Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

20.12.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що 13 березня 2015 року між Позивачкою та Відповідачем зареєстровано шлюб, про що Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 64 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу Позивачка та Відповідач мають спільну дитину, а саме доньку [PERSON] [INFO] . Сімейне життя не склалось через несумісність характерів, фактично шлюбні стосунки припинено. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між Позивачкою та Відповідачем має формальний характер, у зв`язку з чим Відповідач виявив бажання розірвати шлюб в судовому порядку. Станом на сьогодні, судом ще не винесено рішення про розірвання шлюбу. Донька, [PERSON] [INFO] проживає з Позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебуває на й утриманні. Позивач та Відповідач так не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини, Відповідач добровільно не надає Позивачу матеріальної допомоги. Враховуючи зазначене, Позивач вирішив формалізувати стосунки з Відповідачем щодо утримання спільної дитини шляхом отримання судового рішення про стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини, що надасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення нормального проживання дитини. Звертаємо увагу суду, що матеріальний стан Позивача не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний, всебічний розвиток дитини. Однак, спільна дитина Позивача та Відповідача потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема, витрат на одяг, харчування, медичний догляд, шкільне знаряддя, а також для забезпечення належного рівня освіти. На підставі вищезазначеного позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.03.2025 року до суду представником відповідача [PERSON] адвокатом Васильєвим Євгеном Євгеновичем подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про визначення порядку спілкування батька з дитиною. У прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про визначення порядку спілкування батька з дитиною, судом було відмовлено. У задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, судом було відмовлено. 25.03.2025 року до суду представником відповідача [PERSON] адвокатом Васильєвим Євгеном Євгеновичем подано відзив на позовну заяву, у якому він зазначив наступне. Відповідач не погоджується зі сплатою на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для всіх соціальних та демографічних груп залишився незмінним, в тому числі й для дітей: до 6 років - 2563 грн; від 6 до 18 років 3 196 грн., і Відповідач має обов`язок сплачувати не менше 50 % від зазначеного прожиткового мінімуму. Відповідач зазначив, що Позивач вже більше 8 років ніде не працює і особистого доходу не має, з моменту укладення шлюбу і до розлучення повністю перебувала, разом з дитиною, на утриманні Відповідача. Наразі Відповідач дійсно має обов`язок утримувати свою неповнолітню дитину, проте у Відповідача відсутній обов`язок утримувати Позивача, яка за рахунок дитини хоче вирішити свої фінансові проблеми. Щодо працездатності Відповідача та відсутності обставин, які унеможливлюють виконання Відповідачем обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини в розмірі заявлених позовних вимог відповідач зазначив наступне. В позовній заяві представник Позивача зазначає наступне: «При стягненні аліментів з Відповідача прошу врахувати, що він є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає. Відсутність даних обставин, дає можливість Відповідачу в повній мірі виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, до досягнення повноліття. Необхідно зазначити, що в даному випадку відсутні будь-які обставини, передбачені ст. 188 СК України, які звільняють батька від обов`язку утримувати свою дитину.» Проте, на думку відповідача, зазначене не відповідає дійсним обставинам справи. Позивачу достеменно відомий матеріальний стан та стан здоров`я Відповідача після його звільнення з лав Збройних Сил України. Саме ці обставини, на думку відповідача, і були головною причиною розлучений Позивача та Відповідача і причиною конфлікту, який виник між ними. Суть його зводиться до того, що Позивач заявила, що вона не збирається покласти своє життя на лікування інваліда, ветерана з посттравматичним синдромом та неврологічними розладами, отриманими внаслідок поранень, за ті копійки що він наразі отримує від держави (Позивачу дуже подобалось, жити за рахунок грошового забезпечення Відповідача за безпосередню участь у бойових діях). Так, на даний час, Відповідач не працює в зв`язку з втратою здоров`я і отримує лише пенсійні виплати, як особа з інвалідністю внаслідок війни 3-ої групи, у загальному розмірі 17 000,00 грн. Відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 10.12.2015 року. Внаслідок участі у бойових діях щодо захисту територіальної цілісності України отримав неодноразові поранення та акубаротравми і наразі є особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] від 03.05.2024 року. Незадовільний стан здоров`я Відповідача підтверджується й Виписками з лікарні, направленнями на додаткові медичні обстеження, в зв`язку з погіршенням самопочуття Відповідача, а також відповідними заключеннями лікарів. На момент складення даного Відзиву на позовну заяву Відповідач має наступний діагноз: «Хронічна вертеброгенна шийна та поперекова радикулопатія в стадії загострення зі стійким больовим синдромом, статико- динамічними порушеннями. Наслідки перенесеної важкої ЗЧМТ, контузії головного мозку, акубаротравми (22.04.2022 р.). Постравматична, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., в стадії декомпенсації, постійний стійкий цефалгічний синдром, гіпомнестичний синдром, виражений астено-невротичний синдром. Поширений остеохондроз шийного та поперекового відділів хребта, кили на рівні С4-С6,L4-S1, протрузії на рівні мхд С3-С4». З огляду на зазначене вище, Відповідач готовий сплачувати аліменти на утримання своєї доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, з урахуванням необхідності подальшого довготривалого лікування і не можливості працювати в зв`язку з втратою здоров`я під час захисту Батьківщини. На підставі зазначеного відповідач просив суд відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог в запропонованій редакції та ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Сторони у судове засідання 28.03.2025 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, КЦС ВС у\~Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.04.2017 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] , про що Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 05.04.2017 року складено відповідний актовий запис № 202. Батьками особи зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання складеного 16.12.2024 року старостою Святопетрівського старостинського округ, та Довідки № 47219 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.12.2024 року, дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом на даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 1\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2\~ст. 182 СК України). Водночас високий заробіток (дохід) платника аліментів не може слугувати підставою для зменшення частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 26.05.2023 року складеного лікарем-нейрохірургом [PERSON] станом на 26.05.2023 року відповідач [PERSON] мав діагноз: Органічне враження ЦНС травматичного генезу. Наслідки після важкої МВТ, ЗЧМТ, контузії головного мозку, акубаротравми (22.04.2022р.). Посттравматичний церебральний арахноїдит з лікворо-динамічними кризами. Посттравматична дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст. Двостороння пірамідна недостатність. Стійкий нестерпний цефалгічний синдром. Гіпомнестичний синдром. Вираженими вестибуло-атактичними порушеннями. Симпато-адреналові кризи. Астено-невротичний синдром. Поширений остеохондроз хребта, деформуючий спондильоартроз хребта з помірним порушенням функцій. Виражений больовий синдром на всіх рівнях хребта, чутливі порушення, стато-динамічні розлади та м`язево-тонічні порушення. Кили на рівні мхд С4-C6, L4-SI, протрузії на рівні мхд СЗ-С4. Рекомендацій: Показано лікування в неврологічному стаціонарі. При неефективності медикаментозного лікування показано оперативне втручання. Згідно Виписки із медичної картки (стаціонарного) хворого № 3226, виданої КНП «Вишнівська міська лікарня» від 14.10.2024 року, відповідач [PERSON] мав повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Хронічна вертеброгенна шийна та поперекова радикулопатія в стадії загострення зі стійким больовим синдромом, статико-динамічними порушеннями. Наслідки перенесенної важкої ЗЧМТ, контузії головного мозку, акубаротравми (22.04.2022р.). Постравматична, дисциркуляторна енцефалопаті II-III ст., в стадії декомпенсації, постійний стійкий цефалгічний синдром, гіпомнестичний синдром, виражений астено-невротичний синдром. Поширений остеохондроз шийного та поперекового відділів хребта, кили на рівні С4-C6,L4-S1, протрузії на рівні мхд СЗ-C4. Відповідач [PERSON] наразі є особою з інвалідністю 3 групи, про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] . Посвідчено видане 03.05.2024 року та діє до 01.05.2025 року. Отже, відповідач [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується випискою із картки хворого, направленнями на додаткові медичні обстеження. Відповідно до ч. 2ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України- батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При цьому суд враховує, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років згідно\~Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік»\~становить з 3\~196, 00\~гривні. Нормами ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагатизміни розміруаліментів шляхомзміни способуприсудження аліментівне може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, однак просив суд змінити спосіб стягнення аліментів із частки заробітку відповідача на тверду грошову суму, та стягувати із відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4\~000,00 грн, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Так, згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи право відповідача на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дітей який становить 3\~196,00 грн, з урахуванням віку дитини та її потреб,

Outcome: partial