Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

24.12.2024 року представник позивача виконавчого комітету Гоголівської селищної ради як органу опіки і піклування в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] аліменти на користь малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позову зазначали, що Службою у справах дітей проведено роботу щодо перевірки виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За наслідками проведеної роботи встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає в селищі Гоголеве, Миргородського району, Полтавської області, разом із бабусею [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . Мати, [PERSON] не проявляє материнської турботи, не цікавиться здоров`ям дитини, не бере участі у вихованні сина, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Бабуся [PERSON] не чинила та не чинить перешкод у спілкуванні дитини з мамою, однак остання не бажає брати участі у вихованні сина, не проявляє інтересу до навчання дитини, не цікавиться станом його здоров`я. Батько дитини записаний зі слів матері. Зазначають, що [PERSON] двічі запрошувалася на засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо з`ясування причин неналежного виконання нею батьківських обов`язків, проте вона жодного разу на виклики не з`явилася. Вказують про те, що нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору. Таким чином, вважають, що поведінка [PERSON] свідчить про те, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків і не бажає виховувати належним чином свого сина. Ухвалою суду від 13.02.2025 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 13.03.2025 року (а.с.43-44). Ухвалою суду від 06.03.2025 року задоволено заяву представника третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Гоголівської селищної ради про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.66). 14.04.2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 травня 2025 року (а.с.87-88). Представник позивача Стрижак Ю.О. в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, додатково пояснивши, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , яка в 2015 році залишила проживати сина зі своєю матір`ю (бабусею дитини) та з того часу з сином не спілкується та не підтримує з ним будь-який зв`язок. Вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не проявляє материнської турботи, не цікавиться здоров`ям дитини, його шкільним життям, не бере участі у вихованні сина тривалий час, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] не працює, не має постійного доходу, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Позов просила задовольнити. В подальшому надала заяву про розгляд справи в її відсутність (а.с. 121-122). Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Згідно з п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси. Згідно з інформації, наданої виконавчим комітетом Драбинівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42). Повідомлення же про вручення поштових відправлень про отримання судових повісток про виклик до суду [PERSON] в судові засідання повернулися у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 46-47, 72-73, 74-75, 94-95, 119-120), тобто [PERSON] відсутня за адресою місця реєстрації. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Гоголівської селищної ради в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання (а.с. 93, 113). Суд, вислухавши пояснення у вступному слові представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами ст.150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про стан їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав,якщо вона,він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконаннясвоїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини,примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і гуртуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання,підготовку до самостійного життя,зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батько [PERSON] - [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с. 12). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.117). [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.118). Отже, [PERSON] є бабусею [PERSON] , 2012 року народження. Звертаючись з позовом, представник позивача зазначила, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із бабусею [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . Відповідачка не проявляє материнської турботи, не цікавиться здоров`ям дитини, не бере участі у вихованні сина, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Так, згідно з довідки ЦНАП Гоголівської селищної ради Миргородського району, Полтавської області №1634 від 04.12.2024 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає без реєстрації онук [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Вказана обставина також підтверджується актами обстеження умов проживання від 26.04.2024 року(а.с.13), від 18.11.2024 року (а.с.14), актом оцінки потреб сім`ї №94 (а.с.15-17) та висновком оцінки потреб сім`ї (а.с.18-19). Згідно з наказом №8 від 26.04.2024 року служби у справах дітей виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області [PERSON] , 2012 року народження, був поставлений на облік, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. Згідно з даними виконавчого комітету Драбинівської сільської ради №02-29/21 від 12.02.2025 року (а.с.42) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, та обставина, що відповідачка мешкає окремо від дитини не звільняє її від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Той факт, що відповідачка не приймає участі у вихованні, навчанні дитини, не турбується про його здоров`я та життя, тривалий час взагалі не спілкується з дитиною, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, згідно з довідкою опорного закладу «Гоголівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області» від 30.04.2024 року №87, [PERSON] , [INFO] в даному закладі навчається з 1-го класу. Проживає за адресою: [ADDRESS] . Батьки проживають окремо, дитиною не цікавляться, вихованням займається бабуся [PERSON] (а.с.21). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали таке. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона будучи класним керівником [PERSON] , жодного разу не бачила та не спілкувалась з його матір`ю. Вона жодного разу не приходила до шкоди, не цікавилась успіхами сина, вона відсутня в його житті та в навчанні. [PERSON] проживає разом з бабусею, яка й підтримує зв`язок зі школою та займається його вихованням. Свідок [PERSON] , яка є спеціалістом-фахівцем із соціальної роботи виконавчого комітету Гоголівської селищної ради, в судовому засіданні показала, що мати [PERSON] залишила його проживати з бабусею, з якою він проживає більше 7 років, й яка самостійно займається його вихованням. Мати не спілкується з сином та ні підтримує з ним будь-якого зв`язку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що її дочка [PERSON] в 2016 році привезла до неї свого сина (та її онука) та залишила його проживати разом з нею. З того часу [PERSON] проживає разом з нею, а вона - [PERSON] з сином не спілкується, до нього не приїжджає, матеріально не утримує. Останній раз з сином вона спілкувалась більше 4 років тому та бачила його, коли він пішов в перший клас. Де саме зараз проживає відповідачка, їй невідомо, вона проживає з різними чоловіками та зловживає алкогольними напоями. [PERSON] повністю перебуває на її утриманні та його вихованням займається виключно вона. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає в родині своєї бабусі [PERSON] , з 2016 року, відповідачкою не було прийнято будь-яких спроб зустрітися з сином, вона не спілкується з дитиною, не допомагає матеріально, не відвідує його, школу, в якій він навчається, не приймає будь-якої участі в його житті. Тобто, самоусунулася від виховання та утримання сина, залишивши дитину з бабусею та не виявляє будь-який інтерес до сина на протязі тривалого часу. На комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 22.11.2024 року №1 було вирішено рекомендувати виконавчому комітету затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Виконавчим комітетом Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області був наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 13.12.2024 року №107. Виходячи з того, що на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Гоголівської селищної ради перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. Службою встановлено, що з моменту народження [PERSON] проживав три роки разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] в селі Мушина Гребля Полтавського району Полтавської області. Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. У березні 2016 року мама дитини [PERSON] передала свого малолітнього сина на виховання його рідній бабусі [PERSON] , яка проживає в селищі Гоголеве. Після того мати дитини ніяким чином не піклувалася про сина, не цікавилась його станом здоров`я, навчанням, не піклувалася про його фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримувала, тобто свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] не чинила та не чинить перешкод у спілкуванні дитини з мамою, однак мама не бажає брати участі у вихованні сина, не проявляє інтересу до навчання дитини, а також, не цікавиться її станом здоров`я. Відповідно до інформації, наданої опорним закладом «Гоголівська загальноосвітня школа І-ІП ступенів виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області» встановлено, що батьки проживають окремо, дитиною не цікавляться, вихованням займається бабуся хлопчика. 18.11.2024 року комісією у складі начальника служби у справах дітей та спеціаліста-фахівця із соціальної роботи виконавчого комітету Гоголівської селищної ради проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , в [ADDRESS] . Квартира складається з 3-х кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати та комори. В ході обстеження встановлено, що [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] . Вона створила належні умови для проживання дитини. Вітя має окрему кімнату, має визначене місце для сну, навчання та проведення дозвілля. Дитина забезпечена необхідним одягом, взуттям, засобами гігієни, канцтоварами, іграшками та повноцінним харчуванням. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 22.11.2024. Мати на засідання комісії не з`явилася, оскільки точне місце її проживання та контакти не відомі. Службою у справах дітей надсилалося повідомлення за місцем її реєстрації. На засіданні комісії бабуся повідомила, що мати взагалі не цікавиться розвитком, навчанням та здоров`ям свого сина, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не має місця постійного проживання та роботи. Зі слів хлопчика, він з матір`ю не спілкується та не бажає спілкуватись із нею, оскільки зовсім її не пам`ятає (а.с.27, 28-29). Таким чином, аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд доходить висновку про те, що [PERSON] на протязі тривалого часу не цікавиться а ні інтересами дитини, а ні станом його здоров`я, не утримує його матеріально, не піклувалася про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя, не піклувалася про забезпечення необхідного харчування, медичного догляду. Фактично самоусунулася від його виховання та утримання, систематично не виконує батьківські обов`язки по вихованню і розвитку дитини, покладені на неї статтею 150 Сімейного кодексу України. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання дитини, в зв`язку з чим, суд доходить висновку про необхідність позбавлення її батьківських прав відносно дитини: [PERSON] , [INFO] . Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на користь малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.166 СК України вбачається, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення, до стягнення з відповідачки [PERSON] підлягають аліменти на утримання [PERSON] в розмірі по 1/4 частки її заробітку (доходу), щомісячно, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, яка є молодою, працездатною особою, відсутність даних щодо хворобливого стану її здоров`я, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні дитини. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Із наведеного слідує, що виконавчий комітет Гоголівської селищної ради як орган опіки і піклування при зверненні до суду в інтересах неповнолітніх дітей з позовом про позбавлення батьківських прав звільнений від сплати судового збору. Згідно з положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 3028 гривень. Отже, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру в сумі 3028,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved