Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 26.07.2021 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22036000523257, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 37200,00 грн., на 24 місяці, кінцева дата повернення кредиту 26 липня 2021 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Після підписання кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. При укладанні кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 11 квітня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №11/04/24, відповідно до якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Таким чином, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право належного кредитора до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, станом на час звернення до суду сума заборгованості за кредитним договором № 22036000523257 від 26.07.2021 року становить 71593,07 грн., яка складається з: залишку простроченого кредиту - 35788,07 грн.; залишку прострочених комісій\~ 35805,07 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7200,00 грн. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України, без повідомлення сторін, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На адресу відповідача поштовим зв`язком надсилалась ухвала про відкриття провадження, яку відповідач отримав особисто 10.06.2025 (а.с. 76). Станом на 04.07.2025 від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити в справі заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2021 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22036000523257, відповідно до умов якого відповідач отримав\~кредит в\~розмірі 37200,00\~грн.,\~на 24\~місяці,\~кінцева дата\~повернення кредиту\~26\~липня 2021\~року.\~Процентна ставка\~за користування\~кредитом є\~фіксованою та\~нараховується у\~наступному розмірі:\~на строкову\~заборгованість 0,001%\~річних,\~на прострочену\~заборгованість за\~кредитом 56%\~річних(п.1.2 Кредитного договору (а.с. 15). Після підписання кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача за період з 26.07.2021 по 10.04.2024 видно, що АТ «Банк Кредит Дніпро» перераховано кредитні кошти на особистий рахунок відповідача як це передбачено умовами Кредитного договору (а.с. 24-38). 11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №11/04/2024, відповідно до якого ТОВ «САНДФОРД КАПІТАЛ» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № 22036000523257 від 26.07.2021 (а.с. 39-42). Таким чином позивач набув право належного кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників від 18.11.2024 до договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року видно, що за кредитним договором № 22036000523257 від 26.07.2021 розмір заборгованості складає 71593,07грн., з яких сума заборгованості за основним боргом 35788,07 грн., сума заборгованості за комісіями 35805,00 грн., сума заборгованості за відсотками 073 грн. (а.с. 50). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за спірним кредитним договором № 22036000523257 від 26.07.2021 становить 71593,79 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом -35788,07 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам\~ 0,72 грн.; простроченої заборгованості по комісії\~ 35805,00 грн. (а. с. 22-23), який не оспорений відповідачем та з яким погоджується суд. За нормою\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як видно з матеріалів справи, відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 22-23), що містить дані про залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), суми нарахованих відсотків та суми погашення заборгованості, разом з тим, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим, має заборгованість перед позивачем, який відповідно до договору факторингу набув право вимоги за кредитним договором в розмірі 71593,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Однак, беручи до уваги, що суд не може вийти за межі позовних вимог, а позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 22036000523257 від 26.07.2021 року становить 71593,07 грн., яка складається з: залишку простроченого кредиту - 35788,07 грн.; залишку прострочених комісій\~ 35805,07 грн, том з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 71593,07 грн. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, відповідач не виконав свого зобов`язання та після відступлення права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що допущені відповідачем порушення умов за кредитним договором № 22036000523257 від 26.07.2021, є істотними, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором в розмірі 71593,07 грн. Крім того відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 гривень (а.с.10). Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7200,00 грн. Судом встановлено, що 01 квітня 2024 року між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» укладено договір про надання правничої\~ допомоги № 1/04 (а.с. 57). Також, в матеріалах справи міститься акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024 в якому зазначений детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом АО "АЛЬЯНС ДЛС» необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», щодо стягнення кредитної заборгованості згідно якого вартість наданих послуг складає 7200,00 грн (а.с. 62); копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 19.08.2024 (а.с. 62); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.61). За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн. за договором про надання правової\~ допомоги, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як видно з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача подано договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 16 грудня 2024 року. Оскільки розмір витрат позивача на правничу допомогу є належно обґрунтованим, доведеним належними доказами, не є очевидно неспівмірним наданій правової допомозі, відповідач такий розмір витрат позивача не заперечив, клопотання про його зменшення як неспівмірного не надав, позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7200 грн.

Outcome: approved