Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

03.04.2025 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за електроенергію, в обґрунтування якого зазначало наступне. [PERSON] , проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідачка користується електроенергією, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію в повному обсязі та своєчасно не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 27.04.2018 р. по 01.01.2019 року на суму 1 043, 81 грн. З огляду на вказане, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 1 043, 81 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2025 року у вказаній справі відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 14 год. 30 хв. 29.04.2025 року. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз на 14 год. 30 хв. 30.06.2025 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив позовну заяву задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, оспорюючи обсяг нарахованої електричної енергії та відповідно заборгованості. Крім того, просила застосувати строки позовної давності за наявності для цього правових підстав. Надала на підтвердження своїх доводів квитанції та власні розрахунки заборгованості. Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно зі ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено, що до житлово - комунальних послуг, окрім іншого, належать послуги з постачання та розподілу електричної енергії. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 за № 312 (далі - ПРРЕЕ). Частинами 1, 2 ст.\~714\~ЦК\~України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Проте обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, але і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Відповідно до п.п. 74, 84 ст.\~1\~Закону\~України\~«Про ринок\~електричної\~енергії» ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу (ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Згідно з п. 3.1.5 ПРРЕЕ електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам для укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на власному офіційному веб сайті, про що повідомити Регулятора. Пунктом 7 ПРРЕЕ передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За положеннями абз. 5 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Вказана норма Закону кореспондується з абз. 2 п. 1.2.15 ПРРЕЕ, положеннями якого передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, його укладення можливе шляхом підписання заяв - приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь - якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). Відповідний Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання та встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачу постачальником. За розділом 2 Договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує позичальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною комерційною пропозицією. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції споживача (Розділ 5 Договору). Згідно з п. 5 Додатку 3 до Договору, розрахунковий період для обсягу спожитої електроенергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Оплата рахунка позичальника за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж 5 робочих днів від дати отримання його споживачем. У разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника, зазначений у Договорі або розрахункових документах. Згідно з положеннями ч. 1ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до п. 4.10 ПРРЕЕ побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем (п. 4.12 ПРРЕЕ). Виходячи з п. 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Оплата за відповідним платіжним документом може бути здійснена за вибором споживача: готівковими коштами або платіжною картою чи безготівковими коштами в центрах обслуговування споживачів, банках або через інші сервіси прямих платежів; з використанням мережі Інтернет (інтернет-банкінг); в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством (п. 4.22 ПРРЕЕ). Відповідно до п. 4.19 ПРРЕЕ розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства; на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України (п.п. 1, 8, 9 п. 5.2.1 ПРРЕЕ). Згідно з положеннями п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії, окрім іншого, зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів та дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Статтею 525\~ЦК\~України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України). Таким чином, згідно із наведеним, обов`язком відповідачки є своєчасна оплата за використану електричну енергію згідно з затвердженими у встановленому порядку тарифами та у визначені законом або договором строки. [PERSON] , проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідачка користується електроенергією, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію в повному обсязі та своєчасно не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 27.04.2018 р. по 01.01.2019 року на суму 1 043, 81 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. При цьому, надані відповідачкою квитанції не спростовують, а навпаки доводять наявність у неї вказаної заборгованості. Стосовно ж посилань відповідачки [PERSON] про безпідставне нарахування їй позивачем електричної енергії в більшому обсязі, то суд в цій частині знаходить слушними пояснення представника позивача про те, що за відсутності показів лічильника обсяг спожитої електричної енергії нараховувався згідно до встановлених методик, який в подальшому перераховувався у відповідності до наданих споживачем даних лічильника, що не суперечить наявним в матеріалах справи доказам. Щодо аргументів відповідачки про сплив строку позовної давності, то суд зазначає наступне. Згідно з положеннями статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~ст. ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто, новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга\~статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-н). Крім того, згідно з п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» Розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2»\~від 11.03.2020\~№ 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжувався і діяв до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжувався та діє і на даний час. Судом встановлено, що відповідачкою здійснено платежі 01.06.2018 на суму 2000 грн. та 21.01.2019 року на суму 700 грн., а тому враховуючи оплати здійснені відповідачкою, а також беручи до уваги продовження строків на період дії карантину та воєнного стану, позивачем під час звернення до суду з вказаним позовом не порушено строків позовної давності. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн., підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved