Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Вищезазначений будинок знаходиться на утриманні позивача з 20.01.2014. Наказом директора ТОВ «Інвестбудгаличина» №4 від 01.03.2018 затверджено тариф у розмірі 7 грн. за 1 кв.м. та типовий договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння в отриманні комунальних послуг у житловому будинку ([ADDRESS]). У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, у останньої утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 11622,47 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість та судовий збір. 24.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 04.04.2025 постановлені ухвали про залишення без задоволення клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву та клопотання відповідача про перехід до розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.04.2025 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що частково визнає позовні вимоги у розмірі 2740,30 грн. (за період з 04.2021 по 06.2023 (включно)) та частково визнає вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 800 грн. Зазначила, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 15.06.2021, підписаний між сторонами, визначає вартість послуги з управління у розмірі 7 грн. Позивач в односторонньому порядку припинив надавати послуги за договором з 01.07.2023. На сьогоднішній день послуги надає ОСББ «Саперна Слобідка». За період з 04.2021 по 06.2023, включно, нею було сплачено 8689,30 грн. Просила застосувати строк позовної давності. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] з 06.04.2021 є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.01.2025 №408958218. 20.01.2014 між ТОВ «ФорТон» та ТОВ «Інвестбудгаличина» укладено договір про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] та підписано Акт приймання-передачі будинку з балансу ТОВ «ФорТон» на баланс ТОВ «Інвестбудгаличина». Наказом директора ТОВ «Інвестбудгаличина» №4 від 01.03.2018 затверджено тариф з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг у житловому комплексі « Саперно Слобідська » ( [ADDRESS] ). 15.06.2021 між ТОВ «Інвестбудгаличина» та [PERSON] було укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідно до умов якого управитель зобов`язується надавати споживачу послугу з управління багатоквартирним житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язується оплачувати управителю вартість послуги з управління згідно з вимогами чинного законодавства України та умовами цього договору. Відповідно до п. 3.1., 3.2. договору від 15.06.2021 згідно додатку № 2 до договору ціна послуги з управління становить 7 грн. за 1 кв.м. площі житлового приміщення (в тому числі податок на додану вартість). Послуга з управління включає також послуги з технічного обслуговування шлагбаумів, вартість якої становить 15 грн. на місяць та відео нагляду, ціна якої становить «залежить від тарифу операторів». Відповідно до розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2022 по 30.06.2023 заборгованість за спожиті комунальні послуги складає 11622,47 грн., з яких 7912, 80 грн. за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, 2779, 67 грн. - послуги служби консьержів. Також як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на січень 2022 року у відповідача вже була наявна заборгованість у розмірі 7926,36 грн. 20.09.2021 [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Інвестбудгаличина» 1758, 40 грн., призначення платежу: [PERSON] , [ADDRESS] , договір від 15.06.2021. 06.12.2021 [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Інвестбудгаличина» 6051, 70 грн. та 879, 20 грн., призначення платежу: [PERSON] , [ADDRESS] , договір від 15.06.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 10 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Судом встановлено, що відповідачу на праві приватної власності з 06.04.2021 належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Саме з цього дня у відповідача виник обов`язок утримувати своє майно та сплачувати позивачу надані послуги. Відповідно до розрахунку за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2022 по 30.06.2023 заборгованість за спожиті комунальні послуги складає 11622,47 грн., з яких 7912,80 грн. - за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, 2779,67 грн. - послуги служби консьержів. Станом на січень 2022 року наявна заборгованість у розмірі 7926,36 грн. Водночас, позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували розмір заборгованості відповідача у розмірі 11622,47 грн., оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити походження заборгованості у розмірі 7926,36 грн. станом на січень 2022 року та за який період вона нарахована, оскільки відповідач є власником квартири лише з 06.04.2021. Також позивачем не надано доказів щодо погодження та затвердження з відповідачем ціни на послуги служби консьєржів, які входять до суми заборгованості, нарахованої позивачем. За розрахунком суду [PERSON] повинна була сплатити за надані позивачем послуги (утримання будинків та прибудинкових території) за період з 06.04.2021 по 30.06.2023 кошти у загальному розмірі 11781,28 грн. Суд враховує, що 20.09.2021 [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Інвестбудгаличина» 1758,40 грн., 06.12.2021- 6051, 70 грн. та 879,20 грн. При цьому суд враховує часткове визнання позову відповідачем, яке приймається судом, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином, з урахуванням часткового визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкових території з січня.2022 року по червень 2023, яка за розрахунком суду складає 3091,98 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідним зазначити наступне. В силу частин 1, 5 ст. 261, частин 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину. 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню COVID-19, скасований відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 № 651. Слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто 30.06.2023 карантин був скасований, проте станом на цей час і до дня розгляду справи по суті триває воєнний стан, а тому перебіг позовної давності зупинився на строк дії такого стану. Зазначене дає підстави для висновку, що строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви у лютому 2025 року, такий строк був продовжений, а потім зупинений вищевказаними нормами законодавства. Згідно зі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням часткового визнання (23,57 %) відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету судовий збір у сумі 189,64 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (26,60%) у загальному 615,60 грн. у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial