Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду із позовом про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 155239 від 29.09.2020 року, в сумі 20880 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 вересня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 155239 про надання фінансового кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов вказаного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: розмір кредиту - 4 000 грн; дата надання кредиту - 29.09.2020 року; строк кредиту - 16 днів; стандартна процентна ставка - 2% в день (730 % річних). ТОВ «ЗАЙМЕР» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало, а остання у порушення своїх зобов`язань своєчасно не погашала заборгованість за кредитом відповідно до умов договору. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, за умовами якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 20880 грн., з яких: 4000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16 880 грн. прострочена заборгованість за проценти, а також судові витрати: 2 422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 10 500 грн. витрат на правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У поданій заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Булава О.П. в судове засідання не з`явились, однак представник позивачки подав заяву в якій просить справу слухати у їх відсутноті, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У надісланому на адресу суду відзиві на позов представник відповідачки адвокат Булава О.П. просить в задоволенні позовну відмовити в повному обсязі. Представник відповідачки вказує на те, що у вимозі про виконання зобов`язань за кредитним договором від 13.01.2025 позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору строк погашення кредиту - 14.10.2020 року. Тобто, відповідно до умов кредитного договору позивач мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами виключно до 14 жовтня 2020 року. Враховуючи, встановлену договором процентну ставку - 2% в день, розмір процентів протягом строку користування кредитними коштами, повинен був становити: відсотки = 4000 х 0.02 х 16 = 4000 х 0.32= 1280 грн. Відсотки за 16 днів користування кредитом становлять 1280 гривень. Дана сума вказана також в додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №155239. До позовної заяви позивач долучив виписку з особового рахунку за кредитним договором №155239, з якої вбачається, що за період з 29.09.2020 року по 13.01.2025 року сума нарахованих відповідачу відсотків становить 16880 гривень, тобто позивач продовжував нараховувати відсотки і після закінчення строку кредитного договору - 14 жовтня 2020 року. До того ж позивач не надає жодного розрахунку заборгованості, з якого було б зрозуміло, звідки взялася сума заборгованості за відсотками в розмірі 16880 гривень. Відповідно до п.1.2 Договору про надання фінансового кредиту №155239 кредит надається строком на 16 днів, тобто до 14.10.2020 року. Строк дії договору 16 днів. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, за умовами договору про надання фінансового кредиту сторони погодили строк його дії до 14.10.2020 року, тому, починаючи із зазначеної дати, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Окрім того, на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач надав Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту від 29.09.2020 року, довідку про ідентифікацію та інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 24.02.2025 року. Відповідно до довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 24.02.2025 року перераховано кошти на платіжну картку клієнта. При цьому в даній довідці вказано номер транзакцій в системі ТОВ «Платежі онлайн», код авторизації, банк платника та призначення платежу - зарахування на картку. Проте, зазначена довідка не містить відміток банку про одержання платіжного доручення та про проведення операції платежу. Також у ній не зазначено найменування, код банку отримувача коштів та повний номер банківського рахунку відповідачки. Тому, вважаємо, що надана позивачем довідка про перерахування кредитних коштів не є платіжним дорученням та не може бути доказом перерахування коштів за Договором про надання фінансового кредиту №155239. Інших доказів, які б підтверджували факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, позивачем не надано. Отже, перерахування суми кредиту на картковий рахунок позивача є істотною умовою договору, а отже, і обов`язковою умовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути зазначені кошти та сплатити проценти за користування ними. Позивач не надав жодних доказів використання [PERSON] електронного підпису для підписання цього договору. Позивач не надав доказів передання одноразового ідентифікатора від ТОВ «ЗАЙМЕР» до [PERSON] та її приєднання до відповідного електронного повідомлення, а також обставини надсилання такого електронного повідомлення від [PERSON] до ТОВ «ЗАЙМЕР». Довідка ТОВ «ЗАЙМЕР» про ідентифікацію не є допустимим доказом на підтвердження передання одноразового ідентифікатора, адже вона не є електронним документом (повідомленням), пов`язаним з електронним правочином. В цій довідці зафіксовано не обставину передання, а твердження однієї сторони про передання одноразового ідентифікатора. Без накладеного електронного підпису примірник електронного документа не є оригіналом такого документа. Отже, позивач не надав доказів досягнення між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] в письмовій формі згоди щодо розміру кредиту, його строку, розміру процентів. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. 07.05.2025 дана позовна заява залищена бех руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 20.05.2025 представником позивача подана заява про усунення недоліків. 21.05.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 11.06.2025 представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат. 11.06.2025 відповідачкою подано відзив на позов. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 вересня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора укладено договір про надання фінансового кредиту № 155239. Вказаним договором передбачені такі умови: п. 1.1. - товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором; п. 1.2. - кредит надається строком на 16 днів, тобто до 14.10.2020. Строк дії договору 16 днів; п. 1.3. - за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована; п. 1.4. - кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом; п. 1.5. - датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта; п. 2.1. - сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору; п. 2.3. - обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом; п. 3.3.3. - клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту; п. 6.3. - всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору; п. 6.8. - підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства; Згідно з графіком розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, що є додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 155239 від 29 вересня 2020 року строк на який надано кредит - 16 днів; сума кредиту - 4000 грн; фіксована процентна ставка за день користування - 2%; сума нарахованих процентів за користування кредитом - 1280 грн; сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення) - 5%; загальна вартість кредиту складає 5280 грн. Графік розрахунків та орієнтовна сукупність вартість кредиту підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора KL1651. Із довідки про ідентифікацію, видану ТОВ «ЗАЙМЕР», вбачається, що [PERSON] 29.09.2020 на мобільний телефон № [NUMBER] надіслано одноразовий ідентифікатор KL1651. Відповідно до інформаційної довідки, виданої директором ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 25 лютого 2025 року № 1635/02, вбачається, що ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена транзакція: номер транзакції - 30139-17246-68537; номер замовлення - А302593В161955СLY155239Т1012434; сума кредиту - 4000 грн; дата та час проведення - 29 вересня 2020 року; платіжна картка № [NUMBER] ; емітент платіжної картки PRIVAT BANK; код авторизації - 899410; опис - видача кредиту №155239. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, згідно з яким ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ЗАЙМЕР» відступає ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Згідно з платіжними дорученнями № 432 та №1653 від 2 листопада 2021 року, №1672 від 23 листопада 2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» перерахувало ТОВ «ЗАЙМЕР» 1444834,08 грн за відступлення права вимоги до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 155239 у сумі - 20 880 грн., з яких: 4000 грн - залишок по тілу кредиту, 16880 грн - залишок по відсоткам. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на адресу боржника [PERSON] направлялася вимога про виконання зобов`язань у якій боржника повідомлено про те, що на підставі договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року право вимоги заборгованості по кредитному договору № 155239 від 29.09.2020 відступлене ТОВ «ФК« КЕШ ТУ ГОУ», а також про необхідність сплатити суму боргу за вказаним кредитним договором, що становить 20 880 грн на рахунок ТОВ «ФК« КЕШ ТУ ГОУ». Із виписки з особового рахунка за кредитним договором № 155239 від 29 вересня 2020 року, наданої ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та розрахунку заборгованості до даного договору станом на 13.01.2025 слідує, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 20 880 грн, з яких: 4000 грн - тіло кредиту, 16 880 грн - прострочені відсотки за користування кредитом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи суспільних інтересах. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (чч. 1-3 ст. 207 ЦПК України). Згідно з частиною першою ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Не зважаючи на те, отримала боржник повідомлення про передачу права вимоги іншій особі чи ні, ця обставина не позбавляє його обов`язку повернення боргу, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. У такому випадку боржник лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України. Однак, доказів того, що після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , остання сплачувала кредитну заборгованість на рахунки фактора або на рахунки попередніх кредиторів, суду не надано. Судом встановлено, що 29.09.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір про споживчий кредит № 155239, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 4 000 грн., зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитом, в розмірі визначеному у даному договорі. Договір підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором КL1651, який відправлений на номер телефону вказаний [PERSON] . Відповідачка та її представник не надали суду доказів, які б спростували твердження позивача про отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 4000 грн., наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Відповідно п. 2.3 даного договором, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Оскільки відповідачка укладаючи кредитний договір була ознайомлення із умовами нарахування процентів за цим договором (п.2.3) та погодилась із ними, то суд вважає, що доводи відповідачки та її представника щодо неправомірного нарахування відсотків в розмірі 16880 грн. є безпідставними. В ході розгляду справи встановлено, що відповідачка порушивши зобов`язання по умовах договору, має заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 155239 від 29.09.2020 на загальну суму 20 880 грн., яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачкою та її представником, а тому підлягає стягненню в користь позивача. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного. Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В силу вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зважаючи на викладене, суд вважає, що оскільки позивачем доведено понесення ним витрат на надання правової допомоги у розмірі 10 500 грн., а відповідачем не подано заяви на зменшення розміру витрат на правничу допомогу, тому вказані витрати підлягають стягненню із [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 2 422 грн. 40 коп. на відшкодування сплаченого при зверненні з позовом судового збір.

Outcome: approved