Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

14 листопада 2024року представник позивача [PERSON] - адвокат Конюшенко І.Д. через систему «Електронний суд» подала матеріали позовної заяви до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» «про стягнення заборгованості по заробітній платі». В обґрунтування позову зазначає, що позивач перебувала в трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» до 22.08.2024 року. Звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі Наказу № 1212/к від 22.08.2024 року, що підтверджується записами в трудовій книжці. При звільненні їй не були сплачені суми, які повинні бути виплачені при розрахунку. 11.09.2024 року позивач звернулась до ДП «ВК «Краснолиманська» з заявою про надання інформації щодо сум заборгованості та розрахунку середньоденної заробітної плати. Листа направлено Укрпоштою. 20.09.2024 року відповідач отримав листа, але відповідь надана не була. Інформація щодо сум заборгованості по заробітній платі та розрахунок середньоденної заробітної плати можуть бути надані відповідачем, тому позивачем на день звернення з позовною заявою не можуть бути визначені суми, які підлягають стягненню з відповідача, позовні вимоги можуть бути уточнені після отримання необхідної інформації на вимогу суду. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі; стягнути з відповідача на свою користь одноразову допомогу при звільненні; стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки сплати сумм, які належать працівникові при звільненні за період з 23.08.2024 року по день винесення рішення суду, але не більш ніж за 6 місяців; сягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у сумі 1211,20 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової спраив між суддями від 14.11.2024 року, цивільну справу №208/13346/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухалою суду від 19.11.2024 року відкрито провадження за справилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» інформацію про суму заборгованості по заробітній платі із розбивкою по місяцям, рокам; розрахунок сум, які належало сплатити [PERSON] при звільненні, в тому разі одноразову допомогу при звільненні; розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати, згідно Постанови КМУ №100, тобто за 2 місяця, які передували звільненню; копію наказу про звільнення [PERSON] з роботи, із зазначенням останнього дня роботи. 08.04.2025 року адвокат Конюшенко І.Д. подала до суду заяву про зміну предмету позову. Зазначила, що вважає за необхідне зазначити суми, які підлягають стягненню з відповідача на власний розсуд, виходячи с той інформації, яка позивачу стала відома. Так, заборгованість по заробітній платі за період грудень 2019 серпень 2024 року складає 32 373,81 грн. (сума після утримання обов`язкових податків та зборів) а саме: грудень 2019 р. - 251,24 грн. січень 2020 р. - 5012,08 грн. лютий 2020 р. - 5666,51 грн. березень 2020р. - 6204,41 грн. квітень 2020 р. 4884,09 грн. квітень 2021 р. 861,44 грн. травень 2021 р. 3454,63 грн. червень 2021 р. - 97,22 грн. липень 2024 р. 5942,19 грн. серпень2024 р. - 6303,05 грн. Компенсація за невикористану відпустку - 23119,53 грн. Одноразова допомога при звільненні на пенсію - 38073,44 грн. Всього - 99869,83 грн. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки: Середньоденна заробітна плата- 1126,10 грн., розрахована за 2 місяці, які передували звільненню, а саме: червень 2024 року -18288,41грн. (15 р.д.), липень 2024 року -15494,52 грн. (15 р.д.). Разом заробітна плата 33782,93 грн./ 30р.д. = 1126,10 грн. Заява [PERSON] про те, що підприємство не розрахувалось при звільнення і та про надання інформації, отримана ДП «ВК «Краснолиманська» 18.09.2024 року. Вважає, що 19.09.2024 року слід вважати початком строку для сплати середнього заробітку за час затримки виплати, тобто наступний день після отримання заяви підприємством. Таким чином середній заробіток за час затримки виплати, який обмежений 6 місяцями, складає 204 950,20 грн. з розрахунку 1126,10 грн. х 182 дні. Просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 99 869,83 грн.; стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки сплати сум які належать працівникові при звільненні 204 950,20 грн.; стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені судові витрати у сумі 1211,20 грн.; допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за один місяць. 26.06.2025 року на виконання ухвали суду від 19.11.2024 р. представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» - Лигач Д.Ю. подав до суду наступні документи: довідку про суму заборгованості по заробітній платі із розбивкою по місяцям, про розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати, згідно Постанови КМУ №100, тобто за 2 місяця, які передували звільненню. Повідомлено, що [PERSON] [INFO] перебувала у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», а саме: прийнята в якості машиніста підіймальної машини дільниці МДРПУС з 14.04.2015р. (наказ № 1246/к від 14.04.2015р.); звільнено згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком 22.08.2024р. (наказ № 1212/к від 22.08.2024р.) На виконання наказу Міністерства енергетики України №368 від 24.09.2024 р. «Про заходи зі збереження майна та евакуації персоналу державних вугледобувних підприємств» архівні документи ДП «ВК «Краснолиманська» було переміщено до більш безпечного місця, а саме до ДП «Державний науково-дослідний, проектно конструкторський і проектний інститут вугільної промисловості «УКРНДІПРОЕКТ» м. Києва. Архіваріус ДП «ВК «Краснолиманська» звільнено у серпні 2024 року, тому накази про прийом та звільнення надати не мають можливості. Сторони по справі у судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 14.04.2015 року прийнята до ДП «ВК «Краснолиманська» машиністом. 22.08.2024 року звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію за віком з кадрів. 11.09.2025 року [PERSON] на адресу ДП «ВК «Краснолиманська» подала заяву, у якій просить надати довідки та направити їх їй поштою. Згідно до трекінку пошти, відправлена заява 18.09.2024 року вручена за довіреністю. Відповідно до довідки форми ОК-5, наданої [PERSON] , зазначено суми заробітку у ДП «ВК «Краснолиманська» починаючи з 2015 року по 2024 рік. Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 19.06.2025 року №01/11-77/4, яка дана [PERSON] про те, що вона дійсно працювала у ДП «ВК «Краснолиманська». Звільнена 22.08.2024 року. Її середньоденний заробіток складав 750,72 грн. Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 19.06.2025 року №01/11-77/5, яка дана [PERSON] про те, що ДП «ВК «Краснолиманська» має перед нею заборгованість з виплати заробітної плати, яка складає: Грудень 2019 р. 251,24 грн., Січень 2020 р. 5012,08 грн., Лютий 2020 р. 5666,51 грн., Березень 2020 р. 6204,41 грн., Квітень 2020 р. 4884,09 грн., Квітень 2021 р. 861,44 грн., Травень 2021 р. 3454,63 грн., Червень 2021 р. 97,22 грн., Липень 2024 р. 5942,19 грн., Серпень 2024 р. 67496,02 грн. У тому числі 23119,53 грн. компенсація за невикористану відпустку; 38073,44 грн. одноразова виплата на пенсію; 6303,05 грн. заробітна плата. Усього: 99869,83 грн. Сума заборгованості з виплати заробітної плати вказана після утримання обов`язкових податків та зборів. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд при прийняті рішення по суті справи, виходив з наступного. Згідно з частиною першої\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 2 КЗпП\~працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Аналіз норм ст. ст.\~47,\~116 КЗпП України,\~Закону України «Про оплату праці»\~свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо) належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність. Така правова позиція викладена в поставах Верховного Суду України № 6-1395цс16 від 26.10.2016 року, № 6-788цс16 від 14.12.2016 року, № 6-2912цс16. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом з урахуванням вказаної норми надається оцінка доводів позивача в частині обґрунтування вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в заявленому розмірі. Про надання відомостей щодо нарахованої і виплаченої зарплати вказано в\~ст. 110 КЗпП\~і\~ст. 30 Закону України «Про оплату праці»\~- при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. З матеріалів справи вбачається, що ДП «ВК «Краснолиманська» має перед [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати, нараховано наступні суми, що підлягають сплаті: грудень 2019 р. 251,24 грн., січень 2020 р. 5012,08 грн., лютий 2020 р. 5666,51 грн., березень 2020 р. 6204,41 грн., квітень 2020 р. 4884,09 грн., квітень 2021 р. 861,44 грн., травень 2021 р. 3454,63 грн., червень 2021 р. 97,22 грн., липень 2024 р. 5942,19 грн., серпень 2024 р. 6303,05 грн. Компенсація за невикористану відпустку складає 23119,53 грн. ; Одноразова виплата на пенсію складає 38073,44 грн. ; Усього: 99869,83 грн. Відомості дослідженої довідки позивачем\~\~ [PERSON] , її представником\~адвокатом Конюшенко І.Д. не оспорено, доказів, які б спростовувалися зазначені підрахунки не надано. Крім того, адвокатом Конюшенко І.Д. надано власний розрахунок суми заборгованості по заробітній платі та інші виплати, який відповідає наданій довідці від ДП «ВК «Краснолиманська». Таким чином, загальна сума заборгованості складає 99869,83 гривень. Відповідно до\~статті 116 КЗпП\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно пункту 2.2 Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі щодо офіційного тлумачення положень\~статті 233 КЗпП\~у взаємозв`язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~Кодексу\~вказано, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, згідно наказу ДП «ВК «Краснолиманська» № 1212/к від 22.08.2024 року [PERSON] звільнена на підставі\~ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком. Відповідно доположень ст.116 КЗпП України\~сума належних виплат (складові нарахованого заробітку) мала бути виплачена\~\~ [PERSON] роботодавцем ДП «ВК «Краснолиманська» в день звільнення\~22.08.2024 року. Заробітна плата в розумінні норм\~ст. 94 КЗпП України,\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці»\~не є відповідальністю за порушення строків виконання зобов`язань, це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата, в тому числі оплата за час простою (ст. 113 КЗпП України), компенсація за невикористані дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП України), вихідна допомога (ст. 44 КЗпП України) не є відповідальністю за порушення строків розрахунку при звільненні. За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої\~Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V\~"Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)", усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Таким чином, роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано, що забезпечує реалізацію одного із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці. Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані сторонами докази, які були досліджені і які відповідають вимогам закону в розумінні їх належності та допустимості, - суд приходить до висновку, що примусовому стягненню з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь\~\~ [PERSON] підлягає заборгованість з нарахованих, але не виплачених при звільненні складових заробітку в сумі 99869,83 гривень з урахуванням утримання відповідачем прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів з цієї суми. Розглядаючи позовні вимоги\~\~ [PERSON] в частині стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - суд приходить до наступних висновків. За позицією позивача відповідачем несвоєчасно проведено розрахунок, оскільки нараховані суми складових заробітку не виплачені в день звільнення, тобто 22.08.2024 року, тому відповідач повинен понести відповідальність, передбачену\~ст. 117 КЗпП України. Адвокат Конюшенко І.Д. провела розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Сума середнього заробітку позивачем визначена в розмірі 33782,93 гривень, з розрахунку: за червень 2024\~ - 18288,41 гривень\~15 робочих днів, липень 2024 року 15494,52 грн. (33782,93 гривень / 30 днів = 1126,10 грн.) Відповідач ДП «ВК «Краснолиманське», не надало позицію з приводу розрахунку позивача щодо розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно з частиною першої\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 2 КЗпП\~працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог\~\~ [PERSON] про стягнення з ДП ВК «Краснолиманська» суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,\~-\~суд приймає до уваги наступне. Статтею 117 КЗпП України, у редакції чинній на час звернення до суду з позовом та розгляду справи, передбачена відповідальністьроботодавця у вигляді виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Виплата заборгованості по заробітній платі в день звільнення не здійснена, а тому відповідач має нести відповідальність за затримку розрахунку при звільненні відповідно до\~ст. 117 КЗпП України, що діє в редакції на момент звернення до суду. Суд визначає кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні з 19.09.2024 року (наступний день після отримання відповідачем заяви позивача) - до 19.03.2025 року - не більше ніж за 6 місяців, оскільки відповідачем не здійснено фактичної виплати заборгованості по заробітній платі. Середній заробіток за час затримки розрахунку розраховується наступним чином: середньоденний заробіток множимо на кількість днів затримки розрахунку (але не більше шести місяців). Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 19.06.2025 року №01/11-77/4 зазначено, що середньоденний заробіток [PERSON] складає 750,72 грн. З урахуванням розрахункового періоду, який у відповідності достатті 117\~КЗпП України становить весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, з 19.09.2024 року до 19.03.2025 року (включно) кількість робочих днів становить 182 дні, що в грошовому вираженні складає 136361,04 гривен (182 р.д. х 750,72 гривень). Аналогічного висновку щодо розрахункового періоду дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 757/37241/20, провадження № 61-15667св21. Суд акцентує увагу, що відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за\~статтею 117 КЗпП України\~настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у\~статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Так, ДП «ВК «Краснолиманська» жодним чином не спростовано, що невиплата [PERSON] при звільненні належних сум заробітку не пов`язана з винною поведінкою роботодавця. Вимоги щодо виплати середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, це свого роду відшкодування завданої майнової шкоди. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1\~статті 9 ЦК України\~така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому\~статтею 117 КЗпП України. Метою законодавчого регулювання механізму компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~сама по собі відсутність коштів у роботодавця, відсутність фінансово-господарської діяльності не виключає його відповідальності на підставі\~статті 117 КЗпП України. Таке ж роз`яснення надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень\~ст. 233 КЗпП України\~у взаємозв`язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~кодексу. Суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до\~статті 264 ЦПК України\~підлягають з`ясуванню при ухваленні рішення, - присуджує до стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» суми коштів - нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - при цьому зазначає наступне. Згідно з абз. 5 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13\~задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до\~ст. 67 Конституції України\~визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано\~розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді заробітної плати, присудженої до стягнення, середнього заробітку, нарахованого на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року справа № 180/683/13-ц). При зазначенні в резолютивній частині рішення висновку про оподаткування присуджених до стягнення сум, - суд враховує, що згідно матеріалів справи ДП «ВК «Краснолиманська» має перед [PERSON] обов`язок по виплаті заробітної плати згідно довідки про заборгованість, де суми відображено вже з урахуванням проведених утримань податків, внесків й інших обов`язкових платежів. Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так,\~\~ [PERSON] від сплати судового збору в частині позову про стягнення заробітної плати звільнений відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли. Позов\~\~ [PERSON] задоволено, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (за стягнення вихідної допомоги, заборгованості по заробітній платі, невикористаної відпустки). Позивачем за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки сплати сум, які належать працівникові при звільнені - сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. В цій частині позовні вимоги задоволені частково, а отже судовий збір з відповідача на користь позивач анеобхідно стягнути пропорційно задоволеним вимогам, що складає 805,86 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, ст. ст.\~2,\~19,\~44,\~47,\~116,\~117 КЗпП України,

Outcome: partial