Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову вказує, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та рішення Черкаської міської ради №520 від 24.05.2000 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в буд. [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Зазначає, що в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послугу здійснювалися згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. У квартирі [ADDRESS] не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житво-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315. У квартирі [ADDRESS] встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому згідно пункту 20 вказаних вище правил, плата за надані послуги воситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води на підставі платіжного документу (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, але, оскільки лічильник обліку гарячого водопостачання не пройшов повірку, то нарахування відбуваються за нормами споживання. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є відповідачка протягом усього спірного періоду. Відповідачка, фактично споживши зазначені вище послуги, не надсилала позивачу жодних скарг чи претензій, щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачці житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Зазначена вище квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення. Відповідачка із серпня 2018 року своєчасно та у повному обсязі не вносила плату за отримані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість станом на 01.03.2025 року в розмірі 5\~211,89 грн. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачці нараховані 3% річних від простроченої суми боргу 455,39 грн. та інфляційна складова боргу 1\~089,63 грн. А тому, позивач просить суд стягнути із відповідачки [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання в розмірі 5\~211,89 грн., інфляційну складову боргу 1\~089,63 грн. та 3% річних у розмірі 455,39 грн., а також судовий збір в розмірі 3 028 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача за довіреністю Поліщук А.Б. не з`явився, попередньо подавши до суду заяву від 01.07.2025 року, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за адресою квартири, за якою рахується борг перед позивачем (власником якої є відповідачка) та за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі «Судова влада». Натомість судові повістки-повідомлення повернулись до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаними адресами, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням відповідачки. Відтак, справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки, яка повідомлялась у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, однак, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в письмовій заяві від 01.07.2025р. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст. ст. 67-68, 162\~ЖК\~України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця,\~якщо інший порядок та\~строки не\~визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії і рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року та № 1480 від 31.10.2007 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання в буд. [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Постачання теплової енергії у дану квартиру не припинено. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 425301991 від 05.05.2025 року, відповідачка [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 3494, виданого 27.05.2014 Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. /а.с. 9/. Разом з\~тим,\~як вбачається\~із відповіді\~Департаменту «Центр\~надання адміністративних\~послуг» Черкаської\~міської ради\~від 28.05.2025\~року №10745/15906-01-10,\~що надійшла\~на запит\~суду 29.05.2025\~року,\~відповідачка [PERSON] ,\~ [INFO] \~з 23.02.2011\~року дотепер\~зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~/а.с.\~25/, (тобто за іншою адресою), однак вона, як власник квартири [ADDRESS] , являється споживачем послуг, які надає позивач. Таким чином, на відповідачку [PERSON] , як на власника майна, покладено обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються до квартири [ADDRESS] позивачем ВП «Черкаська ТЕЦ» Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно». Як вбачається із листа-розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] (ОР №340002026) станом на 01.03.2025 року рахується заборгованість за опалення та гаряче водопостачання в сумі 5\~211,89 грн., оскільки надані позивачем послуги оплачувалися несвоєчасно та не у повному обсязі. Не проживання\~відповідачки [PERSON] у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє останню, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно».\~ Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц. Також судом встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачки на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення відповідачки від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачкою [PERSON] надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , оплачувались несвоєчасно та\~не у\~повному обсязі, в результаті чого у неї утворилась заборгованість в розмірі 5\~211,89 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР №40002026, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідачки на користь позивача. Крім того, частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачається, що 3% річних за період прострочення платежів за надані позивачем послуги становлять 455,39 грн., а інфляційна складова боргу 1\~089,63грн., які також підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача. Таким чином, всього до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання разом з інфляційними та трьома процентами річних за період прострочення платежів, в загальній сумі 6\~756,91 грн. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Разом з тим, суд приходить до висновку і про стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме судового збору. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~позивачем при\~зверненні до\~суду з\~даним позовом\~за вимогу\~майнового характеру\~було сплачено\~судовий збір\~в розмірі\~3028\~грн.,\~що підтверджується\~платіжною інструкцією\~№ 388 від 08.05.2025 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, тому з відповідачки [PERSON] на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved