Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 09.10.2024-100000564 від 09.10.2024 року в розмірі 42\~188,19 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 14 000,00 грн. строком на 140 днів. На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей згідно Закону України «Про електронну комерцію» з відповідачем було укладено кредитний договір у письмовій формі у вигляді електронного документа у відповідності до вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразові ідентифікатори, які було надіслано в особистий кабінет позичальника на вебсайті кредитодавця. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак, [PERSON] кредитні кошти не повернув в повному обсязі та не виконав інші свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим станом на 25.02.2025 року в нього виникла заборгованість в розмірі 42\~188,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом 13\~988,84 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 19\~099,35 грн., заборгованість за комісією 2\~100,00 грн. та 7 000,00 грн. неустойки. Відповідач на виконання умов вищевказаного договору 11.11.2024 року здійснив часткову сплату боргу на суму 500,00 грн., тобто вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору. Вищенаведені дії свідчать про відмову відповідача від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Представник відповідача [PERSON] згідно ордера на надання правничої допомоги серії ВС № 1379566 від 25.06.2025 року (а.с. 31) адвокат Руккас Д.М. подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 33-34), в якому просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 14 000,00 грн., оскільки до позову не долучено документів, що підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача і що такий переказ є завершеним. Крім того, ТзОВ «Споживчий центр» не надано документів на підтвердження розміру заборгованості по тілу кредиту та процентів, що унеможливлює перевірку правомірності та правильності нарахування заборгованості. Більш того, нарахування 7\~000,00 грн. неустойки в період дії воєнного стану в Україні взагалі суперечить вимогам чинного законодавства. Так, згідно п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Що стосується стягнення з відповідача комісії в розмірі 2\~100,00 грн., то позивачем не надано доказів наявності додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту. Зважаючи на викладене, позов є необгрунтованим та безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити. Представником позивача згідно довіреності № 2705/05-06 від 27.05.2025 року (а.с. 46 зворот) [PERSON] через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив (а.с. 37-44), в якій він вказав, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією № 532820534 від 09.10.2024 року, яка є первинним платіжним документом згідно Закону України «Про платіжні послуги», а відтак є належним та допустимим доказом видачі коштів. ТзОВ «Споживчий центр» було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі, за допомогою інтернет-еквайрингу Liqpay. Платіжний електронний засіб відповідач зазначив самостійно в системі при оформленні заявки на видачу кредиту. Що стосується розрахунку заборгованості, то ТзОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг без відкриття рахунку, тому не може надати первинні документи. Щодо стягнення неустойки, то п. 15 заявки, що є невід`ємною складовою кредитного договору, передбачено неустойку в розмірі 140,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Отже, неустойка нарахована за кожне невиконання/неналежне виконання зобов`язання відповідача за кредитним договором, а саме зобов`язання здійснення оплат згідно графіка платежів. Крім того, вимога про стягнення комісії, пов`язаної із наданням послуги перерахуванням кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, то відповідач своїм підписом в договорі підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки, розуміє та зобов`язується їх виконувати. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 2705/25-07 від 27.05.2025 року (а.с. 8) Лисенко О.С. не з`явилася, в позовній заяві висловила прохання про розгляд справи за відсутності представника ТзОВ «Споживчий центр». Відповідач в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з датою вручення 18.06.2025 року (а.с 29). За таких обставин суд 09.07.2025 року постановив ухвалу про розгляду справи за відсутності сторін Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 09.10.2024 року відповідач [PERSON] ознайомився з умовами пропозиції ТзОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору (а.с. 11-15). Після ознайомлення з умовами кредитування та прийняття запропонованої пропозиції (оферти), відповідач підписав одноразовим ідентифікатором Е256 заявку та паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором А256 (а.с. 14-15,17-19), тобто сторони уклали електронний правочин. Згідно з умовами договору, сума кредиту складає 14 000,00 грн., строк, на який надається кредит 140 днів з дня його надання, дата повернення (виплати) кредиту 25.02.2025 року. Для перерахування коштів позичальником зазначено реквізити електронного платіжного засобу: 4441-11ХХ-ХХХХ-3935. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 15 % від суми кредиту та становить 2 100,00 грн. Неустойка становить 140,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Підписавши вказану заявку одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в ч.ч. 1,5 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», паспорт споживчого кредиту відповідно до\~Закону України «Про споживче кредитування», примірник цього договору. Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами по справі кредитного договору в електронній формі. Згідно листа ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» № 215-0906 від 09.06.2025 року (а.с. 24) на адресу ТзОВ «Споживчий центр», вказаним товариством повідомлено про те, що на виконання умов договору про переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» перераховано грошові кошти в сумі 14 000,00 грн. в системі iPay.ua на банківську картку № [NUMBER] на підставі договору кредиту № 09.10.2024-100000564. Даний доказ, а також сплата відповідачем 11.11.2024 року на виконання умов вищевказаного договору 500,00 грн. на рахунок позивача, спростовують викладене у відзиві на позов твердження представника відповідача про те, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів за спірним кредитним договором. Як вбачається з наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 09.10.2024-100000564 від 09.10.2024 року (а.с. 23), заборгованість [PERSON] складає 42\~188,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом 13\~988,84 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 19\~099,35 грн., заборгованість за комісією 2 100,00 грн., а також 7 000,00 грн. неустойки. За вищевикладених обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з нього на користь ТзОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 09.10.2024-100000564 від 09.10.2024 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту 13\~988,84 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 19\~099,35 грн. та 2\~100,00 грн. - комісії, всього 35\~188,19 грн. Щодо нарахування позивачем комісії за надання кредиту, то суд вважає його правомірним, оскільки у відповідності до п. 7 заявки кредитного договору № 09.10.2024-100000564 від 09.10.2024 року (а.с. 14 зворот), комісія за надання кредиту становить 2 100,00 грн. (15% від суми кредиту), нараховується кредитором одноразовою в день видачі кредиту, тобто її розмір залишається незмінним протягом всього строку договору. Оскільки відповідачу було встановлено комісію саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, яка є разовою і незмінною, то твердження представника останнього про неправомірність стягнення цих коштів суд вважає необґрунтованим та не приймає до уваги. Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги ТзОВ «Споживчий центр» в частині стягнення з відповідача 7 000,00 грн. неустойки не підлягають задоволенню з таких підстав, що відповідно до\~п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка за даним кредитним договором нарахована в період дії на території України воєнного стану, то відповідач [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТзОВ «Споживчий центр». Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, в ч. 1 якої зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як суд задоволив позовні вимоги позивача на 83.40 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідача відшкодування сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції № СЦ00020625 від 11.06.2025 року в розмірі 2\~422,40 грн. (а.с. 10), який становитиме 2\~020,28 грн. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,610,625,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved