Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь належну її чоловіку [PERSON] , померлому [INFO] , суму нарахованої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 460/6678/21, але не виплаченої пенсії в розмірі 112957,84 грн та суму нарахованої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 460/6936/23, але не виплаченої пенсії в розмірі 46000 грн, загальна сума якої становить 158957,84 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 460/6678/21 та рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 460/6936/23 її чоловіку здійснено перерахунок пенсії та нарахування коштів (заборгованості), які він, у зв`язку зі смертю (помер [INFO] ), отримати не встиг (Пенсійний орган впродовж тривалого періоду не виплачує їх стягувачам за рішеннями судів). 24 березня 2025 року приватний нотаріус видав їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із нарахованих, але не виплачених пенсійних коштів на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/6678/21 в сумі 112957,84 грн; нарахованих, але не виплачених пенсійних коштів на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/6936/23 в сумі 46000 грн. Разом з тим, заборгованість по пенсії перед нею, як дружиною померлого [PERSON] (який був стягувачем у справі №460/6678/21 та у справі №460/6936/23), органами Пенсійного фонду не виплачена. Відповідач листом від 05 травня 2025 року повідомив, що оскільки з моменту смерті [PERSON] минуло 6 місяців, то виплата заборгованості на виконання рішення суду буде здійснена правонаступникам у разі зміни стягувача за судовим рішенням, згідно ухвали суду за наявності відповідного фінансування. Вона успадкувала належні її чоловіку суми пенсії відповідно до положень ст.1227 ЦК України, а отже, належним та ефективним способом захисту її прав буде стягнення з відповідача сум пенсії, які належали її чоловіку та були нараховані на виконання рішень суду, але не були ним отримані за життя. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] не погогоджується з доводами позову та вказала, що [PERSON] помер [INFO] і виплата йому пенсії припинена з 01 лютого 2024 року. На виконання рішення суду у справі за № 460/6678/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок розміру пенсії [PERSON] . Заборгованість пенсії, нарахованої на виконання рішення суду за період з 01 квітня 2019 року по 31 жовтня 2021 року, що склала 112957,84 грн, внесено до Реєстру судових рішень. На виконання рішення суду у справі за № 460/6936/23 проведено перерахунок розміру пенсії [PERSON] . Заборгованість пенсії, нарахованої на виконання рішення суду за період з 01 липня 2021 року по 31 травня 2023 року, що склала 46000 грн, внесено до Реєстру судових рішень. Оскільки з моменту смерті [PERSON] минуло 6 місяців, то виплата заборгованості на виконання рішення суду буде здійснена правонаступникам у разі зміни стягувача за судовим рішенням, згідно ухвали суду за наявності відповідного фінансування. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Виплата заборгованості буде здійснена у разі зміни стягувача за судовим рішенням на його спадкоємця (правонаступника) згідно ухвали суду та при відповідному фінансуванні. Таким чином, нарахована сума заборгованості на виконання рішень суду не входить до складу недоотриманої пенсії та буде виплачена після заміни сторони правонаступником при відповідному фінансуванні на ці цілі з Державного бюджету України. Головне управління не наділене правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати виплату коштів. Тобто, як рішення про стягнення пенсій (інших соціальних виплат), так і рішення про зобов`язання виплатити пенсії (інші соціальні виплати) виконуються за рахунок коштів державного бюджету (за певною бюджетною програмою), при цьому, інші кошти, які б могли бути спрямовані на виконання рішення суду, в Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відсутні. Ухвалою від 27 травня 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунула. Ухвалою від 03 червня 2025 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 20 червня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У поданій\~до суду\~заяві від\~16 липня 2025\~року позивач\~просить справу\~розглянути без її участі, позовні вимоги\~підтримує. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи провести без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується актовим записом про шлюб № 31, складеним 12 вересня 1981 року виконавчим комітетом Вербської сільської ради Дубенського району Рівненської області, свідоцтво № [NUMBER] . Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 460/6678/21, яке набрало законної сили 01 жовтня 2021 року, позовну заяву [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не здійснення перерахунку та виплати з 01 квітня 2019 року пенсії [PERSON] з врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, виданої [INFO] від 25 травня 2021 №12/1/ хг13856/1229. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років [PERSON] відповідно до ст.43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, із обов`язковим врахуванням розмірів як основних, так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої [INFO] від 25 травня 2021 №12/1/ хг13856/1229, з урахуванням проведених раніше виплат. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 460/6936/23, яке набрало законної сили 13 травня 2023 року, позовну заяву [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо припинення нарахування і виплати [PERSON] щомісячної доплати в сумі 2000 грн відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити [PERSON] з 01 липня 2021 року перерахунок та виплату щомісячної доплати в сумі 2000 грн відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, з урахуванням проведених виплат». [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 31 січня 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 24 березня 2025 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 675 (номер у Спадковому реєстрі 73841314), як спадкоємцю майна [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з: нарахованих, але не виплачених пенсійних коштів на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/6678/21 в сумі 112957,84 грн; нарахованих, але не виплачених пенсійних коштів на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/6936/23 в сумі 46000 грн, належність яких [PERSON] підтверджується довідкою, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області 18 березня 2025 року за №5884-5078/К-02/8-1700/25. Відповідач листом від 05 травня 2025 року № 1700-0203-8/32294 повідомив позивача, що оскільки з моменту смерті [PERSON] минуло 6 місяців, то виплата заборгованості на виконання рішення суду буде здійснена правонаступникам у разі зміни стягувача за судовим рішенням, згідно ухвали суду за наявності відповідного фінансування. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України), крім прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст.1219 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Частинами другою та третьою статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. У справі суд встановив, що за життя чоловік позивача [PERSON] оскаржував бездіяльність ГУ ПФУ у Рівненській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії. Рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 460/6678/21 та від 12 квітня 2023 року у справі № 460/6936/23, які ухвалені за життя спадкодавця та набрали законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ у Рівненській області здійснити [PERSON] перерахунок та виплату пенсії, однак суми пенсії, що належали [PERSON] , залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Позивач успадкувала належні її чоловіку суми пенсії відповідно до положень ст.1227 ЦК України, а отже, належним та ефективним способом захисту її прав буде стягнення з відповідача суми пенсії, яка належала її чоловіку та була нарахована на виконання рішень Рівненського окружного адміністративного суду, але не була ним отримана за життя. Доводи відповідача щодо необхідності зміни стягувача за судовим рішенням на його правонаступника згідно ухвали суду, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про відкриття за життя [PERSON] виконавчих проваджень з примусового виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 460/6678/21 та від 12 квітня 2023 року у справі № 460/6936/23, а з відповіді відповідача на звернення позивача вбачається, що відповідач сам безпосередньо здійснив перерахунок недотриманої за життя спадкодавцем пенсії, однак не виплатив в зв`язку з відсутнім фінансуванням. В постанові від 15 грудня 2023 року у справі №805/2628/18-а Верховний Суд виснував, що процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії, дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються, тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача. Отже, процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в такій категорії спорів у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії не може бути вирішено з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження. \~ \~Таким чином,\~вимоги позивача\~законні,\~обгрунтовані,\~підтверджені належними\~та допустимими\~доказами,\~а тому\~позов належить\~задовольнити.\~ За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 1271,65 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved