Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Чернігова, не проживав разом зі спадкодавцем, [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після [PERSON] ; - \~ \~ \~ \~визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,3995 га, кадастровий номер 7424484200:09:001:0042, що розташована на території Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0468 га, кадастровий номер 7424484200:08:010:0413, що розташована на території Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] ; - \~ \~ \~ \~ визнати за нею право власності на квартиру (загальна площа - 72,1 кв. м, житлова площа - 43,6 кв. м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] ; - \~ \~ \~ \~ визнати за нею право власності на легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузову (VIN) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначила, що вказане майно належало її батьку - [PERSON] , який помер [INFO] , і спадщину після якого прийняла вона. [PERSON] вказує, що вона зверталася до державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Ріпкинської державної нотаріальної контори Підгайної О.І. Нотаріусом 24.10.2024 на підставі заяви позивача та рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.09.2024 у справі № 743/1091/24 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було заведено спадкову справу № 24/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 195/02-31 від 10.12.2024 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори - в.о. державного нотаріуса Ріпкинської державної нотаріальної контори Підгайною О.І., було відмовлено позивачці у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало [PERSON] . Підставою для відмови стало те, що на час відкриття спадщини разом з померлим був зареєстрований його син, брат позивача - [PERSON] , який в порядку нотаріального провадження вважається таким, що прийняв спадщину на рівні з позивачкою, а оскільки при нотаріальному процесі нотаріус використовує лише документи, які доводять безспірність фактів, то ті обставини, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] фактично не проживав разом зі спадкодавцем та не має підстав вважатися спадкоємцем, який прийняв спадщину шляхом проживання, не можуть бути враховані нотаріусом у безспірному порядку, попри наданий позивачкою акт, підписаний сусідами та депутатом. Крім того, нотаріусом було зазначено, що оскільки право власності [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано, то відсутні підстави для оформлення права на спадщину на зазначену квартиру. Наявність в даному випадку вказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії доводить неможливість позасудового оформлення позивачкою своїх спадкових прав на майно після [PERSON] у зв`язку з неможливістю доведення в позасудовому порядку того факту, що [PERSON] не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто не є спадкоємцем, який прийняв спадщину шляхом проживання, а також через відсутність реєстрації права власності померлого на належну йому квартиру, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 27.01.2025 по справі відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.02.2025. Ухвалою від 12.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2025. Ухвалою від 11.03.2025 за клопотанням представника позивача відкладено судове засідання до 17.03.2025. Ухвалою від 17.03.2025 в зв`язку з витребуванням інформації, відкладено судове засідання до 03.04.2025. 03.04.2025 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якому він просив позовну вимогу, викладену в прохальній частині позовної заяви: «Визнати за [PERSON] , [INFO] , уродженкою смт Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, РНОКПП [NUMBER] право власності на квартиру (загальна площа - 72,1 кв. м, житлова площа - 43,6 кв. м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] » зменшити та викласти у наступній редакції: «Визнати за [PERSON] , [INFO] , уродженкою смт Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, РНОКПП [NUMBER] право на завершення приватизації на своє ім`я квартири (загальна площа - 72,1 кв. м, житлова площа - 43,6 кв. м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] », інші позовні вимоги залишив без змін. Ухвалою від 03.04.2025 прийнято заяву про зміну предмету позову до розгляду. Оголошено перерву у зв`язку з витребуванням інформації до 21.04.2025. Ухвалою від 21.04.2025 оголошено перерву в зв`язку з витребуванням інформації до 13.05.2025. 27.05.2025 за клопотанням представника СТОВ «Придніпров`є» відкладено судове засідання до 19.06.2025. 19.06.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Макаревича Я.М. на лікарняному. Справу призначено до розгляду на 07.07.2025. 07.07.2025 у зв`язку із складністю справи відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 14:30 14.07.2025. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Позивач у судове засідання не з`явилася. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак у підготовче засідання від нього надійшла заява, в якій просив підготовче засідання провести без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх пояснень надав складену їм та нотаріально посвідчену заяву. Представник відповідача Територіальної громади в особі Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надіслав клопотання, в якому просив справу розглянути у його відсутність та позовні вимоги підтримав в повному обсязі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Позивачка є рідною дочкою спадкодавця. Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 02.08.1991. Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом після [PERSON] є син спадкодавця, [PERSON] (співвідповідач). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.04.2024. Нотаріусом 24.10.2024 на підставі заяви позивачки та рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.09.2024 у справі № 743/1091/24 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було заведено спадкову справу № 24/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 195/02-31 від 10.12.2024 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори - в.о. державного нотаріуса Ріпкинської державної нотаріальної контори Підгайною О.І., було відмовлено позивачу у видачі їй свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало [PERSON] . Підставою для відмови стало те, що на час відкриття спадщини разом з померлим був зареєстрований його син [PERSON] , який в силу статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину на рівні з позивачкою. Крім того, підставою для відмови слугувала відсутність рішення про передачу у власність [PERSON] за життя квартири [ADDRESS] , та реєстрації права власності на неї. ІІІ.І Щодо спадкової маси В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя належали: земельна ділянка на території Любецької селищної ради площею 2,3995 га, кадастровий номер 7424484200:09:001:0042, яка належала спадкодавцю на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27.10.2020 у справі № 743/1326/20, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 239877035 від 06.01.2021; земельна ділянка не території Любецької селищної ради площею 0,0468 га, кадастровий номер 7424484200:08:010:0413, яка належала спадкодавцю на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27.10.2020 у справі № 743/1326/20, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 239879022 від 06.01.2021; автомобіль DAEWOO LANOS, державний реєстраційний номер [NUMBER] , код кузова [NUMBER] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Чернігівським МРЕВ 05.05.2006. Крім того встановлено, що відповідно до довідки виконкома Любецької селищної ради від 31.07.2024 № 650 [PERSON] за життя проживав за адресою: [ADDRESS] . 25.01.2022 [PERSON] звернувся до Любецької селищної ради з проханням надання дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] . 27.01.2022 рішенням Любецької селищної ради надано дозвіл [PERSON] на приватизацію вказаної квартири, яким останній за життя не скористався. Такий дозвіл (право на приватизацію), на думку позивачки, може бути успадковано. ІІІ.ІІ Щодо прийняття спадщини [PERSON] Згідно з довідкою виконкома Любецької селищної ради від 31.07.2024 № 650 на день смерті [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] , проживав його син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом досліджено Акт комісії від 23.02.2022, складений в смт. Любеч, складений мешканцями квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , а також депутатом Любецької селищної ради Безлюдним С.О. З вказаного акта вбачається, що [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , не проживає протягом вісімнадцять років. Крім того, в своїй заяві від 05.02.2025 на адресу суду [PERSON] вказує, що протягом останніх 20 років не проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] . Разом з цим в матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява [PERSON] від 12.08.2024 про те, що він протягом останніх 20 років не проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] , не претендує та відмовляється від спадкового майна на користь дочки померлого [PERSON] . Частиною 1 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Таким чином, [PERSON] станом на дату відкриття спадщини фактично не проживав зі спадкодавцем ні постійно, ні переважно, ні навіть тимчасово, а сам по собі факт реєстрації [PERSON] зі спадкодавцем за однією адресою не є прийняттям спадщини в розумінні частини 3 статті 1268 ЦК України. Встановлення того факту, що [PERSON] не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дає можливість позивачці належно оформити своє право на спадщину після батька. Проаналізувавши зазначені докази в їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність факту (встановлює факт) того, що [PERSON] , [INFO] , не проживав разом зі спадкодавцем, [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після [PERSON] . ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Частина 2 статті 1220 ЦК України визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадщина після [PERSON] відкрилася [INFO] . [PERSON] за життя не було складено заповіту, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 77876978 від 05.08.2024. Згідно з частиною 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування з законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивачка належним чином прийняла спадщину після [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, що підтверджується заведеною спадковою справою № 24/2024 у Ріпкинській державній нотаріальній конторі та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78875928 від 24.10.2024. [PERSON] не подавав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, про що зазначено нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2024 № 195/02-31. Таким чином [PERSON] не прийняв спадщину після [PERSON] . Відтак, відповідно до статей 1218, 1261 ЦК України, позивачка, яка прийняла спадщину, є єдиною спадкоємицею першої черги за законом всіх прав та обов`язків, що належали [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до підпункту г) частини 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що спадкове майно у вигляді земельних ділянок та автомобіля перебували у власності [PERSON] і спору щодо належності цього майна між позивачем та іншими особами не існує. Співвідповідач Територіальна громада\~в особі\~Любецької селищної\~ради позовні\~вимоги підтримала\~в повному\~обсязі.\~Співвідповідач[PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на: земельну ділянку площею 2,3995 га, кадастровий номер 7424484200:09:001:0042, що розташована на території Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,0468 га, кадастровий номер 7424484200:08:010:0413, що розташована на території Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS TF 69Y, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузову (VIN) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги визнання за позивачкою права на завершення приватизації на своє ім`я квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] , суд зазначає таке. Згідно корінця ордера № 20 від 25.12.1995 (дублікат від 24.01.2022 № 25), виданого виконавчим комітетом Любецької селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Любецької селищної Ради народних депутатів № 10 від 22.02.1995, ордер виданий [PERSON] , сім`я якого складається з 4-х чоловік, на право зайняття 3-х кімнат житловою площею 43,40 кв.м. в квартирі окремій [ADDRESS] . [PERSON] виїхав з квартири у 2004 році і після цього в ній не проживав, що підтверджується актом від 23.02.2022, складеним комісією у складі мешканців селища Любеч (сусідів померлого) та депутата Любецької селищної ради. [PERSON] (позивачка) знялася з реєстрації та з 2017 року проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 21105 від 02.11.2020, виданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради. [PERSON] (дружина померлого) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2020. Таким чином, після 11.01.2020 [PERSON] залишився єдиною особою, яка проживала в вищезазначеній квартирі. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 350/67/15-ц зроблено висновок про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності. Як вже зазначалося судом раніше померлий звернувся до Любецької селищної ради з проханням надання дозволу на приватизацію зазначеної вище квартири та його отримав, однак за життя ним не скористався, що може свідчить про те, що процедуру приватизації було розпочато. Суд звертає увагу, що рішення Любецької селищної ради від 27.01.2022 «Про надання дозволу [PERSON] на приватизацію квартири», яким останньому надано дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS] , було прийнято, як зазначено в самому рішенні, у відповідності до статей 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Водночас, на виконання ухвали суду Любецькою селищною радою Чернігівського району Чернігівської області № 02-09/503 від 17.04.2025 надано інформацію, що квартира [ADDRESS] не приватизована, в комунальній власності не перебуває, а перебуває в розпорядженні ОСББ «Добробут-9» відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Таким чином вказана квартира не відноситься до державного житлового фонду. Разом з тим, з повідомлення керівника ОСББ «Добробут-9» Безлюдного С.О. вбачається, що ОСББ «Добробут-9» не володіє даними щодо оформленого права власності на квартиру [ADDRESS] , та не здійснює розпорядження вищевказаною квартирою. В судовому засіданні оглянуто інвентаризаційну справу № 6816 на житловий будинок [ADDRESS] , надану Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації. В даній справі відсутні дані щодо передачі вказаного будинку на баланс Любецькій селищній раді або будь-якому державному підприємству, організації, установі. З огляду на те, що зазначена квартира не перебуває у комунальній власності, а багатоквартирний будинок в цілому не перебуває на балансі селищної ради, така квартира не є об`єктом приватизації у розумінні Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а відтак Любецька селищна рада не мала повноважень розпоряджатися не належним їй майном. Таким чином рішення від 27.01.2022 «Про надання дозволу [PERSON] на приватизацію квартири», яким останньому надано дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS] , є незаконним. Інформація щодо власника вказаної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Суд звертає увагу на рішення виконавчого комітету Любецької селищної Ради народних депутатів № 10 від 22.02.1995, яким затверджено рішення зборів уповноважених засідання правління і профкомітету КСП «Придніпров`я» від 24.03.1994 «Про розпреділення квартир в [ADDRESS] », яким і виділено [PERSON] квартиру [ADDRESS] у вказаному будинку. Тобто уповноважені на розпреділення вказаної квартири на той момент були засідання правління і профкомітету КСП «Придніпров`я». Відповідно до статті 4 Основ житлового законодавства союзу рср і союзних республік від 1081 року, які діяли на момент будівництва вказаного будинку та прийняття вказаного рішення, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території СРСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки і квартири, що є в особистій власності громадян (індивідуальний житловий фонд). Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Статтею 24 Основ житлового законодавства союзу рср і союзних республік визначено, що жилі приміщення надаються громадянам: у будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів - виконавчим, комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів; у будинках відомчого житлового фонду - за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і фабричного, заводського, місцевого комітету професійної спілки з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення; у будинках громадського житлового фонду - за спільним рішенням органу відповідної організації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Згідно Корінця ордера від 25.12.1995 [PERSON] працював водієм в КСП «Придніпров`я», де і перебував на обліку. Вказані положення Основ житлового законодавства союзу рср і союзних республік, застосований при прийнятті рішення виконавчого комітету Любецької селищної Ради народних депутатів № 10 від 22.02.1995 механізм та наявні в справі докази у своїй сукупності свідчать про те, що зазначена квартира на момент видачі ордера відносилась до громадського житлового фонду, а отже не могла відноситись до державного житлового фонду. В матеріалах справи наявна довідка ТОВ «Придніпров`є» від 21.05.2004 про балансову вартість на день здачі в експлуатацію будинку [ADDRESS] , та зазначена дата будівництва (ІІІ квартал 1993 року), що побічно може свідчити про забудовника або власника квартири [ADDRESS] у вказаному будинку. З метою встановлення власника (балансоутримувача) зазначеної квартири ухвалою суду від 21.04.2025 витребувано відповідну інформацію від можливого правонаступника ТОВ «Придніпров`є» - СТОВ «Придніпров`є». Однак до 14.07.2025 ухвала не виконана. Водночас, встановлення власника або балансоутримувача вказаної квартири не є першочерговим предметом дослідження даної справи, а доказуванню підлягає наявність у позивачки права на завершення приватизації. Крім того, не очікуючи дану інформацію, суд виходить з необхідності дотримання розумного строку розгляду справи та встановлення права власності на інше майно, що становить спадкову масу. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не надано доказів на підтвердження передання на баланс Любецької селищної ради будинку [ADDRESS] , а так само належності такого будинку до державного житлового фонду. Суд критично ставиться до підтримки позовних вимог Любецькою селищною радою в цій частині з огляду на те, що в суді не доведено право Любецької селищної ради надавати дозвіл на приватизацію зазначеної вище квартири, оскільки самим відповідачем зазначено, що він не є балансоутримувачем вказаної квартири. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визнання за позивачкою права на завершення приватизації на своє ім`я квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial