Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

05.05.2025 представник позивачки адвокат Камочкіна Анна Юріївна звернулася до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із зазначеним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування майна за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок в цілому з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 61,7 кв.м., до якого входять: коридор 12,5 кв.м., кімната 19,2 кв.м., кладова 7,9 кв.м., кухня 10,7 кв.м. та господарських будівель і споруд, літери «Б» - сараю, «В» - вбиральня, «К» - колодязь, «І» - огорожа, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] є рідною Донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 28.07.1983. 04.10.2007 позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №26 від 04.10.2007. [INFO] померла мати позивачки, після її смерті спадщина не відкривалась. [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Померла мати [PERSON] та бабуся [PERSON] приходились один одній мати та донька. Після смерті бабусі відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивачки, отримала відмову через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. З огляду на викладене для захисту своїх майнових прав позивачка звернулася до суду. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2025 справу передано за територіальною юрисдикцією на розгляд до Старосамбірського районного суду Львівської області. Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.06.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. В підготовче судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, представник позивачки надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути за її відсутністю та відсутністю позивачки, позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, проте від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій остання просить справу розглядати у її відсутності, проти позову не заперечує. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.07.1983 (а.с.13). 04.10.2007 позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №26, від 04.10.2007 (а.с.33). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2011, після її смерті спадщина не відкривалась (а.с.31). [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.01.2018 (а.с.32). Померла мати [PERSON] та бабуся [PERSON] приходились один одній мати та донька, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.14-15, 16). Після смерті бабусі відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книгою (а.с.25-30). З довідки за вих. № 430 від 20.11.2024, виданої старостою старостинського округу №5 Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області Косовським І.Д., вбачається, що власником житлового будинку [ADDRESS] дійсно являється [PERSON] (а.с.34). Відповідно до технічного паспорту, виданого на ім`я позивачки, вбачається, що житловий будинок було побудовано у 1930 році та складається в цілому з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А-1», загальною площею 61,7 кв.м., до якого входять: коридор 12,5 кв.м., кімната 19,2 кв.м., кладова 7,9 кв.м., кухня 10,7 кв.м. та господарських будівель і споруд, літери «Б» - сараю, «В» - вбиральня, «К» - колодязь, «І» - огорожа (а.с.20-24). Спадкоємиця першої черги [PERSON] відмовилася від права на прийняття спадщини на користь [PERSON] , про що свідчить її заява про відмову від спадщини, яка міститься матеріалах копії спадкової справи. Постановою приватного нотаріуса Мельничок С.Є. від 23.07.2018 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.18). Таким чином, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина 1 статті 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця [PERSON] належне останній право власності на житловий будинок, перейшло в порядку спадкування за законом до [PERSON] (позивачки у справі). Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved