Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання 30.06.2028. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19.06.2020 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано та ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох їхніх дітей, у тому числі [PERSON] , у розмірі 1/3 усіх доходів відповідача. На даний час остання досягла повноліття, проте продовжує навчання у національному університеті «Львівська політехніка» на першому курсі денної форми навчання (термін навчання 30.06.2028), у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Ухвалою суду від 23.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заяв про розгляд справи за правилами загального позовного провадження не надходило. Від представника відповідача адвоката Рекши О.І., надійшов відзив на позовну заявою, в якій відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки їхня донька [PERSON] навчається за рахунок коштів державного бюджету, позивачкою не доведено, що донька потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Крім того, відповідач продовжує сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , а також має від іншого шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами. Сторони мають від шлюбу спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка на дату подання позову (1.04.2025) є повнолітньою (а.с 6, 7), навчається на першому курсі денної форми навчання Національного університету «Львівська політехніка», термін закінчення навчання 30.06.2028 (а.с. 9). [PERSON] навчається за рахунок коштів державного бюджету, правом на проживання в гуртожитку не скористалась (а.с. 31). Згідно із ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17, обов`язковою умовою виникнення у батьків зазначеного обов`язку є існування потреби їхніх повнолітніх дочки, сина у матеріальній допомозі, пов`язаній із навчанням. Така потреба визначається, зокрема, вартістю навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо. Виходячи з наведеного формулювання ч. 1 ст. 199 СК та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України та Верховного Суду, сам по собі факт продовження навчання повнолітнім сином, або дочкою, у тому числі й на денній формі навчання, не свідчать автоматично про наявність у них потреби у матеріальній допомозі, пов`язаній із таким навчанням. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами (ч. 5 ст. 81 ЦПК) безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК). Проте позивачкою не додано до позовної заяви жодного доказу про те, що її повнолітня дочка у зв`язку із навчанням у зазначеному вищому навчальному закладі потребує матеріальної допомоги, сам по собі факт навчання не свідчить про потребу у такій допомозі. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Проте до позовної заяви не додано доказів того, що повнолітня дочка [PERSON] проживає із позивачкою. Суд не застосовує до правовідносин, що виникли між сторонами, зазначені у позовній заяви положення ст. 141 та 150 СК, оскільки ці норми регламентують права та обов`язки батьків що своїх дітей, проте згідно із ст. 6 СК та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитиною є особа до досягнення повноліття, якого донька сторін досягла. З огляду на вищенаведене суд вважає, що позивачкою не доведено наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання їхньої повнолітньої дочки [PERSON] , у зв`язку із чим позов задоволенню не підлягає. Судові витрати у вигляді судового збору на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК підлягають віднесенню на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed