Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 31\~березня\~2024\~року відповідач\~уклав договір\~кредитної лінії\~№00-9688269з ТОВ «Макс Кредит» у\~формі електронного\~документа з\~використанням електронного\~підпису.За умовами договору відповідачка отримала кредит у сумі 6\~300,00 грн зі сплатою процентів за його користування та комісії. Відповідач умови договору з повернення кредиту та сплаті процентів не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. 21 жовтня 2024 року між ТОВ « Макс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 37 458,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 6 300,00 грн, заборгованості за процентами 28 158,00 грн та штрафних санкцій 3\~000,00 грн. Проте позивач не заявляє вимоги про стягнення штрафних санкцій, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 34\~458,00 грн, сплачений судовий збір у сумі 2\~422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 7\~000,00 грн. Процесуальні дії у справі. 23 травня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 27 травня 2025 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 30\~травня 2025\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано докази. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Сторони у судове засідання не викликались, представник позивача просить розгляд справи провести за відсутності представника. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив не направила. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. 31\~березня 2024року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено електронний договір кредитної лінії №00-9688269. Сума кредиту становить 6 000,00 грн; строк 360 днів; фіксована процентна ставка: стандартна 2,47% за кожен день користування кредитом; знижена 0,25 % за кожен день користування кредитом (за умови сплати процентів у рекомендовану дату), застосовується протягом 15 днів користування кредитом; комісія 5% від суми кредиту (300,00 грн). Кредит надається шляхом перерахування на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідачка ознайомилася з умовами договору та погодилася з ними. Договір підписано відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. Кредитором виконано обов`язок з надання кредитних коштів. 31\~березня 2024року кредитні кошти в сумі 6 000,00 грн перераховані позичальнику на картковий рахунок [NUMBER] . Згідно з витребуваною за клопотанням позивача інформацією в АТ «ПУМБ» на ім`я [PERSON] випущена банківська платіжна картка [NUMBER] . Відповідачка зобов`язалася повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, проте свої зобов`язання перед кредитором не виконала. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №00-9688269 (номер запису в реєстрі боржників 2186). Розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 34 458,00 грн, також первісним кредитором нараховано штрафні санкції у розмірі 3\~000,00 грн. Отже, ТОВ «ФК «ЕЙС» придбало право вимоги за вищезазначеним кредитним договором до відповідачки. Згідно з розрахунком позивача станом на 23 грудня 2024 року заборгованість за кредитним договором не погашена і становить 37 458,00 грн, що складається із: заборгованості за кредитом 6 300,00 грн, заборгованості за процентами 28 158,00 грн та штрафних санкцій 3\~000,00 грн. Проте позивач не заявляє вимоги про стягнення штрафних санкцій. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачкою не спростовано. При цьому суд зазначає, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 6\~000,00 грн, а сума 300,00 грн комісія. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1\~цієї статті Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено\~статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Законом України\~«Про споживче\~кредитування» від 15\~листопада 2016\~року \~№1734-VIII законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~зі ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Висновок суду. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору з первісним кредитором, порушення ним взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цим договором. Відповідачкою порушувалися умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачувалися, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідачка відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі не надала. Проте суд зазначає, що кредитний договір укладено 31 березня 2024 року, тобто після набрання чинності\~Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому встановлення у кредитному договорі процентної ставки у розмірі 2,47% в день не відповідає вимогам частини 5\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що нарахування процентів здійснювалося з 31 березня 2024 року по 14 квітня 2024 року включно за зниженою процентною ставкою у розмірі 15,00 грн в день (0,25% в день), кількість днів, за які здійснювалося таке нарахування 15. Розмір нарахованих процентів за цей період 225,00 грн. Відповідачкою проценти за зазначений період сплачені. З 15 квітня 2024 року по 21 жовтня 2024 року включно проценти нараховувалися у розмірі 148,20 грн (2,47% в день), кількість днів, за які здійснювалося таке нарахування 190. Розмір процентної ставки, яка нараховується за кожний день користування кредитом у цей період, перевищує передбачений законодавством максимум. Таким чином, передбачена в договорі умова щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 2,47 % згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»\~є нікчемною. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним договором, виходячи із встановленої ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Так, розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем за кожен день користування кредитом з 15 квітня 2024 року по 21 жовтня 2024 року включно, становить: 6 000,00 грн х 1% = 60,00 грн. Розмір заборгованості за процентами за цей період становить: 60 х 190 = 11\~400,00 грн. Тому позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже,\~оцінивши кожний\~доказ з\~точки зору\~їх належності\~та допустимості,\~а сукупність\~доказів з\~точки зору\~достатності та\~взаємозв`язку,\~суд вважає,\~що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідачки заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 700,00 грн, що складається з заборгованості за кредитом 6\~000,00 грн, заборгованості за процентами 11\~400,00 грн та комісії 300,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1\~244,39 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідачки не надійшло. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 595,90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial