Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») подало до суду позов, мотивуючи його тим, що 13.05.2021 [PERSON] підписав власноручно анкету та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір) та погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50000 грн. (п.1.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 01/25, тип - «Універсальна». Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 15.04.2025 року має заборгованість у розмірі 58317,48 грн., з яких: 46937,60 грн. за тілом кредиту, 11379,88 грн. - за простроченими відсотками. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалася відповідачу на адресу його проживання, та отримана останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.\~ Однак, у визначений судом строк відповідач відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 17.06.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду, про що повідомлено відповідача відповідним листом. Як слідує із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, [PERSON] від отримання судового повідомлення відмовився. Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про те, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслав. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Представник позивача у судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак у поданій ним заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному об`ємі та просить справу слухати у його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне. 13.05.2025 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, де визначені умови кредитування, зокрема: кредитний ліміт не перевищує 50000,00 грн., строк кредитування 12 місяців, процентна ставка 42,0 % - для карт «Універсальна», а також підписав Паспорт споживчого кредиту. Таким чином, відповідач з умовами кредитування, в тому числі, щодо розміру процентної ставки, яка нараховується за користування кредитними коштами для кредитних карток «Універсальна», погодився, тобто позивач і відповідач досягли згоди з істотних умов договору, які характерні для кредитного договору (а.с.34-47). З огляду на викладене, на підставі ст.ст.633, 634, 1054, 1055 ЦК України, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі шляхом приєднання укладений кредитний договір. Згідно виписки по рахунку, [PERSON] регулярно використовував кредитну картку № [NUMBER] , для зняття готівки, оплати товарів і послуг в межах встановленого кредитного ліміту (а.с.28-32). Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відкрив відповідачу кредитний рахунок, надав можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 13.05.2021, зі змісту якого слідує, що станом на 15.04.2025 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 58317,48 грн., з яких: 46937,60 грн. за тілом кредиту, 11379,88 грн - за простроченими відсотками (а.с.21 - 25). Зазначений розрахунок підтверджується випискою по рахунку, його не спростовано відповідачем, а тому суд вважає їх належними і допустимими доказами на підтвердження суми заборгованості, та такими, що відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору та вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно зі статтею 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає наявними підстави для задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг в сумі 58317,48 гривень. Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням рішення суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 2422,40 грн. по сплаті судового збору.

Outcome: approved