Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

В квітні 2025 року КЖЕП ММР «Зоря» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з управління, утримання будинків та прибудинкових територій за період з 01.03.2022 по 28.02.2025 у розмірі 14\~592,81 грн., судового збору у розмірі 3\~028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . КЖЕП ММР «Зоря» надає послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] відповідно до договору № 0170 від 28.12.2018, яким було затверджено кошторис витрат на утримання такого будинку та прибудинкової території, встановлено місячний розмір витрат у розмірі 5,2323 грн. за 1 кв. м. У зв`язку з цим власники квартир, в тому числі і відповідач, зобов`язані своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги з управління, утримання будинків та прибудинкових територій. З огляду на систематичну несплату [PERSON] платежів на утримання будинку та прибудинкової території, у останнього утворилась заборгованість за період з 01.03.2022 по 28.02.2025 у розмірі 14\~592,81 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача\~Недибалюк О.Г.\~в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала прости ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів, та додаткового шлхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада». Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2025 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 02.12.2011 на підставі договору дарування № 1324 (а.с. 11). КЖЕП ММР «Зоря» надає послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] відповідно до договору № 0170 від 28.12.2018 (а.с. 8-10). Додатком № 2 до вказаного договору було затверджено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] , встановлено місячний розмір витрат у розмірі 5,2323 грн. за 1 кв. м. З огляду на систематичну несплату [PERSON] платежів на утримання будинку та прибудинкової території, у останнього утворилась заборгованість за період з 01.03.2022 по 28.02.2025 в розмірі 14\~592,81 грн., що підтверджено історією фінансового стану послуг абонента [PERSON] (а.с. 12). При цьому зі змісту вказаної історії фінансового стану вбачається, що станом на 01.03.2022 сальдо вхідне становить 2\~467,47 грн. За Конституцією України, ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів. Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом статей 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На власника покладається тягар утримання майна. Приймаючи до уваги те, що відповідач є власником квартири, до якої позивач надає послуги з управління, утримання будинків та прибудинкових територій, та враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за вказані послуги є обґрунтованими. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з історії фінансового стану послуг абонента [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , за період з 01 березня до 31 березня 2022 року включено заборгованість у розмірі 2\~467,47 грн., а не лише 385,10 грн., яка нарахована за цей період. Отже, враховуючи межі позовних вимог, а саме стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.03.2022 по 28.02.2025, з урахуванням фактичних нарахувань за вказаний період, заборгованість за послуги з управління, утримання будинків та прибудинкових територій за період з 01.03.2022 по 28.02.2025 становить 12\~125,34 грн. (14\~592,81 грн. 2\~467,47 грн.). За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] за послуги з управління, утримання будинків та прибудинкових територій обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню в розмірі 12\~125,34 грн. (83,09 % заявлених позовних вимог). Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3\~000,00 грн., суд приходить до наступного. Так, за положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрати, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження судових витрат суду надано: договір про надання правничої допомоги № 22-19АБ від 16.12.2022, акт наданих послуг № 25-4 від 07.04.2025 на суму 3\~000,00 грн., ордер на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про зайняття адвокатської діяльністю. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №\~922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Згідно висновків Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: partial