Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Посилається на те, що з 14.02.2013 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо. Діти\~ проживають разом з матір`ю та перебувають на її повному утриманні та вихованні. Син сторін [PERSON] , є хворою дитиною з 11.12.2018 року йому встановлено інвалідність. Відповідач матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей не надає, на неодноразові звернення позивачки, відповідач не реагує та нехтує своїми батьківськими обов`язками. Просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дітьми повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Адвокат Грицюк Г.В. подала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавав. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.10.2013 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] та\~ згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2019 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] (а.с.4-5). Крім того, судом встановлено, що згідно довідки начальника штабу заступника командира військової частини [NUMBER] [PERSON] від 06.02.2025 року №598 солдата [PERSON] , з 04 червня 2024 року перебуває на військовій службі по мобілізації у в/ч [NUMBER] згідно наказу командира частини №192 від 04 червня 2024 року. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України: при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства": кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 183 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з вказаною статтею СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки на теперішній час неповнолітні діти сторін проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, заперечень щодо чого відповідач не надав, то суд вважає, що позивачка має право на отримання аліментів від батька дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо їх утримання належним чином. Відповідно до ст.12 ЦПК України: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України: учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України: доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзиву на позов та ніяких доказів по суті позову суду не надав. Відтак суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) батька щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.5 ст.183 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на двох дітей і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дітей в такому розмірі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дітей, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дітей. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) батька відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211грн.20коп., від сплати якого позивачка звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved