Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 60496,08 грн, з яких 33721,93 грн - залишок кредиту, 26774,15 грн залишок прострочених комісій, а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі Договору факторингу №21/1311 від 11.09.2020 є новим кредитором за Кредитним договором № 22039000531484 від 07.09.2021, укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , за яким у останнього виникла заборгованість. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалу суду разом з позовною заявою з додатками надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, які він отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0610239326474. Однак відповідач не скористався правом на відзив на позовну заяву, а також не звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до укладеного з АТ «Банк Кредит Дніпро» Кредитного договору №22039000531484 від 07.09.2021 [PERSON] отримав споживчий кредит у розмірі 37200 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,001 % річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 07.09.2021 по 06.04.2022 - 7 % від суми кредиту, з 07.04.2022 по 06.10.2022 - 5,5 % від суми кредиту, з 07.10.2022 по 06.04.2023 - 4 % від суми кредиту, з 07.04.2023 по 07.09.2023 - 2,25 % від суми кредиту; строком на 24 місяці, до 07.09.2023. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за Договором та надав [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 07.09.2021 по 10.04.2024. Згідно із Розрахунком заборгованості станом на 10.04.2024 у [PERSON] виникла заборгованість за кредитом у розмірі 60496,08 грн, з яких 33721,93 грн - несплачена частка кредиту, 26774,15 грн комісія, 0,59 грн прострочені відсотки. Щодо сплати комісії. Згідно з Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ\~банкам надано право отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті\~1\~та частини другої статті\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит); цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включають проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Оцінюючи зміст пункту 1.2 Кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості: з 07.09.2021 по 06.04.2022 - 7 % від суми кредиту, з 07.04.2022 по 06.10.2022 - 5,5 % від суми кредиту, з 07.10.2022 по 06.04.2023 - 4 % від суми кредиту, з 07.04.2023 по 07.09.2023 - 2,25 % від суми кредиту, та зміст Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», чинного на час укладення оспорюваного договору, суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку щодо надання інформації споживачу, визначеним\~статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 Кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, суперечать положенням частини першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним. Доказів наявності іншого переліку відповідних послуг, погодженого зі споживачем при укладенні кредитного договору, банком (позивачем) не надано. Таким чином, комісія у розмірі 26774,15 грн. стягненню не підлягає. Щодо правонаступництва. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» 11.04.2024 було укладено Договір факторингу № 11/04/24, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило ТОВ «Санфорд Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором № 22039000531484 від 07.09.2021. Здійснення оплати згідно з Договором факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 підтверджується платіжною інструкцією №18 від 11.04.2024. \~ \~ \~ \~Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 22039000531484 від 07.09.2021 у розмірі 33721,93 грн. Крім того, відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судовий збір у розмірі 1350,25 грн та 4013 грн витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (55,74 %). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial