Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказавши суду, що 13.06.2024 р. відповідно до укладеного договору №АВН0СТ155101718289789856, відповідач отримав кредит в розмірі 53\~700 грн. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови кредитного договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. В судове засідання представник позивача не з"явився, проте подав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить стягнути з відповідача заборгованість відповідно до наданого розрахунку та судові витрати по справі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не подав. \~ \~ \~ \~Враховуючи вимоги ч.1 ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача на розгляд справи за відсутності відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом об`єктивно встановлено, що відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної кредитної угоди від 13.06.2024 р. не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином... \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що станом на 16.04.2025 р. відповідач має заборгованість перед банком в сумі - 78157 грн. 80 коп., яка складається з: 51500 грн. 51 коп. заборгованість за тілом кредиту, 24065 грн. 70 коп. заборгованості за процентами, 2591 грн. 59 коп. заборгованість за пенею (а.с.14). \~ \~ \~ \~На підтвердження укладення даного кредитного договору банком до матеріалів справи долучено копію заяви про надання послуги «Швидка готівка» від 13.06.2024 року № АВН0СТ155101718289789856, підписаної відповідачем (а.с.10-11). \~ \~ \~ \~З вказаної заяви вбачається, що відповідач був ознайомлений з інформацією про умови кредитування, в тому числі щодо процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, наданого йому виходячи із обраних ним умов кредитування. \~ \~ \~ \~Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складову його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, а також заборгованість за пенею. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Ч.1\~ст.634\~ЦК України\~встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості з відповідача за період 13.06.2024-16.04.2025 р.р. пеню за кожен день прострочення зобов`язання в розмірі 2591 грн. 59 коп., суд не вбачає за можливе стягнути із відповідача вказану суму за вищезазначений період часу виходячи із такого. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, 18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість стягнення за період 13.06.2024-16.04.2025 р.р. пені за кожен день прострочення зобов`язання в розмірі 2591 грн. 59 коп. Суд не погоджується з позицією представника позивача щодо можливості стягнення пені з відповідача виходячи з такого. Так в позовній заяві представник позивача посилається на п.6 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про споживче кредитування» як на підставу можливості нарахування пені з відповідача. Вважає, що на договори кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцяти денного дня включно з дня набрання чинності Закону №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», вимога пункту 6 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється. Однак вищевказані норми суперечать нормам права, які визначені в п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до п.1-3 ч.2 ст.19 ЗУ «Про правотворчу діяльність», з урахуванням вимог частини першої цієї статті в Україні встановлюється така ієрархія нормативно-правових актів: 1)\~Конституція України\~в системі нормативно-правових актів України має найвищу юридичну силу і є обов`язковою до виконання на території України; 2) чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, укладаються відповідно до\~Конституції України\~та мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, зазначені у\~пунктах 3-13\~цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України; 3) закони приймаються на основі\~Конституції України, чинних міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, зазначені у\~пунктах 4-13\~цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України. Згідно ч.2 ст.66 ЗУ «Про правотворчу діяльність», у разі виявлення колізії між кодексом і первинним законом пріоритет у застосуванні має норма права, що міститься у кодексі, якщо інше не передбачено таким кодексом. Отже, враховуючи факт наявності у вищевказаних нормах права колізії між кодексом та ЗУ «Про споживче кредитування», суд приходить до висновку про необхідність застосування в даній цивільній справі саме норм Цивільного кодексу України. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 96,68 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшеною на цю різницю, що становить: 2341 грн. 97 коп. судовий збір.

Outcome: partial