Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Представник позивача, діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа : Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивач зазначила, що 15.11.2008 року між сторонами було укладено шлюб. Сторони мають дитину : сина [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини припинилися. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 року шлюб розірвано. Мати від виховання дитини самоусунулась, навчанням та життям не цікавиться. У зв`язку з цим, представник позивача просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі відповідно до чинного законодавства. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно копію свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 15.11.2008 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] , вбачається, що його батьками є сторони по справі. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. З довідки-характеристики виконавчого комітету Славгородської селищної ради Варварівського старостинського округу №65 від 17.05.2024 року вбачається, що [PERSON] покинула сина - [PERSON] . З 2018 року по теперішній час [PERSON] сам виховує сина. Згідно характеристики учня 8 класу Варварівської гімназії-філії [PERSON] , останній виховується в неповній родині. [PERSON] виховує батько - [PERSON] . Мати не беру участі у вихованні сина. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчанням дитини, спілкується з учителями. Поведінка учня на належному рівні. У спілкуванні та поведінці переважають позитивні риси, агресії не проявляє. Шкідливих звичок не має. Згідно довідки виконавчого комітету Славгородської селищної ради Варварівського старостинського округу № 208 від 27.10.2021 року [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою : [ADDRESS] , разом з сином - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Славгородської селищної ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Славгородської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що з липня 2021 року [PERSON] та [PERSON] стали проживати окремо один від одного. Дитина залишилася проживати разом із батьком, бабусею та дідусем за адресою : [ADDRESS] . Даний склад сім`ї підтверджується довідкою Варварівського старостинського округу № 179 від 24.12.2024 року. Згідно довідки-характеристики № 15 від 14.01.2025 року, виданої Варварівським старостинським округом [PERSON] характеризується з позитивної сторони. З сусідами та односельцями підтримує рівні, дружні стосунки, завжди ввічливий. Скарг від жителів села не надходило, приймає участь у благоустрою села. [PERSON] виховує сина [PERSON] , 2009 року народження з допомогою своїх батьків, так як мати дитини залишила сина з липня 2018 року по теперішній час. Відповідно до характеристики Варварівської гімназії-філії Славгородської селищної ради, [PERSON] виховується в неповній родині. Сина [PERSON] виховує батько. Мати не бере участі у вихованні сина. Згідно довідки від сімейного лікаря [PERSON] від 26.12.2024 року дитина спостерігається у Варварівській амбулаторії з народження. На даний час дитиною займається батько, рекомендації лікаря виконують вчасно, з`являються на прийом в призначений день. Дитина щеплена згідно віку, доглянута. Захворювань, які можуть бути викликані несприятливими соціально-побутовими умовами в дитини та в сім`ї не має. Зі слів батька мати дитини - [PERSON] жодним чином не забезпечує сина та не бачилася і не спілкувалася з ним з липня 2018 року. Мати не цікавиться дитиною, не виявляє бажання займатися вихованням та утриманням сина. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 15.01.2025 року, розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , мати дитини на засідання комісії з`явилася, голова комісії ознайомила її з матеріалами, які надійшли на розгляд комісії на запитання щодо того чи згодна вона з позивними вимогами [PERSON] щодо позбавлення її батьківських прав над її малолітньою дитино - [PERSON] вона відповіла, що згодна і розуміє, що це тягне за собою позбавлення її батьківських прав над [PERSON] , 2009 року народження. Таким чином, членами комісії встановлено факт свідомого та умисного невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина, відсутності з її боку будь-якої участі у вихованні дитини, не надання матеріальної допомоги, свідоме самоусунення від забезпечення морального та духовного розвитку дитини, нехтування виконанням батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи. Поведінка матері відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення матері батьківських прав. Також, зазначили, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав (Постанова ВС від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18, провадження № 61-9303св21). З огляду на вищевикладене, члени комісії вважають, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставин, що матір за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишила її без батьківської уваги та турботи. Поведінка матері відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення матері батьківських прав. Комісія з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Славгородської селищної ради рекомендує органу опіки та піклування Виконавчого комітету Славгородської селищної ради затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Таким чином судом встановлено, що відповідач самоусунулася від батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, оскільки остання не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з дитиною, не проявляє ініціативи до зустрічей, тобто не займається вихованням своїх неповнолітніх дітей та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо них, хоча це є його обов`язком згідно з вимогами сімейного законодавства. Крім того, як встановлено Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славгородської селищної ради поведінка матері відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення матері батьківських прав. Установлені у даній справі обставини беззаперечно підтверджують навмисне, свідоме ухилення відповідачем від виконання обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини. Суд вважає, що саме такий крайній захід як позбавлення батьківських прав підлягає застосуванню до відповідача, яка ухилилася від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Крім того, згідно ч.1, ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 150, 164, 166 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та

Outcome: approved