Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] через свого представника адвоката Макаренка О.М. звернулась до суду з позовом до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] .. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який складається з наступного: житловий будинок з прибудовою літ. «А,а», сараї літ. «Б,Г,Д,Е,Ж», гараж літ. «В» та земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий №2323986200:10:002:0003 за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Спадкоємцями першої черги спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] є дружина померлого, їх спільний син - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , та діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У визначений законом час, позивачка, як дружина померлого, діючи як в своїх інтересах так і в інтересах малолітнього сина, звернулася до приватного нотаріуса Дмитрієвої Н.П. з заявами про прийняття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу №142 за 2022 рік. Інші спадкоємці не звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, а отже вважаються такими що не прийняли спадщину. Таким чином, позивачка та малолітній син [PERSON] прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] .. Спадщину у вигляді земельної ділянки площею 0,25 га оформили порівну, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Отримати ж свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок вони, як спадкоємці, не можуть через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на будинок, про що нотаріусом надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на викладені обставини просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з наступного: житловий будинок з прибудовою літ. «А,а», сараї літ. «Б,Г,Д,Е,Ж», гараж літ. «В»; визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з наступного: житловий будинок з прибудовою літ. «А,а», сараї літ. «Б,Г,Д,Е,Ж», гараж літ. «В». Процесуальні дії у справі, позиція сторін. Ухвалою судді від 13.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 03.02.2025 витребувано докази у справі, а саме у приватного нотаріуса Дмитрієвої Наталії Павлівни належним чином завірену копію спадкової справи № 143 за 2022 рік, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 07.04.2025 закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Макаренко О.М. в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Макаренко О.М. просив позовну заяву задовольнити, справу розглянути без його участі та без участі позивачки, про що до суду подав письмову заяву. Представник відповідача, Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання жодного разу не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. Частиною 4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідачами у такій категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем прийняття спадщини. Встановлені судом обставини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі, який був зареєстрований 05.08.1994 Відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького міськвиконкому, актовий запис № 984, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.16). Від шлюбу народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.19). Після смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвою Н.П. заведено спадкову справу №142/2022 (а.с. 79-149). Згідно з Витягом з спадкового реєстру, заповіти, складені від імені померлого [PERSON] відсутні. Згідно з інформацією Комишуваскої селищної ради від 13.09.2023 на момент смерті з [PERSON] була зареєстрована [PERSON] . На підставі інформації, отриманої згідно з Повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, приватним нотаріусом Дмитрієвою Н.П. 27.01.2023 направлені повідомлення спадкоємцям після померлого [PERSON] , а саме синам - [PERSON] , [PERSON] , які є повнолітніми, матері [PERSON] .. Згідно з матеріалами спадкової справи, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявами про прийняття спадщини не звертались. [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] на частину спадкового майна. У видачі свідоцтвом про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] нотаріусом відмовлено [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 01.03.1999 між членами Пологівської товарної біржі «Агропром-Інвест» [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-26). На ім`я [PERSON] видано 29.03.1999 реєстраційне посвідчення на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Відомості про право власності внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Інформація з реєстру від 01.11.2024 (а.с.28). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] нерухоме майно складається з наступного: житловий будинок з прибудовою літ. «А, а», сараї літ. «Б,Г,Д,Е,Ж», гараж літ. «В» (а.с.29-33). Висновки суду. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] .. Неповнолітній [PERSON] є спільним сином позивачки та померлого [PERSON] .. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги. Інші спадкоємці: сини [PERSON] , [PERSON] , які є повнолітніми, та мати [PERSON] із заявами про отримання спадщини протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини, у тому числі після направлення нотаріусом повідомлення, не звертались. [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Дмитрієвої Н.П. із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] у встановлений законом строк. Спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Дмитрієвою Н.П. видані свідоцтва про право на спадщину на частину майна померлого [PERSON] , а саме на земельні ділянки та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У видачі свідоцтв про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] нотаріусом відмовлено [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, оскільки Як вбачається з матеріалів справи, вказаний житловий будинок був придбаний [PERSON] 01.03.1999 на підставі договору купівлі-продажу будинку, який був укладений між членами Пологівської товарної біржі «Агропром-Інвест» [PERSON] та [PERSON] . Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року\~встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Договір купівлі-продажу спірного будинку був укладений 01.03.1999, отже, в даному випадку на момент переходу права власності, правовідносини підлягали регулюванню за нормами\~ЦК УРСР. Згідно зі статтею 41 Цивільного кодексу 1963 року, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до статті 224 Цивільного кодексу 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 225 Цивільного кодексу 1963 року, право продажу майна належить власникові. За загальним правилом, визначеним у статті 227 Цивільного кодексу 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. ст.\~128,\~153 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК Української РСР\~в редакції 1963 року).\~Статтею 227 ЦК УРСР\~передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Зі змісту договору купівлі-продажу від 01.03.1999 вбачається, що даний договір укладений відповідно до вимог\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований Пологівською товарною біржою «Агропром - Інвест» за № ОН-20. Договір було зареєстровано в Пологівському державному комунальному МП «Імпульс», Запорізької області та видано відповідне реєстраційне посвідчення (ф. № 5). Відповідно до\~т. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~в редакції, що діяла на час укладання договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку га обмін товарів допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, проаналізувавши вказані норми права, слідує, що вказаний закон не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. При вчиненні договору купівлі-продажу житлового будинку дії сторін (покупця та продавця) були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку. Даний правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Крім того, зазначений правочин ніким не оспорений. На підставі вказаного правочину 06.06.2003 відомості про право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , внесені до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом порушує право позивача на спадкування та набуття права власності на спірне нерухоме майно за захистом якого [PERSON] змушена звернутись до суду як у своїх інтересах та і в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , адже в позасудовому порядку захистити права не можливо. Таким чином позовні вимоги щодо визнання права власності за [PERSON] , [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 частку житлового будинку (за кожним), розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з наступного: житловий будинок з прибудовою літ. «А,а», сараї літ. «Б,Г,Д,Е,Ж», гараж літ. «В». підлягають задоволенню. Позивач не заявляє вимоги про стягнення судового збору, тому суд дане питання не вирішує. На підставі викладеного,

Outcome: approved