Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

12.03.2025 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її мати [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем 27.01.2001 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Мати з батьком шлюб розірвали, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] . Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу і до цього періоду часу вона проживає із мамою, яка її утримує, виховує та доглядає. Відповідач [PERSON] є її батьком, який після розірвання шлюбу уклав інший шлюб. В іншому шлюбі батько дітей немає. Проте відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу не завжди належним чином дбав про її виховання та ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. Також позивачка зазначає, що їй відомо що відповідач служить у Збройних силах України, тобто відповідач матеріально забезпечений, інших дітей у нього немає, отримує заробітну плату. Відповідач, будучи військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , старший лейтенант [PERSON] зник безвісті під час виконання бойових завдань і всі його виплати більше 120 000 грн. отримувала та отримує його нова дружина. Позивачка вказує, що нова дружина видавала їй та брату по 500 грн. в місяць, а всі інші кошти використовувала для своїх власних потреб. 26.10.2023 року Жовківський районний суд Львівської області за позовом її матері виніс рішення, яким позов частково задовольнив позив [PERSON] та ухвалив стягувати з [PERSON] аліменти на неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , в користь її матері [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено. На рішення Жовківського районного Львівської області подано апеляційну скаргу, однак апеляційний суд залишив в силі рішення першої інстанції. Позивачка стверджує, що вона на даний час продовжує навчання і відповідно до довідки від 21.02.2025 року №145 виданої Міністерством освіти та науки України Державним некомерційним підприємством "Державний університет "КИЇВСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ІНСТИТУТ", вона є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету комп'ютерних наук та технологій Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут" IV (четвертого) рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з "01 вересня 2024" по "30 червня 2028". Позивачка зазначає, що вона не працює, кошти потрібні їй для навчання, проживання, оплати за квартиру, придбання навчально-методичних посібників, підручників, книг, лікування, оздоровлення та інші потреби. А тому, позивач вважає, що за рішенням суду відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь у розмірі 1/3 частки від виплат доходу, заробітку, без погіршення його матеріального стану, щомісячно починаючи стягнення з 09.02.2025 року і до припинення навчання. У зв`язку з наведеним вище, позивачка просить позов задовольнити. На адресу суду від Голосіївського районного суду м.Києва на підставі ухвали судді від 17.03.2025 року за підсудністю за місцем реєстрації відповідача до Жовківського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 08.07.2025 року. 08.07.2025 року представник позивачки [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності та у відсутності позивачки, щодо ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомлено, відзиву на позов не подано. Від відповідача повернулося рекомендоване повідомлення із відміткою про отримання поштового відправлення 28.05.2025 року. Крім того, відповідач повідомлявся судом також через оголошення на офіційному веб-сайті суду. У зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).Із матеріалів справи встановлено, що між [PERSON] (мати позивачки) та відповідачем [PERSON] 27.01.2001 року зареєстровано шлюб, який було розірвано 12.11.2015 року (арк. спр.5, 9-11). Із копії свідоцтва про народження позивачки встановлено, що в сторін у шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] (арк. спр. 7). Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26.10.2023 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] аліменти на неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , в користь її матері [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (арк.спр.9-11). З довідки №145 від 21.02.2025 року, яка видана ДНП Державний університет "Київський авіаційний інститут" встановлено, що [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету комп`ютерних наук та технологій Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» четвертого рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року (арк.спр.8). Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою, продовжує навчання, та потребує певної матеріальної допомоги зі сторони відповідача, у зв`язку з продовженням навчання у вищому навчальному освітньому закладі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, з наданих суду доказів, суд враховує, що відповідач є військовослужбовцем. Положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи встановлені судом обставини та їх нормативне регулювання, суд дійшов висновку, що позивачка [PERSON] має право на отримання аліментів від відповідача, який є її батьком, оскільки вона продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Суд враховує те, що навчання позивачки на денній формі виключає можливість власного працевлаштування та отримання нею доходів, а отже вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Водночас при визначенні періоду стягнення аліментів суд враховує вимоги ч. 1 ст. 191 та ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, відповідно до яких, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову і право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, суд присуджує аліменти до припинення [PERSON] навчання або досягнення нею двадцяти трьох років (залежно від того яка подія настане першою). З огляду на встановлені у справі обставини,

Outcome: partial