіжних операцій з електронними грошима, з дотриманням визначених цією статтею умов. Надання кредиту споживачам здійснюється на підставі Закону України «Про споживче кредитування». Статтею 23 Закону України «Про платіжні послуги» визначено обов`язки надавачів платіжних послуг, зазначених у п. 9 ч. 1ст. 10 цього Закону, щодо здійснення ідентифікації та верифікації користувачів відповідно до вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про платіжні послуги» усі документи на підтвердження надання платіжних послуг (виконання платіжних операцій), зберігаються надавачами платіжних послуг, їх комерційними агентами не менше 5 років з дня припинення ділових відносин з клієнтом або з дня завершення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтом. Під час зберігання документів, що містять банківську таємницю або іншу інформацію з обмеженим доступом, надавачі платіжних послуг та їх комерційні агенти забезпечують дотримання вимог, встановлених законодавством для зберігання відповідної інформації. Частинами 1-3ст. 29 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, укладеного між надавачем платіжних послуг та користувачем, який укладається в письмовій формі (паперовій або електронній). Договір про надання платіжних послуг може укладатися шляхом приєднання користувача до договору, розміщеного у доступному для клієнта місці у надавача платіжних послуг та на його веб-сайті в мережі Інтернет. Частиною 1 ст. 34, ч. ч. 1,2,6,7ст.40 Закону України «Про платіжні послуги» до платіжних інструментів належать, зокрема електронні платіжні засоби. Форма та порядок надання платіжної інструкції визначаються договором між користувачем та надавачем платіжних послуг. Платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції. Відповідно до ст. ст.49,50 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна операція вважається завершеною у момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі; платіжна операція із використанням електронних грошей є завершеною у момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача. Небанківські надавачі платіжних послуг забезпечують виконання платіжних операцій користувачів через розрахункові рахунки, відкриті в банках або в розрахунковому банку платіжної системи, учасниками якої вони є. Розрахунки між небанківськими надавачами платіжних послуг для забезпечення виконання платіжних операцій користувачів (крім платіжних операцій у межах одного надавача платіжних послуг) здійснюються шляхом проведення суми платіжної операції між розрахунковими рахунками небанківських надавачів платіжних послуг, що відкриті в банках (розрахунковому банку платіжної системи). Банки забезпечують виконання платіжних операцій своїх клієнтів, у тому числі операцій небанківських надавачів платіжних послуг, шляхом виконання міжбанківських платіжних операцій або платіжних операцій, що виконуються в межах одного банку. Судом встановлено та не спростовано відповідачем факт укладення між сторонами 16.08.2024 року Договору надання грошових коштів у позику № 5051420824. Однак, матеріали справи не містять та суду не надано доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів позичальнику відповідно до умов цього Договору та на підставі ст. ст. 526, 1054, 1088 ЦК України, а також не надано інформацію чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка № [NUMBER] або будь-яка інша картка. Також в матеріалах справи відсутні первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки, платіжні інструкції, доручення) на підтвердження інформації про зарахування коштів на картку № [NUMBER] , відкриту на ім`я [PERSON] за період 16.08.2024 року по 17.08.2024року в розмірі 10 000,00 грн (безготівкове зарахування згідно транзакції fe168c18-7a5b-47be-a12f-607d89ea1ffa) та інші документи, тобто докази здійснення платіжної операції згідно з вимогами Закону України «Про платіжні послуги» При цьому, наданий лист ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» № 7/8828 від 28.03.2025 року про перерахування грошових коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» на рахунок (номер картки) відповідача - [PERSON] (№ [NUMBER] ) в сумі 10 000,00 грн 16.08.2024 року, номер транзакції: fe168c18-7a5b-47be-a12f-607d89ea1ffa, не може вважатися належним доказом надання відповідачу кредиту на підставі вказаного Договору, оскільки не підтверджує факту платіжної операції за формою та змістом, передбаченими Законом України «Про платіжні послуги» та постановою Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції. З урахуванням наданої інформації АБ «Укргазбанк» на виконання ухвали суду, постановленій за клопотанням позивача, інших клопотань про витребування інформації щодо власника карткового рахунку та зарахування коштів на картку від банку, в якому відповідна картка емітована позивачем не заявлено. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року в справі № 755/2284/16-ц. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до ч. 2 ст.9Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто,виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, при цьому лист ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» № 7/8828 від 28.03.2025 року не вважається первинним бухгалтерським документом і сам по собі не підтверджує відповідну господарську операцію. Отже, ТОВ «Іннова Фінанс» не надало будь-яких первинних бухгалтерських документів, якими б підтверджувалося перерахування коштів на підставі Договору надання грошових коштів у позику № 5051420824 від 16.08.2024 року на рахунок [PERSON] , а також документів, які б надавали можливість підтвердити факт існування рахунку [NUMBER] , встановити установу в якій відкрито та обслуговується цей рахунок, його власника, а також ведення і здійснення операцій з коштами за цим рахунком, зокрема зарахування за період 16.08.2024 року по 17.08.2024року 10 000,00 грн на підставі вказаного Кредитного договору. Враховуючи викладене, розглянувши справу на підставі наданих доказів, згідно з якими позивачем не доведено факт перерахування кредитних коштів відповідачу, що спростовує наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Іннова Фінанс» та вказує на безпідставність доводів позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed