Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

адвокат Жук Р.С. в інтересах позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюб сторонами було зареєстровано 27.02.1993. За час проживання у шлюбі в подружжя народилося троє дітей: [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача вказує, що сторони не проживають разом, як одна сім`я, та не ведуть спільного господарства, подружніх відносин не підтримують. Просить розірвати шлюб, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді від 31.01.2025 відкрито спрощене провадження у справі і призначено судовий розгляд. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, його представник подав до суду клопотання, у якому просив справу розглядати у о відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та день судового розгляду справи, подала до суду заяву про визнання позову в якій просила справу слухати у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5\~ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд виходить з наступного. Судом встановлено,\~що шлюб\~між сторонами\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~зареєстровано 27.02.1993\~відділом запису\~актів громадського\~стану виконавчого\~комітету Львівської\~міської ради\~народних депутатів,\~актовий запис\~№371,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданим 27.02.1993. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від спільного подружнього життя у сторін народилися діти: [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.02.1995; [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.12.1997; [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.2010. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч.3\~ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим, суд дійшов висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору сплаченого позивачем під час подачі позову до суду. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від сплаченого ним судового збору в сумі 605,6 грн. з одночасним поверненням позивачу з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого ним судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved