Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 серпня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1796; стягнути з відповідача до [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей, а саме: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі визначеної судом частки заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує тим, що Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні характери, психологічну несумісність та різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові, без чого не може повноцінно існувати жоден шлюб і очевидним є стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач і Відповідач не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету і не живуть однією сім`єю; протягом тривалого часу не проживають разом, подальше сімейне життя є неможливим, оскільки шлюб існує лише формально. Втрачено повагу до індивідуальності, звичок та уподобань; неможливе спільне забезпечення фізичного та духовного розвитку, прояву своїх здібностей та на створення умов для праці та відпочинку. Від шлюбу Позивач та Відповідач мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з Позивачем. Будь-яких перешкод щодо участі Відповідача у вихованні дітей, зокрема щодо його права на особисте спілкування з дітьми та перешкод щодо утримання Відповідачем дітей Позивач не створює. Вихованням та утриманням дітей займається лише Позивач. Відповідач не надає Позивачу грошових коштів на утримання дітей і не бере участі у їх вихованні. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила розглянути справу у її відсутність та ухвалити рішення, яким позов задовольнити. Відповідачем подано до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, просив розглянути справу у його відсутність. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial