Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

23 квітня 2025 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання виконавчого написа нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, Ухвалою від 24.04.2025 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1\~ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. \~ \~ \~ 24.04.2025\~до суду\~надійшла заява\~від представника\~відповідача АТ\~""\~Перший український міжнародний банк" про\~визнання\~позовних вимог. Сторони в судове засідання\~не\~з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду\~не\~повідомили. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНОКО Грисюк О.В. було вчинено\~виконавчий\~напис\~за N 4958, яким стягнуто з [PERSON] \~, як боржника за кредитним договором N 1001096056901 від 06.08.2018 року, укладеним ним із\~ПАТ "Перший український міжнародний банк"\~правонаступником усіх прав та обов`язків якого є\~АТ "Перший український міжнародний банк", ідентифікаційний код юридичної особи\~14282829, далі іменований - стягувач, Строк платежу за кредитним договором N 1001096056901 від 06.08.2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.02.2020 року по 19.02.2021 року. Сума заборгованості складає 140\~117,00 гривень в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 61\~160,58 гривень; прострочена заборгованість за комісією 43\~949,59 гривень; прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 11,06 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 гривень; строкова заборгованість за комісією 0,00 гривень; строкова заборгованість за несплаченими відсотками 0,00 гривень; строкова заборгованість за штрафами і пенями 34\~995,77 гривень. За вчинення цього\~виконавчого\~напису\~нотаріусом на підставі\~статті 31 Закону України "Про нотаріат"\~стягнуто плати із стягувача,\~АТ "Перший український міжнародний банк", в розмірі 500,00 гривень, які\~підлягають\~стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка\~підлягає\~стягненню з боржника, яким (якою) є [PERSON] \~ на користь\~АТ "Перший український міжнародний банк"\~складає 140\~617,00 гривень. Правовідносини щодо видачі\~виконавчого\~напису\~нотаріуса регулюються Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року N 296/5та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за N 282/20595. Згідно ч. 1ст. 1\~Закону України "Про нотаріат", нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом\~виконавчого\~напису\~- це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34\~Закону України "Про нотаріат"). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами\~виконавчих\~написів\~визначено вГлаві 14Закону України "Про нотаріат" та Главі 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно дост. 87\~Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють\~виконавчі\~написи\~на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~виконавчих\~написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат"\~визначено умови вчинення\~виконавчих\~написів. Відповідно до приписів цієїстатті Законунотаріус вчиняє\~виконавчі\~написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло\~не\~більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не\~більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить\~такі\~самі правила та умови вчинення\~виконавчого\~напису\~(пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення\~виконавчого\~напису\~стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка\~підлягає\~стягненню, або предметів, що\~підлягатимуть\~витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення\~виконавчого\~напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення\~виконавчого\~напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~виконавчих\~написів\~нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року N 1172. При вчиненні\~виконавчого\~напису\~нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів\~не\~передбачає інших умов вчинення\~виконавчих\~написів\~нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50\~Закону України "Про нотаріат"\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суд у. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються\~такі\~дії чи акти. Таким\~чином, вчинення нотаріусом\~виконавчого\~напису\~відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом\~виконавчого\~напису\~полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд\~не\~встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом\~виконавчий\~напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення\~виконавчого\~напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням\~виконавчого\~напису. В постанові Верховного Суду (справа N 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: "При вирішенні спору про\~визнання\~виконавчого\~напису\~таким, що\~не\~підлягає\~виконанню, суд\~не\~повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень\~статей87,88 Закону "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом\~виконавчого\~напису\~боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у\~виконавчому\~написі, та чи\~не\~було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом\~виконавчого\~напису". Разом із тим, законодавством\~не\~визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі N 6-887цс17. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З тексту оспорюваного\~виконавчого\~напису\~N 4958 від 07.05.2021 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.\~ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат"\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~виконавчих\~написів\~нотаріусів, затвердженогопостановою КМУ від 29.06.99 року за N 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесенимиПостановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року N 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~виконавчих\~написів\~нотаріусів"), для одержання\~виконавчого\~напису\~по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа N 826/20084/14) визнано незаконною та\~не\~чинною з моменту прийняттяПостанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~виконавчих\~написів\~нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання\~виконавчого\~напису\~додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про\~визнання\~незаконною та\~не\~чинноюПостанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~виконавчих\~написів\~нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку,\~не\~засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення\~виконавчих\~написів, закріплених устатті 88\~Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання\~виконавчого\~напису, звужує передбаченістаттею 88Закону України "Про нотаріат" умови вчинення\~виконавчих\~написів\~і\~не\~відповідає положеннямстатті 87 цього\~Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року N 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого\~визнання\~акта суб`єкта владних повноважень\~не\~чинним означає втрату чинності\~таким\~актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати\~не\~чинною Постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~виконавчих\~написів\~нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі N 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її\~виконання. Суд враховує, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного\~виконавчого\~напису\~дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі N 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у N 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року N 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі N 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24.11.2017 року N 92. Відповідно достатті 124\~Конституції України,\~ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до\~виконання\~всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Києво-Святошинського РНОКО Грисюк О.В., при вчиненні оскаржуваного\~виконавчого\~напису\~07.05.2021\~не\~врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчиняти\~виконавчі\~написи\~по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже\~не\~чинні і повинен був відмовити стягувачу у вчиненні\~виконавчого\~напису\~у відповідності до нормЗакону України "Про нотаріат". Таким\~чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного\~виконавчого\~напису\~не\~забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що\~не\~відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги в частину\~визнання\~виконавчого\~напису\~таким, що\~не\~підлягає\~виконанню\~мають бути задоволені в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141\~ЦПК України з\~відповідача на користь позивача\~підлягають\~стягненню понесені ним судові витрати в розмірі сплаченого судового збору, 1211,00 грн. Відповідно ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі\~визнання\~позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, повернути позивачу 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved