Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

Представник позивача АТ «ПУМБ» Киричук Г.М. звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. За змістом позову, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори: Договір №2001360384301 від 19.07.2019, за яким відповідачу видано 50000,00 грн. та Договір №1001798738901 від 25.01.2021, за яким відповідачу видано кредит у сумі 24300,00 грн. Відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконала у зв`язку з чим станом на 10.01.2025 виникла заборгованість: за кредитним договором №2001360384301 від 19.07.2019 в сумі 86497,64 грн., з яких: 49546,42 грн. - заборгованість за кредитом; 36951,22 гривень - заборгованість за процентами, 0 грн. заборгованість за комісією; за кредитним договором №1001798738901 від 25.01.2021 в сумі 16041,24 грн., з яких: 8268,83 грн. заборгованість за кредитом, 1,64 грн. заборгованість за процентами, 7770,77 заборгованість за комісією. На вимогу позивача про сплату заборгованість, відповідач не відреагував. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за вказаними кредитними договорами в загальній сумі 102538,88 гривень та судові витрати. Ухвалою судді від 07.04.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками (позивачем) були направлені поштою. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступного. 19.07.2019 відповідач [PERSON] підписала заяву №2001360384301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на веб-сайті банку в повному обсязі. За змістом заяви, [PERSON] просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях, надати кредитну картку № [NUMBER] , встановити кредитний ліміт у сумі 3900,00 грн. Сторони погодили загальну річну ставку у розмірі 47,88% (а.с. 17). Разом із заявою, 19.07.2019 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому встановлені істотні умови договору: тип кредиту кредитна лінія, сума і ліміт кредиту 3900,00 грн, строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка 47,88% річних (а.с. 18). До позовної заяви позивач додав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, яка діє з 12.06.2019 (а.с. 19-47). У період з 19.07.2019 по 03.03.2022 відбувалось зміна кредитного ліміту, останній раз 03.03.2022 до 50\~000,00 грн., про що свідчить довідка про збільшення кредитного ліміту по договору №2001360384301 (а.с.66). Згідно з наданою суду виписки за період з 19.07.2019 по 10.01.2025, встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами, частково здійснювала погашення кредиту, але не в повному обсязі (а.с.81-88). Станом на 10.01.2025 заборгованість за кредитним договором №2001360384301 складає 49546,42 гривні за сумою кредиту, що видно з наявного розрахунку, за відсотками 36951,22 грн. (а.с.72-76). Також, судом встановлено, що згодом, 25.01.2021 відповідач [PERSON] підписала заяву №1001798738901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на веб-сайті банку в повному обсязі (а.с.11) та Паспорт споживчого кредиту (а.с. 12). За змістом заяви, [PERSON] просила надати їй споживчий кредит на таких умовах: сума 24300,00 грн.,строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних, разова комісія 0 грн., 0%. Також, підписанням заяви між сторонами погоджено графік платежів, відповідно до якого чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період становить 1739,18 грн. щомісяця та 1738,92 грн. (останній платіж), комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 726,57 грн. щомісяця, платіжні періоди з 25.01.2021 по 25.01.2023. До позовної заяви позивач додав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, яка діє з 12.08.2020 (а.с. 48-60). Згідно з наданою суду випискою за період з 25.01.2021 по 10.01.2025, встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами, частково здійснювала погашення кредиту, але не в повному обсязі (а.с.77-80). Станом на 10.01.2025 заборгованість за кредитним договором №№1001798738901\~складає 8268,83 гривні за сумою кредиту, 1,64 грн. за відсотками, 7770,77 за комісією. Позивачем направлено на поштову адресу [PERSON] письмову вимогу про виконання зобов`язань за вищезазначеними кредитними договорами №КНО-44.2.2/18 від 13.01.2025 (а.с.61), однак матеріали справи не містять доказів її добровільного виконання відповідачем. Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст.\~207,\~509,\~525-527,\~599,\~610,\~611,\~625,\~1048-1050,\~1054,\~1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст.\~626-629,\~631 ЦК України). Зокрема, ч.1\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1,3\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Як вбачається з матеріалів справи, та відповідачкою не оспорюється, що 25.01.2021 між відповідачкою та АТ «ПУМБ» був укладений кредитний договір № 1001798738901, шляхом акцептування відповідачкою наданої банком пропозиції, шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Умови кредитування були узгоджені сторонами, шляхом фіксування їх у заяві та паспорті споживчого кредиту. Розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором. Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції. Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди. Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України. Як вбачається з кредитного договору, а саме з Розділу «Споживчий кредит» сторони узгодили супровідні послуги, а саме щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, які фактично є послугами з розрахунково-касового обслуговування. Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначила, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з матеріалами справи, відповідачка погодилась з умовами кредитування, у тому числі й щодо сплати комісії. Однак, умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Ат «ПУМБ» до [PERSON] в частині стягнення прострочених комісій задоволенню не підлягають. Як вбачається з наданої виписки за період з 25.01.2021 по 10.01.2025 відбувалось автоматичне погашення строкової заборгованості за щомісячною комісією за договором №1001798738901 від 25.01.2021 на загальну суму 8940,34 грн. Між тим, враховуючи, що дана умова є нікчемною вказані кошти підлягають зарахуванню в погашення простроченої заборгованості за кредитом, яка складає 8268,83 грн. за кредитом та 1,64 грн за відсотками, а всього 8270,47 грн. Таким чином у відповідачки наявна переплата за кредитним договором №1001798738901 від 25.01.2021 у сумі 669,87 грн. (8270,47 грн. 8940,34 грн.), у звязку із чим у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2001360384301 від 19.07.2019 суд дійшов висновку про те, що АТ "ПУМБ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, а саме, відкрило на ім`я відповідача картковий рахунок, видало платіжну картку із встановленим лімітом, який використовувала відповідач [PERSON] протягом строку користування нею. Підтверджень розірвання договору за ініціативою відповідача чи заперечень проти списання платежів, які стягувались банком під час користування кредитною карткою на час розгляду справи у її матеріалах немає. Так, з урахуванням наведених норм та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що станом на 10.01.2025 відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань до звернення до суду належним чином не виконала, сума тіла кредиту та нарахованих відсотків, що підтверджена розрахунком, є обґрунтованою та підлягає стягненню з вказаної фізичної особи в повному обсязі. Хоча вказана заява-анкета не містить строку користування карткою, повернення кредиту, але, як видно з розрахунку, фактично використані позичальником кошти в межах встановленого банком ліміту в добровільному порядку АТ «ПУМБ» відповідачем повернуті не були. Із врахуванням норми ч.2\~ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості за тілом кредиту у сумі 49546,42 грн, за відсотками 36951,22 грн, а всього 86497,64 грн. та позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню частково. За змістом ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково (на 84,35%), з відповідачки на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню удовий збір у розмірі 2043,29 грн.

Outcome: partial