Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

24 квітня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (код ЄДРПОУ 35625014, Місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, ЗО, реквізити ІBAN № [NUMBER] у AT «ТАСкомбанк») суму заборгованості за Кредитним договором № 27873-12/2023 в розмірі 60400 грн., з яких: -15100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45300 грн. - сума заборгованості за відсотками, стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витрати. Свої вимоги\~позивач мотивує\~тим,\~що 17\~грудня 2023\~р.\~між \~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«АВАНС КРЕДИТ»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ 27873-12/2023.\~ Кредитний\~договір підписано\~електронним підписом\~Позичальника,\~що відтворений\~шляхом використання\~Позичальником одноразового\~ідентифікатора і\~був надісланий\~на номер\~мобільного телефону\~Відповідача,\~який зазначений\~п.\~8\~Кредитного договору,\~реквізити та\~підписи сторін.\~Відповідно до\~п.п.\~1.6.\~п.\~1\~Кредитного договору,\~кошти кредиту\~надаються ТОВ\~«АВАНС КРЕДИТ»\~у безготівковій\~формі шляхом\~їх перерахування\~за реквізитами\~платіжної картки,\~реквізити якої\~надані Відповідачем\~первісному кредитору\~з метою\~отримання кредиту/\~Кредит вважається\~наданим в\~день перерахування\~ТОВ «АВАНС\~КРЕДИТ» суми\~кредиту (загального\~розміру)\~за реквізитами,\~згідно п.п.\~1.6.\~п.\~1\~Кредитного договору.\~Підписанням Кредитного\~договору Відповідач\~підтвердив,\~що він\~ознайомлений з\~усіма умовами\~Правил надання\~грошових коштів\~у позику,\~у тому\~числі на\~умовах Фінансового\~кредиту ТОВ\~«АВАНС КРЕДИТ»\~ (п.п.\~7,6\~Кредитного договору),\~які розміщені\~на веб-сайті\~Товариства.\~Приймаючи умови\~Кредитного Договору.\~Відповідач підтверджує,\~що він\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно дотримуватися\~цих Правил.\~Ці правила\~є публічною\~пропозицією (офертою)\~у розумінні\~ст.\~ст.\~ 641,\~644\~ЦК України\~на укладення\~договору_кредиту\~та визначають\~порядок і\~умови кредитування,\~права і\~обов`язки\~сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 29.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 29042024 у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в моменіг підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників від 29.04.2024 до Договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 60400 грн., з яких: 15100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45300 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 29.04.2024 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 27873-12/2023 в розмірі 60400 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 25 квітня 2025 року було направлено запит до Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 28 квітня 2025 року на адресу суду від Студенянської сільської ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 02-10/272 від 25 квітня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання на 15 годину 30 хвилин 27 травня 2025 року. 27 травня 2025 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" повноважного представника в судове засідання 16 липня 2025 року не направив, проте в тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд цивільної справи без участі представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання 27 травня 2025 року та 16 липня 2025 року не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повісток про виклик до суду до її електронного кабінету в системі "Електронного суду" користувачем якого відповідач являється, будь-яких заяв чи клопотань, а також відзиву на позовну заяву від відповідча на адресу суду не надходило, тобто відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, двічі не з`явилася до суду без поважних причин, відзиву не подала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В частині\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 17 грудня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс Кредит" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 27873-12/2023. (а.с.5-7) Відповідно п. 1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15100 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку визначеному договором. Відповідно до п. 1.2 договору строк позики становить 120 днів, дата надання кредиту 17.12.2023 р., дата погашення кредиту 14.04.2024 р. Відповідно до п. 1.4, п. 1.4.1 договору визначено тип процентної ставки як фіксована 2,50 % за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.6 договору Сторони погодили, що кредит надається у безготівковій формі на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 27873-12/2023 від 17.12.2023 р. сторони погодили графік платежів за кредитним договором, датою повернення кредиту та сплати нарахованих процентів сторони погодили 14 квітня 2024 року. (а.с.8 зворот) Договір про\~надання фінансового\~кредиту №\~27873-12/2023\~від 17.12.2023\~р. та додаток №1 до нього відповідач підписала елекронними підписами у виді одноразових ідентифікаторів (а.с. 7 зворот, 8 зворот) Такі ж умови кредитування викладено в паспорті споживчого кредиту (а.с. 9) підписаного відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 27873-12/2023 від 17.12.2023 року станом на 28 лютого 2025 року сума заборгованості [PERSON] за основною сумою боргу становить 15100 грн., сума заборгованості за відсотками - 45300 грн., що разом складає 60400 грн. (а.с. 16) Також судом встановлено, що 29 квітня 2024 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів"та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» укладено договір факторингу № 29042024. (а.с. 11-13) Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до\~акту прийому-передачі\~Реєстру Боржників\~за Договором\~факторингу №\~29042024\~від 29\~квітня 2024\~року ТОВ\~"АвансКредит" передало ТОВ ФК "ЄАПБ" реєстр боржників та з урахуванням п. 1.2 договору факторингу набув права вимоги до боржників (а.с. 14) Відповідно до\~витягу з\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу №\~29042024\~від 29\~квітня 2024\~року ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~набуло права\~грошової вимоги\~до [PERSON] ,\~ІПН боржника\~ [NUMBER] ,\~за кредитним\~договором №\~27873-12/2023\~в сумі\~60400\~грн.,\~з яких:\~15100,00\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~45300\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками(а.с. 15). Таким чином, суд встановив, що відповідач [PERSON] на підставі договору про надання фінансового кредиту № 27873-12/2023 від 17 грудня 2023 року отримала в ТОВ "Аванс Кредит" кредит у розмірі 15100,00 грн. строком на 120 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % за кожен день за користування позикою, однак взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконала, чим істотно порушив умови укладеного договору. Заборгованість за\~даним кредитним\~договором,\~станом на\~29\~квітня 2024\~року тобто\~на час\~ укладенння\~договору факторингу\~№ 2942024\~від 29\~квітня 2024\~року,\~становила 60400 грн., з яких: 15100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45300 грн. - сума заборгованості за відсотками. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, будь-кому з кредиторів, які б спростовували зазначену суму заборгованості, відповідач суду не надав. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами\~Цивільного кодексу України та нормами Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію». З огляду на положення частини 1\~статті 202 Цивільного кодексу України\~укладена між сторонами угода визнається правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. ч. 2 та 4\~статті 202 Цивільного кодексу України\~передбачено, що двосторонні правочини є договорами, в яких погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У постанові КЦС ВС від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 Верховний суд зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 зазначено: «Відповідно достатті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першоїстатті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другоїстатті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першоїстатті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Устатті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що\~статтею 204 ЦК України \~регламентована презумпція правомірності правочину. Так, відповідно до наведеної норми права правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних судових рішень про визнання укладеного між сторонами правочину недійсним або встановлення його нікчемним суду не надано. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами статті 530 ЦК України, обумовлено що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до\~статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено,\~що заборгованість\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором,\~станом на\~29\~квітня 2024\~року тобто\~на час\~ укладенння\~договору факторингу\~№ 2942024\~від 29\~квітня 2024\~року,\~становила 60400 грн., з яких: 15100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45300 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивач ТОВ\~"ФК\~"ЄАПБ"\~набув право\~вимоги до\~відповідача [PERSON] \~за договором\~про надання\~фінансового кредиту\~№ 27873-12/2023\~від 17\~грудня 2023\~року на\~підставі договору\~факторингу № 29042024\~від 29\~квітня 2024\~рокута відповідного реєстру боржників. Оскільки відповідач належними доказами не спростував доводи позивача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, та враховуючи те, що відповідач не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення вказаної суми заборгованості. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним згідно платіжної інструкції № 104313 від 21 березня 2025 року судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved