Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

30 квітня 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 18 листопада 2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 7283208 про надання споживчого кредиту (далі по тексту рішення - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримав кредит в загальному розмірі 13 500 гривень строком на 360 днів (дата повернення кредиту 16 листопада 2024 року) зі сплатою процентів кожні 28 днів в розмірі 1,99% в день в межах строку кредиту. Знижена процента ставка 0,119% в день застосовується відповідно до умов Кредитного договору. Кредитні кошти відповідачу перераховані за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію, на банківську картку № [NUMBER] . 25 липня 2024 року ТзОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 25.07/2024-Ф за плату відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти своєчасно не повернув, розмір його заборгованості за Кредитним договором становить 55\~949,98 гривень, з яких: 12\~226,87 гривень - тіло кредиту; 15\~742,46 гривень - сума процентів, нарахованих за користування кредитом, 27\~980,65 гривень сума нарахованих процентів за 115 днів. Крім того, рішенням №251124/1 єдиного учасника ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування на нове - ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 7283208 про надання споживчого кредиту в розмірі 55\~949,98 гривень. Крім того, позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень. Ухвалою судді від 05 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09 травня 2025 року від представника відповідача адвоката Рудзей Ю.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що позивач документально не підтвердив факт видачі кредиту відповідачу [PERSON] . В матеріалах справи відсутні первинні документи або їх засвідчені копії, що могли б підтвердити факт видачі кредиту та заявлену позивачем суму заборгованості. На думку представника відповідача, довідка ТОВ «Пейтек Україна» не містить жодних ознак, що ідентифікують позичальника ( [PERSON] ). Також представник відповідача зазначає, що в справі відсутні докази передачі права вимоги від первісних кредиторів до позивача, оскільки у витязі з реєстру боржників до договору факторингу відсутній підпис представника первісного кредитора. Наданий позивачем розрахунок суми боргу за кредитним договором не є зведеним документом, який не було погоджено з відповідачем і не підтверджено первинними обліковими бухгалтерськими документами. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать, що позивач не довів належними та допустимим доказами обставин, на які він посилається у позовній заяві. Крім того, представник відповідача вважає, що вимога представника позивача щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000 гривень, враховуючи предмет та складність справи, є завищеною. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволені позову відмовити та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4\~000 гривень. 13 травня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наводить свої аргументи на спростування доводів відповідача. Зокрема, представник позивача зазначає, що договір про надання споживчого кредиту відповідач підписав шляхом використання одноразового ідентифікатора «С1597». [PERSON] на підтвердження укладення кредитного договору здійснював оплати на рахунок кредитора, що підтверджується карткою обліку договору (додаток до позову). Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту відповідач отримав, оформлюючи кредитний договір на веб-сайті ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, де зареєструвався та створив електронний кабінет. Представник позивача, зазначає, що кредитні кошти відповідачу були перераховані за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується копією відповіді банку-емітенту. Розрахунок заборгованості первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» здійснений відповідно до умов договору, якими сторони також передбачали нарахування процентів, які в подальшому нараховувалися в рамках кредитного договору та в межах строку користування кредитом. На спростування аргументів відзиву щодо недійсності витягу реєстру боржників представник позивача вказує на те, що до позовної заяви долучено належним чином оформлений витяг, який підписаний в.о. директора ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та скріплений печаткою товариства відповідно до вимог ДСТУ 4163:2020. Крім того, звертає увагу на те, що відповідно до ст. 516 ЦПК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Також представник позивача вважає, що якщо стороною документально доведено понесення витрат на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмовити у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підставі наведеного представник позивача просить позов задовольнити у повному обсязі. Щодо задоволення клопотання про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат заперечує. Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у\~судовому засіданні\~матеріали справи,\~встановивши обставини\~справи та\~відповідні їм\~правовідносини,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~не підлягає\~до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Суд установив, що 18 листопада 2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7283208 про надання споживчого кредиту. Кредитний договір відповідач підписала електронним підписом шляхом відтворення одноразового ідентифікатора «С1597» (а. с. 22 - 31). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2 Кредитного договору). Сума кредиту (загальний розмір) складає 13 500 гривень, тип кредиту - кредит (п. 1.3 Кредитного договору). Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 28 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору (п. 1.4 Кредитного договору). Відповідно до п.1.5 Кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного п 1.4 цього Договору; знижена процентна ставка 0,199 % в день та застосовується, якщо споживач до 16 грудня 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Згідно з пунктом 2.1. Кредитного договору кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . На виконання ухвали суду від 04 червня 2025 року про витребування доказів АТ «Сенс Банк» повідомляє, що на ім`я [PERSON] відкрито запитувану картку, маска якої № [NUMBER] , рахунок картки № [NUMBER] . Відповідно до виписки по вищевказаному рахунку 18 листопада 2023 року [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 13\~500 гривень. Порядок обчислення (нарахування) процентів врегульовано розділом 3 Договору. Так, п. 3.1 Кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Пунктом 3.2 Договору визначено, що до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Також установлено, що [PERSON] 18 листопада 2023 року разом з Кредитним договором підписав електронним підписом РТ4520 Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена повна інформація про строки та умови кредитування. (а. с. 35-39). З дослідженої судом картки обліку Договору (розрахунку заборгованості), яка завірена первісним кредитором ТзОВ «Авентус Україна», вбачається, що в днь отримання кредиту 18 листопада 2023 року [PERSON] сплатив проценти за користування кредитом в розмірі 28,87 гривень, а також сплатив 1\~273,13 гривень на погашення основної суми боргу. В подальшому відповідач не здійснював платежів на виконання умов Кредитного договору. Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Кредитного договору з додатком до нього, строк кредитування встановлено 360 днів, за спливом цього строку позичальник зобов`язався повернути кредит за тілом кредиту в розмірі 13 500 гривень та процентами у разі зниженої процентної ставки 104\~518,62 гривень, а в разі застосування стандартної процентної ставки 111 288,60 гривень (а. с. 23). Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до змісту ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] є грошовим зобов`язанням, [PERSON] підписав Кредитний договір з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Сторони Кредитного договору узгодили всі його істотні умови, в тому числі, суму кредиту, строк дії кредитного договору, процентні ставки за користування кредитними коштами, строки та порядок повернення кредиту. Досліджені судом докази достовірно підтверджують, що [PERSON] 18 листопада 2023 року отримав суму кредиту 13\~500 гривень на свій картковий рахунок. Згідно з представленим позивачем розрахунком заборгованості за Кредитним договором, який здійснений ТзОВ «Авентус Україна», розмір заборгованості [PERSON] становив 27 969,33 гривень, з яких 12 228,87 гривень тіло кредиту, 683,82 гривень нараховані проценти за зниженою процентною ставкою; 15 085,50 гривень нараховані проценти за стандартною процентною ставкою. Період розрахунку: з 18 листопада 2023 року по 24 липня 2024 року. За розрахунком позивача сума заборгованості позичальника [PERSON] станом на день звернення до суду за Кредитним договором становить 55 949,98 гривень, з яких: 12 226,87 гривень - тіло кредиту; 15 742,46 гривень - сума процентів, нарахованих за користування кредитом, 27 980,65 гривень сума нарахованих процентів за 115 днів. Щодо переходу до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» права вимоги за Кредитним договором, який укладений між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Суд установив, що 25 липня 2024 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 25.07/2024-Ф. Відповідно до п. 1.1 договору факторингу за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Ціна продажу за договором факторингу становить 1\~265\~594,18 гривень (п. 3.3 договору факторингу). Перехід від клієнта до фактора прав Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Установлено, що сторони договору факторингу у Додатку № 1 до цього договору затвердили форму надання інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді. Така форма передбачає 38 пунктів щодо надання інформації про боржника, зокрема, його персональні дані. Також установлено, що 25 липня 2024 року ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 25.07/24 від 25 липня 2024 року. Відповідно до змісту цього Акту клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до боржників в кількості 4088. Загальна сума простроченої заборгованості складає 41\~177\~893,44 гривень (а. с. 145). Отже, реєстр боржників є невід`ємною частиною договору факторингу та саме реєстр боржників як додаток до договору факторингу ідентифікує боржника, містить інформацію про кредитний договір, право вимоги за яким відступлено, містить інформацію про розмір заборгованості та інші відомості, передбачені відповідною формою. Суд установив, що позивачем додано до позовної заяви витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25 липня 2024 року, який не містить підпису та печатки первісного кредитора - ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінтраст Україна». Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною першою статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив правовий висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Суд ураховує, що позивач не надав належним чином оформленого та підписаного сторонами додатку до договору факторингу Реєстру боржників, який є невід`ємною частиною цього договору. У постанові Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 917/265/18 зазначено, що «додаток до договору - це документ, який містить доповнення, уточнення, додаткові роз`яснення, пояснення умов договору, перелік конкретних товарів, послуг тощо. Тобто додаток до договору - це документ, який уточнює або більш детально розкриває зміст договірних умов. Надаючи оцінку\~дослідженому судом\~витягу реєстру боржників до договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25 липня 2024 року, суд зазначає, що такий витяг не підписано уповноваженими представниками сторін договору факторингу, зокрема, уповноваженою особою первісного кредитора ТзОВ «Авентус Україна». Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його представником, а тому викликає обґрунтований сумнів в його достовірності, а також в його ідентичності оригінальному документу. Поданий в такий спосіб витяг не є ідентичним поданню стороною письмового доказу в розумінні ст. 95 ЦПК України, та не є копією, як оригіналу документу (реєстру) так і витягу з нього. Відповідно до вимог ч. 2-5ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оскільки оригінальний реєстр боржників, є документом, що підписується всіма учасниками правочину, витяг з нього, як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписаний як фактором так і клієнтом. Суд відхиляє відповідні аргументи представника позивача та зазначає, що посвідчення копії в порядку, передбаченому ДСТУ, не може створювати «новий», оригінальний документ. Посвідчення копії передбачає завірення її повної відповідності оригіналу. В даному випадку оригінал витяг з реєстру боржників, який не підписаний фактором ТзОВ «Авентус Україна». Якщо такий документ створено та підписано сторонами як електронний документ, то до нього має бути доданий відповідний протокол підпису КЕП, з якого можливо встановити дату його підписання уповноваженими особами електронним кваліфікованим підписом. Суд ураховує, що відповідно до позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 01 листопада 2023 року, справа № 462/2056/20, засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Отже, суд ураховує, що позивач не надав до позовної заяви доказів переходу права грошової вимоги за Кредитним договором від ТзОВ «Авентус Україна» на користь ТзОВ «Фінтраст Україна», внаслідок чого суд дійшов висновку про недоведеність належності позивачу ТзОВ «Фінтраст Капітал» права вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором. З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. У зв`язку з висновком суду про відмову в задоволенні позову та у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed