Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Короткий виклад обставин справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 31751,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 14983,50 грн.; заборгованості по відсотках -10468 грн., штрафних санкцій -6300 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. і судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 100,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100701687, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання умов, підписаний у порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач, на веб-сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/ через особистий кабінет надав всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема: інформація щодо свого імені, номеру телефону, адреси доставки Об`єкта оренди, реквізитів документа, що посвідчує особу, електронної адреси. [PERSON] на мобільний телефонний номер [NUMBER] надійшов одноразовий ідентифікатор відображений у договорі: 128335, за допомогою якого відбулось укладення електронного договору. Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. За умовами вказаного договору відповідач отримав суму кредиту яка становить 15 000 грн. на 350 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 25.09.2024. Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у відповідно до Графіку платежів, який наведено у додатку №1 до Договору. Остаточний термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом 10.09.2025. Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 15000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах Договору кредиту, що підтверджується відповідною Довідкою про укладення договору та Квитанцією про перерахування грошових коштів. В свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит № 100701687 від 25.09.2024 року, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 31751,50 грн., яка складається з:- заборгованості за кредитом - 14983,50 грн.; заборгованості по відсотках - 10468 грн.; заборгованості по комісії за видачу кредиту - 0 грн.; штрафних санкцій - 6300 грн. ТОВ «Мілоан» зазначає, що досудове врегулювання спору між ним та [PERSON] відбувалось шляхом направлення на адресу відповідача досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості від 21.03.2025 року. Процесуальні дії по справі, заяви учасників Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, про що повідомлено сторони. Представник позивача у судове засідання 02.07.2025 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому, в п.п. 5, 6 прохальної частини позову просить розглядати справу без участі позичача, не заперечують проти винесення заочного рішення. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання 02.07.2025 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та смс-повідомлення на номер телефону, вказаний в матеріалах справи, що підтверджується відповідною довідкою. При цьому, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 25.09.2024 року на сайті «tengo.ua» відповідач [PERSON] , [INFO] створив анкету-заяву на кредит № 100701687, в якій просив видати йому суму кредиту: 15000,00 грн.; строк кредиту: 20 днів з 25.09.2024; дата повернення кредиту 15.10.2024; сума до повернення - 61700,10 грн.; проценти за користування кредитом - 23600,10 грн., нараховуються за ставкою None відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. В даній анкеті відображено процес оформлення та розгляду заяви 100701687 та вказано що 25.09.2024 погоджено умови кредитування по вказаній заяві. Також 25.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан" (Кредитодавець) та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 100701687, який підписано одноразовим ідентифікатором 128335. Згідно з умовами даного договору, кредитодавець зобов`язувався на умовах, визначених Договором на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 Договору сума кредиту становить 15 000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 350 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 25.09.2024 (п.1.3. Договору). Відповідно до п.1.4. договору поверення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватись Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 46700,10 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 2252,56 відсотків річних, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 61700,10 грн. У п.2.1. Договору вказується що кредитні кошти надаються Позичальнику безготувково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до п.5.1 договору позичальник підтверджує зокрема, що: до укладення цього договору ознайомився знаявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана йому товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті товариства, зокрема в розділах «документи», «споживачам» про відомості (інформацію) вказані в ЗУ « «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Згідно п.6.1 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позивачем додано до позовної заяви Додаток №1 до Договору про споживчий кредит №100701687 від 25.09.2024, в якому наявний Графік платежів за договором та Додаток №2 до Договору про споживчий кредит, а саме Заява на отримання кредиту №100701687, Паспорт споживчого кредиту №100701687, в якому вказано основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, і такий підписано відповідачем 25.09/2024 21:15 однаразовим ідентифікатором 655656. Згідно відповіді №7/7787 від 21.02.2025 ТОВ «ФК «Котрактовий дім» повідомляє ТОВ «Мілоан», про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ «Мілоан» №27052020 від 27.05.2020р.: ID платежу 1481064731 на суму 15000,00 грн. 25.09.2024 договір №100701687 на номер картки [NUMBER] . Довідкою про укладення договору підтверджується, що [PERSON] був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан»: РНОКПП [NUMBER] , адреса та номер телефону. Параметри операції: заявка на кредит, договір №100701687 від 25.09.2024, сума кредиту 14983,50 грн. строк кредитування 350 днів. Акцепт оферти (Договір) підписаний Позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 128335. Ідентифікатор відправлено позичальнику 25.09.2024 21:15:39. Номер телефону [NUMBER] . З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит вбачачається, що [PERSON] станом на 17.02.2025 року перед ТОВ «Мілоан» має заборгованість 31751,50 грн., яка складається з: заборгованостіза кредитом - 14983,50 грн.; заборгованості по відсотках - 10468 грн., штрафні санкції - 6300 грн. 21.03.2025 на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про повернення суми заборгованості за кредитним договором. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦП К України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Окрім того, за приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Також, приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір 100701687 від 25.09.2024 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 128335. Довідкою про ідентифікацію Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» підтверджено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір про споживчий кредит 100701687 від 25.09.2024 ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт оферти (Договір) підписаний Позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 128335. Ідентифікатор відправлено позичальнику 25.09.2024 21:15:39. Номер телефону на який був відправлений одноразовий ідентифікатор: [NUMBER] . Також, 25.09.2024 о 21:15 [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту №100701687. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним договором №100701687 від 25.09.2024 року становить 31751,50 грн., з яких заборгованість за кредитом - 14983,50 грн.; заборгованість по відсотках -10468 грн., штрафні санкції -6300 грн. Окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, що відображено у договорі № 100701687 від 25.09.2024 року та Графіку платежів наведеному у додатку №1 до Договору (п.1.4 Договору). Так, у відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, як і положення Кредитного договору, які передбачають зобов`язання Позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (п.1.5.1 Договору) можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, право Кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, як і обов`язок Позичальника оплачувати комісію за управління кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, надано Договір про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, у яких міститься інформація щодо процентної ставки за кредитом. Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином. Будь-яких відомостей та доказів на спростування наявної заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту та відсотками, чи наявності такої в іншому розмірі матеріали справи не містять. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість в добровільному порядку не погасила, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підставні та підлягають задоволенню. Щодо нарахованих штрафних санкцій в розмірі 6300,00 грн. суд зазначає, що таке нарахування є необґрунтованим та суперечить п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, де зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За наведеного, вимоги в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 6300,00 грн. задоволенню не підлягають Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог в частині вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, відтак позивач має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Мілоан» та стягнення із відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит №100701687 від 25.09.2024, яка станом на 17.02.2025 становить 25451,50 грн., з яких заборгованість за кредитом 14983,50 грн.; заборгованість по відсотках -10468 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial