Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

У жовтні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Касаткін А.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оберемчук Леся Анатоліївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій просить суд визначити позивачці додатковий строк, тривалістю один місяць, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову представник позивачки зазначив, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Луганська Луганської області, помер [INFO] у м. Луганську Луганської області. На підставі рішення суду видано відповідне свідоцтво про смерть брата. Після смерті брата залишилося спадкове майно. Заявниця, як спадкоємиця другої черги за законом, звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оберемчук Л.А. Проте, листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оберемчук Л.А. № 96/01-16 від 11.10.2024 року заявниці [PERSON] було роз`яснено, що остання пропустила встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини після смерті брата, з поважних причин, так як була вимушена звертатися до суду для встановлення факту його смерті, яка помер на непідконтрольній Україні території, збирати певні документи для прийняття спадщини, що ускладнило її звернення до нотаріальної контори. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Савицьким О.А. від 28.10.2024 року позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оберемчук Леся Анатоліївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, передано за підсудністю на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, так як даний спір стосується прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, яке знаходиться у Ленінському районі м. Луганська, а тому на нього поширюються правила виключної підсудності. \~ \~ \~ \~Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.01.2025 року було відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка, її представник адвокат Касаткін А.М. не з`явились, представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради - Приткова М.С. у судове засідання не з`явилась, відповідно до поданого клопотання просила розгляд справи проводити без її участі, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, покладаючись на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оберемчук Л.А. в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином щодо розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Фактичні обставини, встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року за заявою [PERSON] , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті (цивільна справа № 522/12908/24-Е) заяву було задоволено; встановлено факт, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Луганська Луганської області, помер [INFO] у м. Луганську Луганської області, Україна. На підставі зазначеного рішення суду, 20.08.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво, серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у віці 50 років, актовий запис № 52 від 20.08.2024. Після смерті [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , відкрилась спадщина за законом на нерухоме майно, а саме, на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер речового права: 5247818 від 05.04.2014 року, відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав). Позивачка по справі [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою нині померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (серії [NUMBER] від 16.12.2010; серії [NUMBER] від 27.08.2013), де їх батьками вказані: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014852160 від 18.12.2014, тобто є спадкоємицею за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України. Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оберемчук Л.А. № 96/01-16 від 11.10.2024 року заявниці [PERSON] було роз`яснено, що остання пропустила встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Норми права, які застосував суд, та висновки Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Початок перебіг строку для прийняття спадщини починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто строк для прийняття спадщини має обчислюватись з наступного дня після дня смерті особи або оголошення її померлою. При визначенні кінцевого дня строку слід ураховувати, що правила частини п`ятої статті 254 ЦК України поширюються на будь-які сфери цивільно-правового регулювання і стосуються будь-яких суб`єктів цивільних правовідносин. Тому коли останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (див. постанову постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Дані висновки містяться у постанові Верховного Суду у справі №554/356/21 від 22 березня 2023 року. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20). \~ \~ \~ \~Щодо пропуску позивачкою встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин суд виходив з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. \~ \~ \~ \~ Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупованою територією є, зокрема, сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ,\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан. Дія воєнного стану в Україні, станом на день розгляду заяви, продовжена Указами Президента України. Наказом Міністерства\~розвитку громад\~та територій\~України від\~28.02.2025\~№ 376\~затверджено Перелік\~територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих Російською\~Федерацією,\~зареєстровано в\~Міністерстві юстиції\~України 11.03.2025\~за №\~380/43786.\~ Відповідно до вказаного Переліку,\~вся територія Луганського району Луганської області з 07.04.2014 тимчасово окупована Російською Федерацією. Згідно з ч. 1-2 ст.\~4\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» на\~тимчасово окупованій\~території на\~строк дії\~цього Закону\~поширюється особливий\~правовий режим\~перетину адміністративної\~межі та\~лінії зіткнення\~між тимчасово\~окупованою територією\~та іншою\~територією України,\~вчинення правочинів,\~проведення виборів\~та референдумів,\~реалізації інших\~прав і\~свобод людини\~і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів\~України,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території діють\~лише на\~підставі,\~у межах\~повноважень та\~у спосіб,\~що передбачені\~Конституцією та\~законами України. Будь-які\~органи,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території та\~їх діяльність\~вважаються незаконними,\~якщо ці\~органи або\~особи створені,\~обрані чи\~призначені у\~порядку,\~не передбаченому\~законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими\~частиною другою\~цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Частиною 1\~статті 17 Закону\~України «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст.\~18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, суд враховує, що спадкодавець [PERSON] помер на непідконтрольній Україні території - м. Луганськ, Луганської області, яке окуповане з 07.04.2014 року , а тому позивачка була вимушена звертатися до суду для встановлення факту смерті свого брата, збирати певні документи для прийняття спадщини, що ускладнило її звернення до нотаріальної контори. Суд наголошує, що виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. \~ \~ \~ \~Враховуючи встановлені обставини справи, а також наведені представником позивачки причини несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини, які свідчать про наявність об`єктивних та істотних труднощів у питанні подання заяви про прийняття спадщини, суд, з урахуванням захисту інтересів позивачки у реалізації прав на спадкування за законом, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визначення позивачці додаткового строку, тривалістю один місяць, для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved