Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона з початку 2015 року, вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, живучи однією родиною зі спільним веденням господарства. На той момент вона мала прізвище [PERSON] . Від спільного проживання у них народилося двоє дітей : син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . 05.06.2018 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Жашківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, про що зроблено актовий запис № 34. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Ще до народження третьої дитини, починаючи з 2023 року сімейні стосунки сторін почали псуватися. З часом вони перестали жити разом однією родиною, а 28 вересня 2024 року відповідач був мобілізований до лав ЗСУ, де проходив службу у військовій частині [NUMBER] , брав безпосередню участь у бойових діях. Після факту припинення подружніх стосунків, зокрема й після мобілізації, відповідач практично не брав участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Позивач ніколи в житті не мала іншої роботи, крім ведення домашнього господарства та догляду за дітьми, не мала власного доходу. Матеріально родину забезпечував чоловік. Зараз також [PERSON] не має працевлаштування та доходів, оскільки займається веденням домашнього господарства та доглядом за новонародженою донькою. Єдиним грошовим джерелом доходу для позивача та дітей на день звернення до суду з позовом є державна допомога по народженню дитини у розмірі 850 гривень на місяць. Відповідач підтримкою родини і матеріальним забезпеченням дітей не переймається. Наприкінці 2024 року відповідач звернувся до позивача з проханням про допомогу зібрати усі необхідні документи для звільнення його з лав Збройних Сил України за сімейними обставинами. У січня 2025 року сторони звернулися до Жашківського відділу ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області зі спільною заявою про визнання відповідачем батьківства двох старших дітей, народжених до укладення шлюбу. У лютому 2025 року було заяву задоволено, дітям змінено прізвище з [PERSON] на прізвище батька - [PERSON] та видано нові свідоцтва про народження. При цьому відповідач обіцяв, що буде брати участь у вихованні на належному матеріальному забезпеченні усіх дітей. У квітні поточного року відповідача було звільнено з військової служби як особу, яка має на своєму утриманні трьох дітей та не бажає продовжувати службу у ЗСУ. При тому, що ніякої участі ні в житті родини, ні в утриманні дітей він практично не бере. На даний час відповідач живе окремо від родини за своїми родичами, разом з якими зловживає алкогольними напоями, пропиваючи кошти, які він отримав як учасник бойових дій під час служби в ЗСУ. Відповідач посвідчення учасника бойових дій з невідомих причин позивачу не отримав, що позбавляє родину навіть пільг передбачених чинним законодавство. Роботи та доходів на даний час відповідач не має і навіть не прагне їх здобути. Звільнившись з лав ЗСУ, він не став на облік на біржі праці, тому позивач не може отримати належні родині соціальні виплати. [PERSON] з дітьми практично взагалі не мають ніяких засобів для існування, крім домашнього господарства та державної допомоги по народженню дитини у розмірі 860 грн на місяць. Крім того позивач вважає, що відповідач здатний забезпечити утримання її, як своєї дружини, до досягнення молодшою дитиною трьох років у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 26.05.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно з\~ч.\~5\~ст.\~279\~ЦПК України\~суд розглядає\~справу в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~сторін за\~наявними у\~справі матеріалами,\~за відсутності\~клопотання будь-якої\~зі сторін\~про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому до суду подала заяву про слухання справи у її відсутності. Заявлений позов підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що сторони від спільного проживання та шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 5, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.02.2025 р. Жашківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління, [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 3, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.02.2025 р. Жашківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління та [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 137, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.11.2024 р. Жашківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Положенням ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України). Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачем), дитина недосягла трьох років, тому позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років. Будь-яких об`єктивних доказів, які б давали підстави вважати про неможливість надання відповідачем допомоги на утримання дружини, останнім не надано. Суд зазначає, що до позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку не може бути застосований мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки дружина [PERSON] є повнолітньою, а ч. 2 ст. 182 СК України визначає розмір аліментів на утримання саме дитини, а не повнолітньої дружини. Тобто мінімальний розмір аліментів на дружину цією статтею не встановлений, а тому ч. 2 ст. 182 СК України не підлягає застосуванню у даному випадку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до положень ч.ч. 1,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи матеріальне становище позивача і дітей, матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивача [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. Таким чином, позивач [PERSON] звільняється від сплати судового збору у даній справі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки [PERSON] звільнена від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в сумі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial