Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

У листопаді 2023 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 01.08.1993 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.07.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.07.2013 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.04.2016 року шлюб між ними було розірвано, місце проживання дитини визначено з матір`ю [PERSON] . Рішення суду про стягнення аліментів відповідачем не виконується і станом на 22.09.2023 року борг по аліментам складає 240\~422,68 грн. Крім того, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, він також нехтує сином та не приймає участі у його вихованні, медичному забезпечені. За роки навчання дитини у школі жодного разу батько дитини не з`явився на батьківські збори. Він не цікавиться життям сина, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по його вихованню, не відвідує його. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати орган опіки та піклування, в особі Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Просила допитати по справі свідків. Ухвалою судді від 14 листопада 2023 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою судді від 21 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, залучено учасників, третіх осіб. Зобов`язано виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16 січня 2024 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду. 08 квітня 2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Представник вказав, що відповідач заперечує проти позову, відсутність спілкування з дитиною та несистематична сплата аліментів не є підставою для позбавлення батьківських прав. Просив відмовити у задоволенні позову. 09 січня 2025 року до суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Позивач [PERSON] суду пояснила, що припинила стосунки з відповідачем, коли сину було 8 місяців і з того часу відповідач з дитиною не спілкується взагалі. Зараз сину вже 12 років, його батько не цікавиться життям дитини, не телефонує йому, аліменти на утримання сина не сплачує взагалі, борг по аліментам наразі дуже великий. Вказала, що вона ніколи не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною, але ж він сам такого бажання не виявляє. Додатково повідомила, що коли син захворів у квітні 2024 року і відвідував лікаря разом з бабусею, вони під час повернення з лікарні зустріли [PERSON] з його батьком, але вони не підійшли навіть привітатися з сином та онуком та зробили вигляд, що не знають їх взагалі. Дід і баба зі сторони батька також не цікавляться своїм онуком. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] з позовом не погодився, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав можливе лише за виключних обставин та у виняткових випадках. Представник третіх осіб - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, та Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області - Нежеренко С.В. позов і висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] підтримала у повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідач не здійснював батьківські обов`язки взагалі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно (систематично) з невідомих суду причин, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини своєї неявки та свого ставлення до позову не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представників відповідача та третіх осіб, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2012 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначено з матір`ю [PERSON] . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 липня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.07.2013 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі /4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення сином трирічного віку, починаючи з 04.07.2013 року. Відповідно довідки-розрахунку від 03.01.2025 року, наданого Автозаводським ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 01.01.2025 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 309\~416,04 грн. 21 вересня 2023 року винесено постанову про накладення штрафу на [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 120\~211,34 грн. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1277 від 06.06.2024 року був затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 147-153). Відповідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та виходячи з інтересів дитини, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивований тим, що органом опіки та піклування встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не виконує батьківських обов`язків стосовно свого сина. З 2013 року він не підтримує стосунків з дитиною, не бере участі у його вихованні та розвитку, не спілкується з ним і не надає матеріальної допомоги. За даними виконавчої служби, у нього накопичилася значна заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.03.2024 року становила 275\~186,79 грн. Дитина перебуває на обліку в амбулаторії АЗПСМ № 6 КНМП «ЦПМСД № 3» м. Кременчука, на прийом лікаря-педіатра звертається у супроводі матері [PERSON] , відомості щодо звернення дитини на прийом до лікаря-педіатра у супроводі батька, в закладі охорони здоров`я відсутні. Із інформації Кременчуцького ліцею № 17 «Вибір» імені Н.Г. Неленя від 29.11.2023 року за № 0-26/359 вбачається, що [PERSON] , учень 5 класу, навчається у ліцеї з першого класу. Мати цікавиться розвитком дитини, регулярно підтримує зв`язок з класним керівником та приділяє належну увагу вихованню сина. Батько за роки навчання дитини жодного разу не з`являвся в ліцеї. Дитина проживає з матір`ю в належних житлово-побутових умовах, оточена турботою та увагою з боку матері, забезпечена всім необхідним для життя та розвитку. З метою з`ясування думки дитини щодо позбавлення її батька батьківських прав, було проведено бесіду з малолітнім [PERSON] , 2012 р.н., який в ході бесіди повідомив, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав батька. Батька [PERSON] не пам`ятає та не впізнає його при можливій зустрічі, він не бере участі у його житті, не вітає його зі святами, ніяким чином не спілкується з ним. Пояснюючи свою позицію, дитина висловила думку, що почуттів до батька не має ні позитивних, ні негативних, бо він є просто чужою людиною. 27.03.2024 року [PERSON] подав до служби у справах дітей письмові пояснення, в якому повідомив, що колишня дружина забрала їх спільного сина та перешкоджає спілкуванню з ним, заперечив щодо позбавлення його батьківських прав, має намір брати участь у вихованні сина. На засідання комісії 01.05.2024 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] останній не з`явився, не зважаючи на належне повідомлення його про дату та час проведення засідання. На телефонні дзвінки спеціаліста служби у справах дітей [PERSON] не відповідав, при першій розмові кинув слухавку, а тому з`ясувати причини його неявки не вдалося. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція про права дитини), ратифікована Україною зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як визначено у ст. 150, 151 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема від 24.10.2024 року в справі № 199/3287/23, від 20.03.2024 року в справі № 204/2097/22, від 07.02.2024 року в справі № 455/307/22 та інших. Верховний Суд також неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанова від 23.10.2024 року в справі № 464/2040/23, від 28.022024 року в справі № 303/4697/22, від 12.02.2024 року в справі № 202/1931/22 та інші). Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не допомагає матеріально, не сплачує аліменти, не цікавиться здоров`ям, шкільним життям, навчанням та вихованням, не спілкується із ним і таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Доказів того, що позивач чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином, матеріали справи не містять та такі не були надані стороною відповідача. Суд звертає увагу, що заперечуючи проти позову щодо позбавлення батьківських прав та бажаючи приймати участь у житті сина та його вихованні, про що зокрема було зазначено і у відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] , за час розгляду справи судом, з листопада 2023 року по липень 2025 року, так і не вчинив жодних дій щодо цього: не з`явився в житті сина, не почав цікавитися його життям, здоров`ям, навчанням, не намагався налагодити з ним будь-який контакт, жодного разу не зателефонував йому. Отже, обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням сина, а саме відсутності будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на його виховання, спілкування, виявлення інтересу до дитини, який не знає батька і між ними не існує психоемоційних звязків взагалі. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Думка дитини щодо позбавлення батьківських прав його батька була з`ясована судом під час розгляду справи, а також дитина була вислухана органом опіки та піклування під час засідання комісії з питань захисту прав дитини. Так, допитаний як свідок в присутності представника органу опіки та піклування, [PERSON] , [INFO] , суду пояснив, що бачив батька тільки один раз у своєму житті у 2024 році, коли йшов з бабусею від лікаря і саме бабуся показала йому батька. Тоді батько зробив вигляд, що не замітив їх. До цього часу бачив батька лише на фото, на нього він не ображається, адже його не знає, жодного почуття до нього не має, він для нього чужа людина. Мати ніколи не забороняла спілкуватися з батьком, в школу батько не приходив. Спілкуватися з батьком не хоче, ця думка є свідомою, підтримує свою матір у питанні позбавлення батька батьківських прав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивача. Відповідач на дні народження дитини ніколи не приходив, не телефонував та не вітав його, не цікавився його життям, навчанням, здоров`ям. Жодних відносин у відповідача із сином не має. Суд вважає, що тривала розлука (11 років) між батьком та сином мала наслідком розрив психоемоційних зв`язків між ними. Відповідач як батько дитини добровільно пішов з життя своєї дитини сина [PERSON] , а саме коли сину було 8 (вісім) місяців з народження, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання сином освіти, не забезпечує охорону здоров`я дитини. У судові засідання під час розгляду даної справи відповідач [PERSON] , незважаючи на вжиття судом постійних заходів щодо виклику та забезпечення явки відповідача у судові засідання, так і не з`явився. Така процесуальна поведінка свідчить про стале негативне відношення відповідача до виконання батьківських прав та обов`язків стосовно сина [PERSON] , фактичне небажання у спілкуванні з сином, про відсутність намірів у підтриманні родинних звязків з сином, які виникли та мали місце задовго до розгляду спірного питання органом опіки та піклування, справи у суді, тобто після залишення відповідачем сім`ї, в якій росте син сторін у справі. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд вважає висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав достатньо обґрунтованим та бере його до уваги у повному обсязі при прийнятті рішення. Отже, за відсутності відповідача у житті дитини фізично, духовно і матеріально, суд вважає, що збереження батьківських прав відповідачем [PERSON] стосовно сина [PERSON] не сприятиме гармонійному розвитку дитини. Збереження батьківських прав за особою, відсутньою у житті сина 11 років створить почуття невизначеності у житті дитини, такий стан не сприятиме нормальному психічному та емоційному розвитку дитини. Зазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 19.02.2025 року у справі № 147/277/24 та від 22.04.2022 року у справі № 520/8264/19. Із урахуванням наведених висновків Верховного Суду, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, за встановлених у цій справі фактичних обставин, зокрема, що відповідач тривалий час (11 років) дійсного реального інтересу до сина не проявляє, його життям не цікавився та участі у вихованні і утриманні не приймає, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав буде спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання у права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав. При цьому, суд роз`яснює відповідачу, що у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України, він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073,00 грн., який вона просила стягнути з відповідача на свою користь. Враховуючи задоволення судом позову, то з відповідача на корись позивача слід стягнути сплачений судовий збір у зазначеному розмірі. Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved