Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (далі - ТОВ "Факторинг Партнерс") звернулося у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 02 квітня 2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір №7750810 про надання споживчого кредиту. Згідно умов вказаного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 10000 грн. строком на 360 днів, процентна ставка становить 2,2%, яка нараховується за кожен день користування позикою у межах строку кредиту. Свої зобов`язання ТОВ «Авентус Україна» перед відповідачем виконало, шляхом зарахування кредитних коштів у розмірі 10000 грн. на платіжну картку відповідача. В свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 27 січня 2025 року між ТОВ"Факторинг Партнерс" та ТОВ "Авентус\~Україна" було укладено договір факторингу № 27.01/25-Ф, відповідно до якого до ТОВ"Факторинг Партнерс" перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором про споживчий кредит №7750810 від 02 квітня 2024 року на загальну суму 22646 грн. 37 коп. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за зазначеним кредитним договором на загальну суму 22646 грн. 37 коп., а також понесені судові витрати. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача в поданій позовній заяві зазначила, що просить розгляд справи проводити без участі їх представника, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. Так, 02 квітня 2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] \~за допомогою\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи ТОВ\~«Авентус Україна»\~було укладено укладено електронний договір №7750810 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 550/ОД від 22.03.2024 та розміщених на їх сайті:https://creditplus.ua. Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору №7750810 про надання споживчого кредиту сума кредиту (загальний розмір) складає 10000 грн., строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит у розмірі 10000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» вих. №20250129-2.1 від 29.01.2025 року, з якої вбачається, що на платіжну картку № [NUMBER] - зараховані кошти в сумі 10000 грн. 27 січня 2025 року між ТОВ"Факторинг Партнерс" та ТОВ "Авентус\~Україна" було укладено договір факторингу № 27.01/25-Ф, відповідно до якого до ТОВ"Факторинг Партнерс" перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором про споживчий кредит №7750810 від 02 квітня 2024 року на загальну суму 22646 грн. 37 коп. Як вбачається з реєстру боржників Додаток №1 до договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року, загальна сума заборгованості [PERSON] за договором про споживчий кредит №7750810\~від 02\~квітня 2024\~року становить\~22646\~грн.\~37\~коп,\~з яких:\~9338 грн. 13 коп. залишок заборгованості по основному боргу, 8308 грн. 24 коп. залишок заборгованості по процентах; 5000 грн - залишок заборгованості по штрафу. Вимоги договору [PERSON] виконані не були. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором. З наданих позивачем розрахунку вбачається, що відповідач не виконав умови договору. Правовою підставою заявлених ТОВ "Факторинг\~Партнерс" вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не - пускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідач порушив строки погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржником не спростовано фактів отримання грошових коштів на підставі укладеного кредитного договору і він належним чином не виконує зобов`язання, передбачені кредитним договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача за договором про споживчий кредит №7750810\~від 02\~квітня 2024\~року стягненню\~підлягає заборгованість\~частково на\~загальну суму\~17646\~грн.\~37\~коп.,\~а саме: 9338 грн. 13 коп. залишок заборгованості по основному боргу, 8308 грн. 24 коп. залишок заборгованості по процентах. Згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 17646 грн. 37 коп. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується: договором про надання правової допомоги №02/07/2024 від 02 липня 2024 року укладеним між ТОВ"Факторинг Партнерс" (як клієнт) та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", заявкою №463 на надання юридичної допомоги до договору про надання правової допомоги №02/07/2024 від 02 липня 2024, витягом з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року, згідно якого вартість наданих адвокатом послуг становить 13000 грн. 00 коп. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" слід стягнути витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 77,92 % від ціни позову, що становить 1887 грн. 53 коп. (2422,40 грн.*77,92 %) - судового збору та 10129\~грн. 60 коп. (13000 грн.*77,92 %) - витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved