Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернулася в суд із наведеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 20 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис № 125. У цьому шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що причиною розпаду сім`ї стало відсутність взаєморозуміння щодо ведення господарства та сімейних відносин. Сім`я втратила почуття поваги та любові. Ці обставини призвели до неможливості подальшого спільного життя. На цей час шлюб носить формальний характер і надій на його збереження немає. Сторони проживають окремо з 2022 року. Спору щодо майна на день подачі позовної заяви між сторонами немає. У зв`язку із наведеним позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований 20 жовтня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис № 125, неповнолітніх дітей залишити на проживання з матір`ю, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.2). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 24-25), про причини неявки суд не повідомив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13.05.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 20 жовтня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис № 125 (а.с.6). Згідно з копією Витягу з реєстру Косівської територіальної громади від 07.02.2025 року №2025/001829, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак перебувають у неприязних відносинах та не підтримують сімейних стосунків. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо вимоги позивача про залишення на проживання неповнолітніх дітей з нею. В позовній заяві позивач просила залишити неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживати з нею. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи, те, що відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, в якому би заперечив, щодо проживання дітей з матір`ю, а проживання дітей з матір`ю не суперечить інтересам дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо залишення на проживання з позивачем їхньої малолітньої дитини, а саме сина - [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимоги [PERSON] про залишення на проживання із нею дочки [PERSON] , [INFO] , то оскільки станом на день ухвалення рішення вона досягла 17 років, а відтак в силу ч.3 ст. 160 СК УКраїни вправі самостійно обирати місце проживання, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial