Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано 26.11.2024 за рішенням Верхньодніпровського районного суду в Дніпропетровській області. Під час шлюбу у них народилася неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати дитину, інших дітей та осіб, стягнень за виконавчими документами відповідач немає. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання їх дитини, що й стало причиною звернення до суду з цим позовом. Провадження у справі відкрито 22.05.2025. Справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідач на позовну заяву відзив не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в якому батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Малолітня дитина проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, що підтверджено Витягом з реєстру територіальної громади № 2023/008745104 від 27.10.2023. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до п. 17 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька. Враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому відповідач, будучи завчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відзив на позов не подав, суд вважає, що відповідач, як батько може сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини, як вимагає позивач. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 182 - 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 14.05.2025, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність заявлених позовних вимог, тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір, пов`язаний з розглядом справи, покладається на відповідача. У зв`язку з тим, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, то судовий збір у сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved