Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водовідведення в сумі 30684 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2270 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] , за яким відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , власниками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі є споживачами послуг, отримують квитанції на оплату та користуються наданими послугами з гарячого водопостачання та централізованого опалення, а тому зобов`язані оплатити заборгованість. Внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань щодо своєчасного внесення поточних платежів станом на 01 червня 2021 року (за період з 01 березня 2021 року по 31 травня 2021 року) виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 30684 грн. Від добровільного погашення заборгованості відповідачі ухиляються. Ухвалою від 28 липня 2021 року суд прийняв до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та відкрив у справі спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2021 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Ухвалою від 04 лютого 2024 року суд задовольнив заяву відповідача [PERSON] про скасування заочного рішення, скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 24 лютого 2025 року суд за клопотанням представника позивача замінив неналежного відповідача [PERSON] належними відповідачами - [PERSON] та [PERSON] . У клопотанні від 08 липня 2025 року представник позивача [PERSON] просить розгляд справи проводити у її відсутність за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у заяві від 08 липня 2025 року просить провести розгляд справи без участі відповідача та її представника, позовні вимоги визнає в межах строків позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату і час розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), власниками якого є [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3014. Згідно з оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01 березня 2014 року по 31 травня 2021 року заборгованість відповідачів з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 червня 2021 року становить 30684 грн, за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2021 року - 20631,06 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ст.319, 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться.\~Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). \~ \~За положеннями\~ст.610,\~611\~ЦК\~України,\~порушенням зобов`язання\~є\~його\~невиконання або виконання з порушенням\~ умов, визначених\~ змістом зобов`язання\~ (неналежне\~ виконання).\~У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється відповідно до положень\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні положення містить і\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~в редакції, чинній на час розгляду справи. Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у\~ст.67, 68, 162 Житлового кодексу України. Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради № 6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго". Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги з централізованого теплопостачання. Докази на спростування зазначеної обставини у справі відсутні. Відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого теплопостачання належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Однак, відповідачі, користуючись послугами з теплопостачання ТОВ "Рівнетеплоенерго", їх оплату не здійснювали, внаслідок чого станом на 01 червня 2021 року утворилася заборгованість за період з 01 березня 2014 року до 31 травня 2021 року в сумі 30684 грн, що підтверджується оборотною відомістю за особовим рахунком № [NUMBER] . За встановлених обставин наявні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. У заяві від 20 березня 2025 року представник відповідача [PERSON] просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Відповідно до\~ст.256 ЦК України,\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі\~ст.257 ЦК України,\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За положеннями ч.1, 5\~ст.261 ЦК України,\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.3, 4\~ст.267 ЦК України,\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, п. 12\~прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями \~257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого\~постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». За загальним правилом, визначеним у\~ст.8 Конституції України та ст.5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX\~разом із відсутністю норми про зворотну дію цього\~закону\~в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2020, не є продовженими. Із наведеного вбачається, що позовна давність по заборгованості у період з березня 2014 року по березень 2017 року щодо щомісячних платежів від моменту прострочення яких до введення карантину минуло три роки спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 Перехідних положень доЦК України\~щодо продовження строку позовної давності не поширюється. Сплив позовної давності щодо решти періоду заборгованості починаючи з березня 2017 року припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову позивачем 15 липня 2021 року та продовжено в Україні до 30 квітня 2023 року, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень доЦК України\~в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. При цьому, послуги, надані у березні 2017 року, споживач мав оплатити до 20 квітня 2017 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з квітня 2017 року. Враховуючи зазначені норми, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 02 квітня 2017 року до 31 травня 2021 року. Заборгованість за вказаний період становить 20631,06 грн. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 березня 2014 року до 01 квітня 2017 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності. За правилами ч.1 ст.142 ЦПК України, враховуюи визнання відповідачем позову в межах позовної давності, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2270 грн при поданні позову, що становить 567,50 грн з кожного. Інші 50 відсотків судового збору в сумі 1135 грн підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. \~ \~На підставі\~наведенного та\~

Outcome: partial