Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Водоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі за текстом співвідповідачі), про стягнення заборгованості з оплати за централізоване водопостачання та водовідведення. В позові зазначив, що КП «Водоканал» є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі проживають співвідповідачі, які користуються послугами КП «Водоканал», водночас, вчасно за надання послуг не сплачують, внаслідок чого утворилася заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.06.2021 по 28.02.2025 в розмірі 46\~728,65 грн, яку позивач просить стягнути солідарно зі співвідповідачів. Крім того, позивач просить стягнути зі співвідповідачів понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі\~3\~028,00 гривень. Ухвалою суду від 08.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив, у якому той заперечив проти позовних вимог (в частині стягнення заборгованості з нього), вважаючи їх необгрунтованими. Зазначив, що за заборгованістю сплив строк позовної давності. Також зазначив, що він припинив фактичні шлюбні відносини з [PERSON] (співвідповідачкою) з лютого 2011 року та в період нарахування заборгованості він з нею не проживав, підтвердженням чого є рішення суду про розірвання шлюбу та рішення суду про стягнення аліментів. З 2011 року він змінив своє фактичне місце проживання та не має відношення до споживання послуг КП «Водоканал». Крім того, [PERSON] зазначив, що на його думку, доказами його непроживання за адресою споживання послуг є заява, з якою він звертався до позивача щодо розірвання договору та припинення нарахування заборгованості, заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2021 та ухвала суду від 12.10.2021 у справі № 337/3927/21. [PERSON] також повідомив, що власником квартири є відповідачка [PERSON] , відтак, тільки вона може змінити дані про квартиронаймача. Відповідачка [PERSON] уклала шлюб з іншим чоловіком, має двох неповнолітніх дітей, що унеможливлює, на думку [PERSON] , спільне проживання в квартирі та користування житлово-комунальними послугами. Від позивача надійшла відповідь на відзив (додаткові пояснення), у яких представник позивача заперечила проти доводів відповідача [PERSON] . Зазначила, що позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності, оскільки вказаний строк було продовжено на час дії карантину, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою надання послуг, що ним не заперечується та не спростовується. Факт тимчасового непроживання за вказаною адресою може бути підставою для зменшення розміру плати за комунальні послуги, у випадку своєчасного звернення до оператора надання у встановленому порядку, водночас, відповідач [PERSON] не надав суду належних доказів того, що він в установленому порядку звертався до позивача щодо підтвердження факту свого непроживання з метою зниження розміру плати. Оскільки відповідач [PERSON] весь час, охоплений заборгованістю, продовжував бути зареєстрований в квартирі, позивач презюмує, що він є споживачем комунальних послуг, несе солідарну відповідальність разом з іншими споживачами послуг і є належним відповідачем у справі. В судове засідання співвідповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи (з огляду на те, що відзив надійшов лише від одного відповідача). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення» № 546 від 28.10.1999 КП «Водоканал» є суб`єктом, уповноваженим на надання послуг з водопостачання та водовідведення. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , підключена до мережі водопостачання та водовідведення. У вказаній квартирі в відповідачі зареєстровані: [PERSON] в період з 12.04.2007 по теперішній час (відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру від 04.04.2025 № 1263959). [PERSON] в період з 25.04.2008 по теперішній час (відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру від 04.04.2025 № 1263995). Згідно з розрахунком заборгованості загальна заборгованість за період з 01.06.2021 по 28.02.2025 становить 46\~728,65 гривень. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 4) власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; 6) дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; 7) допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період. Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідно до положень ч. 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи спір по суті, суд не погоджується з доводами відповідача [PERSON] щодо відсутності підстав для солідарного стягнення з нього заборгованості, виходячи з таких міркувань. Щодо строків позовної давності. Відповідач [PERSON] , посилаючись на норми ст.ст. 256-258, 267 ЦК України, вважає, що строк позовної давності за заборгованістю, яка виникла в період з 01.06.2021 по 28.02.2025, почав свій перебіг з 03.04.2022 та закінчився: 03.04.2025 щодо основного боргу, 03.04.2025 щодо інфляційних втрат та 3 % річних. Суд не може погодитися з таким твердженням, оскільки позовні вимоги в цій справі взагалі не передбачають стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Щодо суми основного боргу, суд звертає увагу на положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану Оскільки строк дії карантину неодноразово продовжувався з 12.03.2020 до 01.07.2023, зокрема, в період нарахування спірної заборгованості (з 01.06.2021 по 28.02.2025), а також з урахуванням того, що 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан, який до цього часу не припинено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності. Щодо доводів відповідача [PERSON] стосовно відсутності підстав для нарахування та солідарного стягнення заборгованості через непроживання за адресою реєстрації. Відповідач [PERSON] до свого відзиву долучив докази, які, на його думку, підтверджують факт непроживання за адресою та неспоживання комунальних послуг. Зокрема, ним долучено рішення суду про розірвання шлюбу з [PERSON] , рішення суду про стягнення аліментів, договір оренди квартири від 20.08.2017 в іншому населеному пункті (с. Борщагівка), заяву про прийняття доньки [PERSON] до школи в Святошинському районі м. Києва від 29.08.2018, договір суборенди квартири від 16.07.2020 в іншому населеному пункті (м. Київ), заяву про розірвання договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 03.07.2023 та ін. Проте,\~суд звертає\~увагу на\~ч.\~3\~ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~які передбачають,\~що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Тобто, положення вказаної норми, зокрема, використана частка «та/або» передбачає, що для виникнення солідарного обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг достатньо лише однієї з двох наведених умов: або факт проживання або факт реєстрації у житлі споживача. Оскільки відповідач [PERSON] не заперечує та не спростував належними та допустимими доказами факт реєстрації за адресою: [ADDRESS] , суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати заборгованості, яка виникла за солідарним зобов`язанням. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 543 ЦК України солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Водночас, стаття 544 ЦК України передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Тобто, суд звертає увагу [PERSON] , що у випадку стягнення з нього боргу за солідарним зобов`язанням, він не позбавлений права стягнути з іншого боржника ( [PERSON] ) суми заборгованості або її частини (в порядку ст. 544 ЦК України), якщо доведе наявність підстав для такої зворотної вимоги. Згідно зі ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 3\~028 грн підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (в рівних частках з кожного окремого співвідповідача).

Outcome: approved