Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, в якому просила визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що у сторін під час перебування у шлюбі народилася дитина, яка після припинення спільного проживання сторін, залишилась проживати з матір`ю, визначення місця проживання дитини з матір`ю буде відповідати інтересам дитини. Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 03.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 13.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та надала висновок Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради за № 01-05-з/187 вх від 11.04.2025 року про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши думку представника позивача, покази свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 30.05.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 610, та згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 року, шлюб між сторонами розірвано. Сторони є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 29.09.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складений актовий запис № 9083. Згідно довідки КНП «Дитяча міська поліклініка № 2» Одеської міської ради за № 785 від 05.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває під постійним динамічним спостереженням та згідно відповідним протоколам лікування регулярно проходить інструментальні та лабораторні обстеження, а також знаходиться на постійній медикаментозній корекції. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] виданого 29.11.2024 року, позивач [PERSON] з 12.08.2024 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . Згідно довідки за № 738 виданої 11.11.2024 року військовою частиною [NUMBER] , відповідач [PERSON] проходить службу у Збройних Силах України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.05.2014 року, який на даний час розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та на даний час дитина проживає з матір`ю. За показами свідків, допитаних у судовому засіданні, батько тривалий час проживає за межами Україні, дитину особисто не відвідує, що в сукупності стає ускладненням для вирішення побутових питань пов`язаних з переєстрацією дитини, лікуванням, оздоровленням. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Батько дитини до суду відзив не направив, не надав доказів, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю буде суперечити інтересам дитини. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради за № 01-05-з/187 вх від 11.04.2025 року, Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради рекомендує визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до матері, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач не надав доказів, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде суперечити інтересам дитини, фактично не заперечував щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] та визначення місця проживання дитини на даний час разом з матір`ю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесений нею судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved