Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

03.04.2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 19.11.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини відповідачем з часом погіршились через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки, через що вони зрозуміли що в подальшому жити разом і перебувати у шлюбі вони не можуть. Сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 19.11.2010 року. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Шлюбні стосунки між подружжям припинилися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідач позов визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй шлюбного прізвища після розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Ураховуючи повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved