Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

У березні 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України ( МТСБУ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування у розмірі 53\~890,41 грн. та судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог МТСБУ зазначало, що 08.08.2023., о 14:20 год., у м.Харкові , по вул.Георгія Тарасенка, 98-А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAEWOO», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «AUDI», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 січня 2024 р. провадження по справі у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.Судом встановлено, що [PERSON] порушив вимоги п. 10.2 ПДР України.Закриття провадження не є реабіліутуючою обставиною для винуватцяі ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.Потерпілий своєчасно звернувся до МТСБУ з повідомлення про ДТП і заявою про виплату страхового відшкодування. Загальний розмір витрат МТСБУ згідно звіту вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, довідки та наказу склав 53890,41 грн. МТСБУ відшкодував завдані збитки у розмірі 52110,41 грн. та перерахуваав [PERSON] . Крім того, позивачем сплачено 1780 грн. за проведення суб`єктом оціночної діяльності дослідження та оцінки шкоди. З посиланням на положення п.1 ч. 1 ст. 43, п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правове відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1191 ЦК України , Моторне транспортне страхове бюро України (МТСБУ) просило суд стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування. Не погодившись з позовом відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву,в якому стверджує, що єдиним власником автомобіля «DAEWOO Nexia», державний номер [NUMBER] станом на 08.08.2023 є батько позивача- [PERSON] -інвалід 1 групи по зору з 2007 р. Для задоволення потреб батька використовувався транспортний засіб. На час ДТП 08.08.2023, батько перебував на прийомі у лікаря КНП «Міська стоматологічна поліклініка № 2». Постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова та постановою Харківського апеляційного суду висновок судового експерта про порушення водіями Правил дорожнього руху не визнавався належним та допустимим доказом та оцінка висновкам експерта не надавалась.МТСБУ не проведено додаткової перевірки обставин ДТП , не враховані покази свідків, допитаних судом при розгляді адміністративної справи. Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює повноваження і не має наперед доказової сили, складений, на думку відповідача, без дотримання принципів законності і повного дослідження, інспекторами поліції не зібрано належних та допустимих доказів, які доводять порушення [PERSON] п. 10.2 ПДР ( а.с. 53-59). У відповіді на відзив представник позивача стверджує, що за положеннями ст. 38 КУпАП, застосування цієї норми можливо лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Наданий позивачем звіт про визнання вартості відновлювального ремонту відповідає вимогам закону та підзаконним нормативно-правовим актам, є належним та допустимим доказом та відповідачем не спростовується. Після сплати страхового відшкодування МТСБУ має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки є відповідач [PERSON] ( а.с. 96-100). Заперечення на відповідь на відзив містять дані щодо оспорювання відповідачем повноважень представника позивача-адвоката Сечка С.В. та неправомірність перерахуванням страхового відшкодування [PERSON] за довіреністю. Як вказує відповідач, наданий позивачем звіт в електронному форматі не підписаний, тому неможливо навіть провести незалежне рецензування ( а.с. 109-111). У додаткових письмових поясненнях у справі [PERSON] посилався на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву ( а.с. 124-126). Суд, вислухавши вступне слово та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 605823 від 08.09.2023 , по вул .Георгія Тарасенка, 98-А в м.Харкові 08.08.2023, о 14:20, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «DAEWOO», державний номер [NUMBER] , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав дорогу транспортному засобу «AUDI», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по ній, внаслідок чого сталося зіткнення, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.Водій [PERSON] порушив вимоги п. 10,2 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 січня 2024 р.провадження по справі у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили постановою Харківського апеляційного суду від 21.02.2024 ( а.с. 8, 65-66). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Абзацом четвертим вищевказаного пункту постанови роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК (редакція Закону 2004 року) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. З правового аналізу п.7 ч.1 ст.247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у завданні шкоди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16. Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц роз`яснив, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи, тощо. Як вбачається з постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова, у судовому засіданні, за клопотанням [PERSON] , який не визнав своєї вини у скоєнні ДТП 08.08.2023, призначена 02.11.2023 транспортно-трасологічна та автотехнічна експертизи. За висновками експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Засл. проф. Н.С. Бокаріуса» № 25011 від 12.12.2023,з урахуванням пояснень водіїв «DAEWOO» [PERSON] , «AUDI» [PERSON] , свідків, фотознімків та схеми ДТП, якщо довжина слідів гальмування автомобіля Audi A6 складала 20 м. (як вказує [PERSON] ), швидкість руху до гальмування автомобіля «AUDI» складала не менше 58,3…59,2 км./год. У\~даній дорожній ситуації водій автомобіля Daewoo Nexia [PERSON] повинен був діяти згідно з вимогами\~п. 10.2 ПДР\~. Дії водія автомобіля Daewoo Nexia [PERSON] не відповідали вимогам\~п. 10.2 ПДР\~України і знаходилися, з технічного точки зору, у причинному зв`язку з ДТП. При умові, що на місці ДТП залишилися сліди гальмування автомобіля Audi A6 довжиною близько 20 м., про що вказує водій автомобіля Daewoo Nexia [PERSON] , водій автомобіля Audi A6 [PERSON] повинен був також діяти і згідно з вимогами\~п. 12.4 ПДР\~. Для вирішення питання про те, чи мав водій автомобіля Audi [PERSON] технічну можливість уникнути ДТП та чи малися в його діях невідповідності вимогам ПДР України, які б знаходилися с технічної точки зору у причинному зв`язку з ДТП, необхідно мати дані про відстань від місця зіткнення автомобіля Audi в момент, коли водій Підгорний мав об`єктивну можливість виявити автомобіль Daewoo, розташування автомобілів відносно місця зіткнення в момент настання взаємної видимості при виїзді автомобіля Daewoo із-за габаритів вантажного автомобіля, який розташовувався в правій смузі руху та швидкості руху автомобіля Daewoo. Через відсутність цих вихідних даних неможливо вирішити питання про наявність у водія [PERSON] технічної можливості уникнути ДТП, чи малися в його діях невідповідність вимогам ПДР України, які б знаходились з технічної точки зору , у причинному зв`язку з ДТП, виходячи з пояснень водія [PERSON] . Технічна можливість уникнути ДТП для водія [PERSON] визначалася виконанням ним вимог п. 10.2 ПДР , для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру ( а.с.74-78, 87-89). Таким чином, надаючи оцінку обставинам ДТП та наявним в матеріалах справи доказам суд вважає, що подія сталася саме внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 10.2 Правил дорожнього руху , яким встановлено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає. Водій [PERSON] виїжджаючи на дорогу по вул .Георгія Тарасенка, 98-А в м.Харкові з прилеглої території, перетинаючи дорогу у зворотному напрямку, не надав дорогу транспортному засобу «AUDI», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по ній, допустивши зіткнення ( а.с. 80-86). 11 серпня 2023 [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 08 вересня 2023 - заяву про відшкодування шкоди, оскільки особа, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність (а.с.10-13). В централізованій\~базі даних\~МТСБУ відсутня\~інформація,що\~станом на\~день ДТП\~(09\~серпня 2023)\~автомобіль «Daewoo Nexia», державний номер [NUMBER] був застрахований ( а.с. 9). Для визначення матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобілю «Аudi А6», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач МТСБУ надало відповідне доручення ФОП [PERSON] . За послуги оцінювача МТСБУ понесло витрати у розмір 1780 грн, що підтверджується рахунком № 293, актом виконаних робіт, платіжною інструкцією № 976334 від 05.10.2023 ( а.с. 34-36). Як вбачається зі звіту №304 від 12.09.2023, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] на замовлення МТСБУ про оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Аudi А6», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді від 08.08.2023 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 56\~668,85 грн., з урахуванням РДВ на складові частини ( а.с. 16-31). 05.03.2024 МТСБУ, у зв`язку з настанням події, передбаченої підпунктом п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до: наказу МТСБУ №3.1/4020 від 04.03.2024 про відшкодування шкоди ; довідки №1 від 01.03.2024 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, здійснило виплату страхового відшкодування ( отримувач [PERSON] ) в розмірі 52110,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням №847489 від 05.03.2024 (а.с. 32-33). 20 січня 2025 Моторне(транспортне) страхове бюро України направило на адресу відповідача [PERSON] претензію про відшкодування шкоди в порядку регрессу. У відповіді на претензію відповідач вказує, що висновок експерта від 12.12.2023 № 25011, складений без дотримання принципів законності, обєктивності і повноти дослідження, оспорює його Стверджує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не зібрано належних та допустимик доказів, які безсумнівно доводять вину [PERSON] у порушенні ПДР, наказ МТСБУ має незаповнену графу,витрати на оплату послуг аварійного комісара не відносяться до суми страхового вілшкобування, а єдиним власником автомобіля «Daewoo Nexia», державний номер [NUMBER] є [PERSON] ( а.с. 61,68-72). Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (ч. 2ст. 1166 ЦК України). Згідно із ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою(п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно п. 21.1 ст. 21 Закону №1961-IV, з урахуванням положень п. 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. За положеннями до п. 41.1ст. 41 Закону №1961-IV МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону №1961-IV МТСБУ відшкодовує шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону №1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1ст.13 цього Закону. Власник автомобіля\~«Daewoo Nexia», державний номер [NUMBER] є [PERSON] -інвалід першої групи . 08.08.2023 о 14:30, був записаний на прийом до зав. стоматологічним відділенням КНП «Міська стоматологічна поліклініка № 2» ХМР ( вул. Георгія Тарасенка,98-А). На прийом прибув у супроводі члені родини ( а.с.90-92). Відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Таким чином, Закон звільняє від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності інвалідів 1 групи, а також осіб, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності . Разом з тим, відшкодування збитків від ДТП, винуватцем яких є інваліди 1 групи, які особисто керують належним їм транспортними засобами , проводить МТСБУ. За час ДТП транспортним засобом керував [PERSON] -відповідач, а не власник автомобіля. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За таких обстави суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентованої виплати потерпілому. Доводи відповідача про перерахування страхового відшкодування незнайомій особі [PERSON] суд вважає помилковими. Автомобіль«Аudi А6», реєстраційний номер [NUMBER] належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] 22.04.2020 р. власник уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися автомобілем, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю, виданною з правом передоручення повноважень. Довіреністю в порядку передоручення від імені [PERSON] представник уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися транспортним засобом . За полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів ЕР.214245208 від 22.04.2023 страхувальником автомобіля є [PERSON] ( а.с. 15,102-103). За змістом пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відповідно, фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого в такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (довіреності, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено. У постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року в справі №597/1070/15-ц (провадження № 61-9445св18) зазначено, що «пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну». Враховуючи викладене, на час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] був правомірним володільцем транспортного засобу «Аudi А6», реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який було зареєстровано за [PERSON] . Від імені власника за довіреністю від 05.09.2023 діяв [PERSON] , тому йому було перераховано страхове відшкодування. Відтак, [PERSON] є особою, яка має право вимагати відшкодування шкоди, заподіяної майну власника. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. , який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved