Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона вже втретє звертається до суду з позовом про поновлення її порушених прав на працю. Зазначає, що документом датованим 14 червня 2024 року, дирекція гімназії повідомила її про наступну зміну з 2024-2025 навчального року істотних умов праці (зменшення педагогічного навантаження з 13,5 годин до 2 годин). Основними тезами попередження було зазначено, що години географії додаткові та фінансової грамотності не передбачені навчальним планом на 2024-2025 навчальний рік, а також те, що з вересня 2022 року години географії викладав вчитель [PERSON] (вчитель фізики та математики), який підвищив кваліфікацію, пройшов курсову перепідготовку і був атестований у 2024 році. Згідно з наказом відділу освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради від 01 травня 2024 року № 51-ОД «Про проведення попереднього слухання щодо комплектації закладів освіти на 2024/2025 навчальний рік», його забезпечено годинами до ставки. А позивачці, як вчителю географії, запропоновано 2 години педагогічного навантаження географії на 2024-2025 навчальний рік під підставою зміни істотних умов праці. Хоча в 2023-2024 навчальному році наказом від 19.12.2023 № 34-к Старочорторийської гімназії Любарської селищної ради про поновлення на посаді вчительки [PERSON] її і так було надано 2 години педагогічного навантаження. Таким чином, фактичної зміни істотних умов праці у вказаний період (2023-2024 навчальний рік) відносно 2024-2025 навчального року не відбулося, оскільки зміни в розмірі педагогічного навантаження не було. Із відповіді Старочорторийської гімназії Любарської селищної ради Житомирської області на адвокатський запит від 29.08.2024 стало відомо, що кількість годин педагогічного навантаження, що вивільнилися у зв`язку з припиненням трудового договору (смерть у травні 2024 року) [PERSON] , вчителя Старочорторийської гімназії Любарської селищної ради Житомирської області - 15 годин. Тобто, на момент попередження позивачку про зміну істотних умов праці від 14.06.2024 у Старочорторийській гімназії Любарської селищної ради Житомирської області було наявно 15 годин педагогічного навантаження, яку можна було б надати вчителю фізики та математики [PERSON] (відповідно до його фаху), а позивачці, в свою чергу, надати педагогічне навантаження - географію, проте цього зроблено не було. Також це свідчить про відсутність підстав зміни істотних умов праці, а саме зменшення педагогічного навантаження серед колективу гімназії, а навпаки воно збільшилось. Таким чином, дирекція гімназії не мала підстав здійснювати попередження про зміну істотних умов праці згідно з ч.3 ст. 32 КЗпП України. Позивачка вказує, що її було повідомлено про зміну істотних умов праці 14.06.2024. Отже, два місяці попередження закінчувались 14.08.2024 теоретично після якого [PERSON] дирекція гімназії могла звільнити. [PERSON] вийшла на роботу після щорічної відпустки, яка тривала з 17.06.2024 по 11.08.2024. Через емоційні переживання та невизначеність на робочому місці, що склалися перед новим навчальним 2024- 2025 роком позивачка захворіла та перебувала на лікуванні з 02.09.2024 по 10.09.2024. Для відновлення емоційного стану вона звернулась до дирекції гімназії із заявою про надання відпустки без збереження заробітної плати відповідно до п.6 ст.25 Закону України «Про відпустки». Дана відпустка була надана на період з 11.09.2024 по 30.09.2024. 24.09.2024 Житомирський апеляційний суд виніс постанову по справі №282/378/24, якою визнав неправомірними зміни істотних умов праці [PERSON] та поновити їх, встановивши педагогічне навантаження, що передувало незаконному звільненню (у 2022 році 13,5 годин педагогічного навантаження). 30.09.2024 позивачка звернулась до дирекції гімназії з заявою з проханням виконати постанову Житомирського апеляційного суду від 24.09.2024 в добровільному (не примусовому) порядку. 01 жовтня 2024 року [PERSON] вийшла з відпустки і працювала з 01.10.2024 по 14.10.2024 викладаючи предмет географія з педагогічним навантаженням у розмірі 2 години на тиждень. 14.10.2024 [PERSON] отримала відповідь від адміністрації гімназії на її заяву від 30.09.2024 про виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 24.09.2024. 15.10.2024 засобами поштового зв`язку [PERSON] отримала наказ про звільнення з роботи від 14.10.2024 № 40-к у зв`язку з відмовою продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП. Позивачка зазначає, що попередження про зміну істотних умов праці 14.06.2024 закінчило діяти до першого виходу її на робоче місце після 02.09.2024 (тарифікація педагогічних працівників на 2024-2025 н.р.); інших повідомлень про зміну істотних умов праці не було; вона працювала з 01.09.2024 по 14.10.2024 за новим педагогічним навантаженням (у кількості 2 години на тиждень) відповідно до тарифікації педагогічних працівників Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області на 2024-2025 навчальний рік, яка вступила в дію 02.09.2024; відсутність змін педагогічного навантаження (2 години) з 19.12.2023 по 14.10.2024; не виконання гімназією постанови Житомирського апеляційного суду від 24.09.2024; відсутність відмови [PERSON] про погодження про зміну істотних умов праці - це не повний перелік дій дирекції гімназії, який свідчить про незаконне звільнення [PERSON] за п. 6 ст. 36 КЗпП. Ці дії свідчать про відсутність підстав зміни істотних умов праці, а також звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Крім того, позивачка вказує, що ознайомившись 14.06.2024 з попередженням про зміну істотних умов праці, її стало зле і 17.06.2024 в результаті перенесеного стресу на роботі машиною екстренної медичної допомоги була доставлена на приймальне відділення КНП "Любарської лікарні". Результатом було лікування з 17.06.2024 по 21.06.2024. Окрім цього, через емоційні переживання та невизначеність на робочому місці, що склалися перед новим навчальним 2024 - 2025 роком, захворіла та перебувала на лікарняному з 02.09.2024 по 10.09.2024. Під час лікування позивачка понесла істотні фінансові витрати на покупку ліків та проведення медичних досліджень (аналізів), які призначив лікар на загальну суму 6725 грн. На думку позивачки, факт порушення її законних прав у сфері трудових відносин у зв`язку із діями роботодавця, пов`язаних з незаконним попередженням про зміну істотних умов праці та відсутністю фактичних підстав зміни істотних умов праці, невиконання постанови Житомирського апеляційного суду від 24.09.2024 справа №282/378/24 (поновлення педагогічного навантаження в розмірі 13,5 годин), що впливає на зменшення заробітної плати, незаконного звільнення від 14.10.2024, повторним нанесенням моральної шкоди, яка була предметом розгляду у справі № 282/378/24 (нанесено моральну шкоду незаконними діями роботодавця), без сумніву призводить до порушення звичного для неї укладу життя, завдає її вкрай глибоких моральних страждань, які виражаються в щоденних сильних переживаннях, постійних хвилюваннях про те, як забезпечити себе та свою сім`ю, вона втратила душевний спокій, перебуває у постійній нервовій та психологічній напрузі та на лікуванні. Відтак, у результаті вищезазначених дій, вона понесла та несе дотепер глибокі моральні страждання, які виразились у неотриманні коштів на проживання на протязі певного періоду, що зумовило зміну способу життя, лікуванні, необхідності докладання додаткових зусиль для її утримання та утримання її сім`ї. Із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, вона також зазнає втрат немайнового характеру, тобто її завдано моральну шкоду. На підставі викладеного вище, позивачка просила: визнати незаконним та скасувати наказ Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області № 40-к від 14.10.2024 в частині звільнення [PERSON] , вчительки географії Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області з займаної посади у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (п. 6 ст. 36 КЗпП України); поновити [PERSON] на посаді вчительки географії Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області на умовах безстрокового трудового договору з поновленням розміру педагогічного навантаження, що передувало незаконному звільненню у 2022 році; стягнути з Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 15000,00 грн; стягнути з Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області на користь [PERSON] понесені судові витрати. 15 листопада 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Задоволено клопотання позивачки про витребування доказів у справі. Судове засідання призначено на 10 год. 00 хв. 13 січня 2025 року. 13 січня 2025 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки Дяковського О.С. про застосування до відповідача Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області заходів процесуального примусу у вигляді штрафу. 13 січня 2025 року ухвалою суду закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди судовий розгляд справи продовжено. 25 лютого 2025 року постановою Житомирського апеляційного суду ухвалу Любарського районного суду від 13 січня 2025 року в частині закриття провадження у справі щодо стягнення з Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 06 березня 2025 року ухвалою суду призначено судове засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди на\~10 год 00 хв 17 квітня 2025 року. 06 березня 2025 року ухвалою судді Носача В.М. визнано заявлений позивачкою [PERSON] відвід судді Любарського районного суду Житомирської області Носача В.М. необґрунтованим та передано заяву про відвід для розгляду іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1\~ст. 33 ЦПК України. 10 березня 2025 року ухвалою суді [PERSON] в задоволені заяви [PERSON] про відвід судді Носача В.М. від розгляду цивільної справи №282/1614/24 - відмовлено. 24 березня 2025 року представником позивачки [PERSON] подано до суду клопотання про приєднання доказів понесення витрат на правову допомогу. 17 квітня 2025 року від [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення в частині моральної шкоди, які аналогічні наданим в позовній заяві. Окрім того, позивачка вказала, що факт скасування директором гімназії наказу Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області № 40-к від 14.10.2024 про звільнення [PERSON] з роботи та поновлення цим же наказом [PERSON] на посаді вчителя географії Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області з 14.10.2024 свідчить про наявність порушення трудового законодавства (як фундаментального права на працю) та як наслідок звільнення та скасування наказу зумовило отримання моральної шкоди від вказаних дій стороною відповідача, а тому існують \~ \~ \~ \~вагомі підстави для стягнення моральної \~ \~ \~ \~шкоди у вказаній цивільній справі. 22 квітня 2025 року ухвалою суду поновлено [PERSON] строк на подання клопотання про витребування доказів. Витребувано з відділу освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради тарифікаційні списки педагогічних працівників Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області за 2023-2024 навчальний рік. 11 червня 2025 року ухвалою судді Носача В.М. визнано заяву представника позивачки [PERSON] про відвід судді Носача В.М. необґрунтованою та передано заяву про відвід судді для розгляду іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч.1\~ст.33 ЦПК України. 11 червня 2025 року ухвалою суді Вальчука В.В. в задоволені заяви [PERSON] про відвід судді Носача В.М. від розгляду цивільної справи №282/1614/24 - відмовлено. В судовому засіданні 29 травня 2025 року представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях. Окрім того вказав, що в січні місяці 2025 року [PERSON] дійсно надходили кошти від підприємства, в якій сумі він не пам`ятає. Щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу пояснив, що розрахунок, який міститься в позовній заяві, здійснений відповідно до постанови КМУ №100 та довідки, виданої відділом освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради 01 листопада 2024 року № 49. Окрім того, вказав, що він не заперечує того, що [PERSON] відпрацювала всі робочі дні згідно встановленого графіку роботи в квітні та травні місяці 2024 року. Також зазначив, що розрахунок середньої заробітної плати [PERSON] відповідачем здійснено неправильно. Також представник позивача [PERSON] просив суд не брати до уваги довідку, яка надійшла на адресу суду через канцелярію суду від відділу освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради, так як вона подана в непередбачений процесуальним законодавством спосіб та не була направлена іншим учасникам процесу. В судовому засіданні 29 травня 2025 року представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні 29 травня 2025 року представник відповідача [PERSON] вказав, що відповідачем в повній мірі виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, що стверджується долученими до матеріалів справи доказами. Також пояснив, що середня заробітна плата в сумі 8860,64 грн [PERSON] була розрахована за березень та квітень місяці 2022 року з педагогічним навантаженням 13,5 годин відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду. Вважає правильним розрахунок, що середня заробітна плата [PERSON] становить 8860,64 грн, а не розрахунок, який зазначений в довідці відділу освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради від 17.06.25 №272, де сума середньомісячної заробітної плати становить 10873,13 грн. Щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди представник відповідача заперечив, так як на його думку стороною позивача не надано належних доказів заподіяння такої шкоди. Судове засідання 29.05.2025 відкладено з метою надання представником відповідача відомостей про виплату позивачці середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 19 червня 2025 року ухвалою суду витребувано із Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області табель обліку робочого часу [PERSON] із зазначенням відомостей про кількість робочих днів (годин) та кількість фактично відпрацьованих нею днів (годин), починаючи з січня 2024 року по жовтень 2024 року, помісячно, а також інформацію про нараховану заробітну плату [PERSON] за вказаний період із зазначенням відомостей про порядок її нарахування. Судове засідання відкладено до 09 год 30 хв 27 червня 2025 року. В судове засідання, призначене на 09 год 30 хв 27 червня 2025 року представник відповідача не з`явився. Подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Виходячи із змісту клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, причиною його неявки у судове засідання є надання переваги участі у розгляді іншої справи. Разом з тим, суд вважає зазначену причину неявки неповажною, оскільки участь у розгляді іншої справи не є безумовною підставою для відкладення розгляду даної справи. Враховуючи викладене, а також те, що судовий розгляд неодноразово відкладався, в тому числі у зв`язку з неявкою представника відповідача, а також розумні строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи 27 червня 2025 року за відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення представників позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Наказом від 19.12.2023 №34-к Старочорторийської гімназії Любарської селищної ради [PERSON] поновлено на посаді вчителя географії Старочорторийської гімназії на умовах строкового трудового договору, встановивши тижневе навантаження в кількості 2 години. 12 червня 2024 року вчительку географії [PERSON] попереджено про попереднє тижневе навантаження 2 години на 2024-2025 навчальний рік. [PERSON] не погодилася із зміною істотних умов праці, про що зробила відповідну відмітку. Із виписки-епікріз із медичної картки стаціонарного хворого №2807, виданої КНП «Любарська лікарня» терапевтичне відділення слідує, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні 4 дні з 17.06.2024 по 21.06.2024 з вираженим головокружінням, нудотою, блюванням, головним болем, загальною слабкістю. Хворіє тривалий час, погіршення стану останні 3 дні, після стресу на роботі. 17.06.24 виникла блювота, машиною ЕМБ була доставлена на приймальне відділення КНП "Любарська лікарня". Із листка непрацездатності номер 13557877-2025329689-1 слідує, що в КНП «Любарська лікарня» Любарської селищної ради Житомирської області з 02.09.2024 по 06.09.2024 та з 07.09.2024 по 10.09.2024 було відкрито лікарняний лист. Найменування страхувальника відділ освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради. Відповідно до наказу директора Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради від 10.09.2024 №13-в, надано [PERSON] , учительці географії відпустку без збереження заробітної плати терміном 20 календарних днів з 11.09.2024 по 30.09.2024. Відповідно до наказу директора Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради від 14.10.2024 №40-к, звільнено [PERSON] , вчительку географії, у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці відповідно до п.6 ст.36 КЗпП України. Із запису трудової книжки слідує, що 14.10.2024 Старочорторийською гімназією імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради [PERSON] звільнена відповідно до п.6 ст.36 КЗпП України, Наказ від 14.10.2024 №40-к. Наказом директора Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області від 26.12.2024 № 54-к, скасовано наказ директора Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області № 40-к від 14.10.2024 про звільнення [PERSON] з роботи у зв`язку із відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (п.6 ст.36 КЗпП України). Поновлено [PERSON] на посаді вчительки географії Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області з 14.10.2024. Встановлено [PERSON] з 26.12.2024 педагогічне навантаження у розмірі 13.5 годин на тиждень, що передувало незаконному звільненню у 2022 році. Із довідки, виданої відділом освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області від 17 червня 2025 року слідує, що на виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 24.09.2024 у справі №282/378/24 та наказу директора Старочорторийської гімназії від 26.12.2024 №54-к, [PERSON] проведено нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.10.2024 по 26.12.2024 у сумі 26982,87 грн, виходячи із середньомісячної заробітної плати 10873,13 грн. за 13,5 годин тижневого навантаження. Вирішуючи позовну вимогу позивачки про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який винник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої\~статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Тобто, в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату. Середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати, бо є заробітною платою. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 5 пункту 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року\~(далі\~Порядок), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. За правилом п.4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці та для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ( п.4 Порядку). Згідно п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період ( п.8 Порядку). Згідно табеля нарахування заробітної плати по Старочорторийській гімназії, а також розрахункових листів вбачається, що з 11.09.2024 по 30.09.2024 [PERSON] перебувала у відпустці без збереження заробітної плати. Крім того, згідно листка непрацездатності перебувала на лікарняному з 02.09.2024 по 06.09.2024 та з 07.09.2024 по 10.09.2024. У серпні та липні 2024 року [PERSON] перебувала у відпустці, у червні 2024 позивачки перебувала на лікарняному та у відпустці, а тому середню заробітну плату [PERSON] слід обчислювати виходячи з виплат за травень та квітень місяці 2024 року, які позивачка відпрацювала в повному обсязі відповідно кількості годин, передбачених педагогічним навантаженням, що буде відповідати пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року. Відповідно до розрахункового листа за квітень 2024, [PERSON] відпрацювала 22 дні, заробітна плата становить 1449,75 грн, у травні 2024 року відпрацювала 23 дні, заробітна плата становить 1449,75 грн. Таким чином, середньоденний заробіток позивачки становить 64,43 грн ( із розрахунку (1449,75+1449,75 грн) = 2899,50 грн:45 робочих днів ). З огляду на наведене, суд визначає середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] за період з 15.10.2024 по 25.12.2024 включно, який складає 3350,36 грн (64,43 грн. х 52 робочих дні) без утримання податків й інших обов`язкових платежів. Разом з тим, як вбачається із довідки, виданої 17 червня 2025 року відділом освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради №272, [PERSON] було нараховано заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 15.10.2024 по 26.12.2024 в сумі 26982,87 грн, виходячи із середньомісячної заробітної плати 10873,13 грн. за 13,5 годин тижневого навантаження. Із нарахованої заробітної плати були утримані податки та інші обов`язкові платежі. В січні 2025 року [PERSON] було перераховано на її картковий рахунок 21041,90 грн, в тому числі 2130,63 грн заробітної плати за період з 01.01.2025 по 31.01.2025. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як з досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідачем нараховано та виплачено позивачці середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.10.2024 по 26.12.2024 в розмірі більшому, ніж обраховано судом. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Згідно зі\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Мотивуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди позивачка зазначила, що внаслідок дій роботодавця, пов`язаних з незаконним попередженням 14.06.2024 про зміну істотних умов праці та відсутністю фактичних підстав зміни істотних умов праці, її стало зле і 17.06.2024 в результаті перенесеного стресу на роботі машиною екстренної медичної допомоги вона була доставлена на приймальне відділення КНП "Любарська лікарня". Результатом було лікування з 17.06.2024 по 21.06.2024. Проте, такі твердження позивачки спростовуються її ж власними поясненнями, викладеними у позовній заяві, в якій вона зазначає, що змін істотних умов праці не відбувалося, а також вказує, що у період з 19.12.2023 по 14.10.2024 вона працювала з педагогічним навантаженням у розмірі двох годин на тиждень, що підтверджується доданим позивачкою до матеріалів справи наказом Старочорторийської гімназії Любарської селищної ради від 19.12.2023 №34-к. Це, на переконання суду, свідчить про відсутність підстав для визнання факту зміни істотних умов праці. За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачкою твердження не можуть бути належним доказом того, що погіршення її стану здоров`я було спричинене саме протиправною поведінкою відповідача. Посилання позивачки на невиконання постанови Житомирського апеляційного суду від 24.09.2024 щодо поновлення педагогічного навантаження в обсязі 13,5 годин на тиждень, що, на її думку, вплинуло на зменшення розміру заробітної плати, гарантованої статтею 56 Конституції України, та спричинило моральну шкоду, суд не бере до уваги, оскільки зазначені обставини не мають безпосереднього зв`язку з предметом розгляду в межах даного спору. Крім того, встановлено, що позивачка перебувала на лікарняному в період з 02.09.2024 по 10.09.2024, тобто до ухвалення постанови Житомирського апеляційного суду від 24.09.2024, що також спростовує наявність причинного зв`язку між посиланням на цю постанову та погіршенням її стану здоров`я. Також суд не бере до уваги посилання представника позивачки [PERSON] на те, що остання зазнала моральних страждань у зв`язку з очікуванням отримати годин педагогічного навантаження, які вивільнилися внаслідок припинення трудового договору з учителем [PERSON] . Зазначене очікування не є юридичним фактом, що підтверджує порушення відповідачем прав позивачки чи спричинення їй моральної шкоди, а тому не може бути підставою для задоволення відповідних вимог. Окрім того, слід зазначити, що позивачка [PERSON] звернулася до директора Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області із заявою про встановлення їй педагогічного навантаження в обсязі 13,5 години лише 30.09.2024. Лише після цього вона могла обґрунтовано очікувати на можливе збільшення тижневого навантаження. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач визнав позовні вимоги та самостійно вчинив дії для відновлення порушеного права позивачки. Так, 26.12.2024 наказом директора гімназії було скасовано наказ директора Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області № 40-к від 14.10.2024 про звільнення [PERSON] та поновлено [PERSON] на посаді вчительки географії Старочорторийської гімназії імені Героя України Вадима Одуда Любарської селищної ради Житомирської області з 14.10.2024. Відповідно до довідки, виданої відділом освіти, молоді та спорту Любарської селищної ради №272, в січні 2025 року [PERSON] перераховано на картковий рахунок середній заробіток за час вимушеного прогулу. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Водночас, сам по собі факт незаконного звільнення не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Позивач повинен надати докази фактичного порушення немайнових прав, а також страждань, яких він зазнав внаслідок дій роботодавця, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків. Разом з тим, суд зазначає, що відповідач усунув наслідки порушення трудових прав позивачки шляхом поновлення на роботі та повної виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачкою предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed