Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнати за нею право власності на частини спільного майна подружжя, а саме житлового будинку загальною площею 136.4 м?,\~житловою площею\~69.5\~м? з\~господарськими будівлями,\~що розташований\~за адресою: [ADDRESS] ,\~залишити у\~власності [PERSON] \~право власності\~на \~частину спільного\~майна подружжя,\~а саме\~вищезазначеного будинку,\~ та\~ стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В об ґрунтування позову зазначила, що вона у період з 06.08.1994 року по 02.01.2024 року перебувала в зреєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 30.11.2023 року по справі №940/1290/23 шлюб розірвано. Дата набрання законної сили рішенням суду -02.01.2024 року. В період шлюбу, за спільні кошти та спільними силами подружжям [PERSON] побудовано житловий будинок\~загальною площею\~136,4\~кв.м.,\~житловою площею\~-\~69.5\~ кв.м.\~з надвірними\~будівлями,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~який оформлений\~на [PERSON] \~відповідно до\~свідоцтва про\~право власності\~на житловий\~будинок,\~виданого 12.02.2002\~року Тетіївським\~міжміським бюро\~технічної інвентаризації.\~А також\~в цей\~період подружжя\~придбало \~транспортні засоби: автомобіль марки Nissan Rogue, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб. см. та автомобіль марки Ford модель Fusion, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб.см. Враховуючи вищевикладене, та те, що житловий будинок та транспортні засоби придбано в період шлюбу за спільні кошти подружжя та відповідно ці речі є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, тому для належного захисту прав позивача необхідно здійснити поділ спірного майна. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 20.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.01.2025 задоволено клопотання представника позивачки адвоката Порхун О.П. про витребування доказів та витребувано у Територіальному сервісному центрі МВС 3249 копію договору купівлі-продажу транспортного засобу ТСЦ 3249/2021/2542255 від 20.04.2021, відповідно до якого придбано [PERSON] автомобіль марки Ford модель Fusion, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб.см.; у Територіальному сервісному центрі МВС 3242 витребувано копію договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «ПОРЯД» № 8403/2024/000832 від 23.04.2022, відповідно до якого [PERSON] придбано автомобіль марки Nissan Rogue, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб. см. та зареєстровано в ТСЦ 25.04.2022 року ( а. с. 43-44). На виконання ухвали суду від Територіальних сервісних центрів МВС 3249 та 3242 надійшли витребувані докази ( а. с. 48-49, 62-65). 17.02.2025 до суду від представника позивачки адвоката Порхун О.П. надійшла заява про зміну предмету позову, в якій вона просить здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на частини спільного майна подружжя, а саме житлового будинку загальною площею 136.4 м?, житловою площею 69.5 м? з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , залишити у власності [PERSON] право власності на частини спільного майна подружжя, а саме вищезазначеного житлового будинку, та в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію частини майна, а саме: 94500,00 гривень грошової компенсації вартості частини спільного транспортного засобу марки FORD модель FUSION, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб.см., та припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль; 189000,00 гривень грошової компенсації вартості частини спільного транспортного засобу марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб.см., та припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, а також стягнути понесені судові витрати ( а. с. 52-54). 04.03.2025 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Неживка І.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в щодо стянення частини вартості транспортного засобу марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, в розмірі 105000 грн. В обґрунтування відзиву зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення частки вартості транспортного засобу марки FORD модель FUSION, 2013 року випуску, не підлягають задоволенню, оскільки даний автомобіль фактично належав сину сторін [PERSON] , який і забрав отримані кошти від продажу даного транспортного засобу. Щодо позовних вимог в частині стянення частини вартості транспортного засобу марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, в сумі 189000 грн. зазначає, що вказана позивачем вартість даного автомобіля в сумі 378000 грн. є явно завищеною, так як вказаний автомобіль відчужений відповідачем 12.10.2024 за кошти в сумі 210000 грн., що підтверджується висновком експертної оцінки. Тому вважає, що за таких обставин частка позивачки у вартості цього автомобіля становить 105000 грн. ( а. с. 66-77). 17.04.2025 від представника позивачки [PERSON] адвоката Порхун О.П. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просить здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на частини спільного майна подружжя, а саме житлового будинку загальною площею 136.4 м?, житловою площею 69.5 м? з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , залишити у власності [PERSON] право власності на частини спільного майна подружжя, а саме вищезазначеного житлового будинку, та в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію частини майна, а саме: 175620,00 гривень грошової компенсації вартості частини спільного транспортного засобу марки FORD модель FUSION, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб.см., та припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль; 269665,00 гривень грошової компенсації вартості частини спільного транспортного засобу марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб.см., та припинити право спіль-ної сумісної власності на вказаний автомобіль, а також стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування даної заяви зазначає, що з метою визначення дійсної вартості транспортних засобів, нею здійснено адвокатський запит до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] про надання інформації про ринкову вартість транспортних засобів марки FORD модель FUSION, 2013 року випуску, та марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску. Враховуючи, що дійсна вартість транспортних засобів значно вища, тому виникла необхідність збільшення позовних вимог в частині стягнення компенсації вартості частини транспортних засобів ( а. с. 96-103). Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 02.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Порхун О.П. підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Неживок І.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що з 06.08.1994 по 30.11.2023 позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 30.11.2023 ( а. с. 6). За час перебування у шлюбі позивач з відповідачем набули у власність житловий будинок загальною площею 136,4 кв.м., житловою площею - 69.5 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який оформлений на [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 12.02.2002 року Тетіївським міжміським бюро технічної інвентаризації ( а с. 9). Вартість даного житлового будинку становить 240000,00 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будівель та споруд та висновком про ринкову вартість житлового будинку, літера «А» та господарських будівель, які розташовані по [ADDRESS] ( а. с. 10-23). В судовому засіданні відповілач не оспорював вимогу позивачки про поділ житлового будинку та визнав, що будинок є їхньою спільною сумісною власністю. Тобто, факт спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок із надвірними спорудами визнається та не оспорюється сторонами. Щодо рухомого майна судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами придбано два транспортні засоби марки FORD модель FUSION, 2013 року випуску, та марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, які оформлено на відповідача, що підтверджується копією договору купівлі-продажу 3249/2021/2542255 транспортного засобу від 20.04.2021 та копією договору купівлі- продажу транспортного засобу 7214/22/006781 від 23.04.2022 ( а. с. 49, 135). Відповідно до договору купівлі-продажу 8044/2024/4418110 транспортного засобу від 03.04.2024 та договору купівлі-продажу транспортного засобу 8403/24/000832 від 12.10.2024 вбачається, що відповідачем після розірвання шлюбу спірні автомобілі продано за кошти в сумі 189000,00 грн. та 210000,00 грн. відповідно ( а. с. 69-74). Згідно з довідкою № 4234 від 08.04.2025, виданою суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , ринкова вартість транспортного засобу марки FORD модель FUSION, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб. см. становить 351240,00 грн., а ринкова вартість транспортного засобу марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, VIN-code [NUMBER] , тип-легковий універсал, вид палива В, об`єм двигуна 2488 куб.см., становить 539330,00 грн. ( а. с. 99-100). В судовому засіданні 01.07.2025 відповідач визнав, що автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя. Тобто, факт спільної сумісної власності подружжя на зазначені транспортрі засоби визнається та не оспорюється сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбаченихЦК України. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Житловий будинок загальною площею 136,4 кв.м., житловою площею - 69.5 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 12.02.2002 року Тетіївським міжміським бюро технічної інвентаризації. Вбачається, що сторони набули цей будинок у зареєстрованому шлюбу, а тому зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 136,4 кв.м., житловою площею - 69.5 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , та залишити у власності [PERSON] право власності на частину цього будинку. Сторона відповідача ні у відзиві на позовну заяву ні під час розгляду справи судом не заперечувала щодо цієї вимоги позивачки. З огляду на наведене, зазначена позовна вимога підлягає задоволенню. Сторона відповідача у відзиві на позовну заяву та під час судового засідання оспорювала суму відшкодування за продані відповідачем після розірвання шлюбу транспортні засоби, зокрема, відповідач вказував, що погоджується відшкодувати позивачці половину вартості транспортних засобів, яка вказана у договорах купівлі продажу транспортних засобів 8044/2024/4418110 від 03.04.2024 та 8403/24/000832 від 12.10.2024, відповідно 100\~000 грн та 105 000 грн. На думку, відповідача та його представника адвоката Неживка І.В., надана позивачкою довідка № 4234 від 08.04.2025 суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] про ринкову вартість транспортних засобів є недопустимим доказом, оскільки із її змісту вбачається, що визначена оцінювачем вартість є орієнтовною. Як вбачається з матеріалів справи спірні автомобілі сторони придбали під час шлюбу, що ними не заперечується. Таким чином, автомобіль FORD модель FUSION, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб. см., та автомобіль марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, VIN-code [NUMBER] , тип-легковий універсал, вид палива В, об`єм двигуна 2488 куб.см, є об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя, оскільки придбані за час перебування останніх у шлюбі. У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд вважає необхідним зазначити, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18). На підтвердження вартості спірних автомобілів позивачка надала довідку № 4234 від 08.04.2025 суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , згідно із якою ринкова вартість транспортного засобу марки FORD модель FUSION, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб. см. становить 351240,00 грн., а ринкова вартість транспортного засобу марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, VIN-code [NUMBER] , тип-легковий універсал, вид палива В, об`єм двигуна 2488 куб.см., становить 539330,00 грн.. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач та представник відповідача, заперечуючи проти вимог про стягнення з відповідача 445285 грн. вартості частки відчужених автомобілів, посилався на те, що позивачем не доведено належними доказами вартість автомобілів марки FORD модель FUSION, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб. см., та марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, VIN-code [NUMBER] , тип-легковий універсал, вид палива В, об`єм двигуна 2488 куб.см. Разом з тим, доказів на підтвердження своїх заперечень щодо іншої дійсної ринкової вартості спірних автомобілів на час розгляду справи відповідачем та його представником до суду надано не було. Клопотань про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення ринкової вартості спірних транспортних засобів відповідач не заявляв. Оскільки відповідач без згоди позивачки відчужив спільне сумісне майно подружжя - автомобілі, а отриманими від реалізації автомобілів коштами розпорядився на власний розсуд, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації половини вартості автомобілів в розмірі 175620,00 гривень за транспортний засіб марки FORD модель FUSION, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб.см.; та 269665,00 гривень за транспортний засіб марки NISSAN ROGUE, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2488 куб.см., що відповідає вимогам ч.ч.2, 4 статті 71 СК України. Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка при подачі позову сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки. Із матеріалів справи вбачається, що вартість спірного житлового будинку становить 240000 грн., тобто позивчка за позовну вимогу про визнання права власності на цей будинок мала б сплатити судовий збір в сумі 2400 грн. Окрім того, в процесі розгляду справи судом позивачка збільшила свої позовні вимоги, а саме просила стягнути із відповідача половину вартості відчужених ним транспортних засобів в сумі 445285 грн., однак судовий збір за збільшення позовних вимог позивачкою не сплачено За збільшення обсягу позовних вимог позивачка повинна сплатити судовий збір в сумі 4452,85 грн., загалом за всіма позовними вимогами сума судового збору становить 6582,85 грн. Фактично позивачкою сплачено 1211,20 грн судового збору, тобто із позивачки слід стягнути недосплачений судовий збір в сумі 5641,65 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved