Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

ТОВ "Юніт капітал" через свого представника - за довіреністю Тараненка А. І. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 48\~925,00 грн. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 25.02.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 00-9643538 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. Відповідачка добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ "Макс кредит", ознайомилася із правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариством з ТОВ "Макс кредит". Після чого добровільно без примусу та тиску заявила про намір отримання коштів. [PERSON] підписала кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора 58763, що є належним і достатнім доказом укладення правочину між сторонами. Так відразу після вчинених відповідачкою вказаних дій, ТОВ "Макс кредит" перерахувало грошові кошти в сумі 7\~000,00 грн на її платіжну картку № 5375-4іхх-хххх-5580. 17 грудня 2024 року між ТОВ "Макс кредит" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" був укладений договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «ФК "Онлайн фінанс" відступило грошові вимоги до відповідача за кредитним договором. 02 квітня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ «Юніт капітал» був укладений договір факторингу №020425-У відповідно до якого було відступлено право вимоги до відповідачки за кредитним договором. [PERSON] не виконує умови взятого на себе зобов`язання у частині повернення коштів у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 48\~925,00 грн, яка складається з заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 7\~700,00 грн та відсотків за користування кредитом в сумі 41 225,00 грн. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ "Юніт капітал» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 48\~925,00 грн та понесені судові витрати, які складаються зі витрат, пов`язаних зі сплатою судового сбору, а також витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 14.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням представника позивача суд витребував додаткові докази, а саме докази фактичного зарахування кредитних коштів на картковий рахунок [PERSON] . Витребувані судом докази були надані у визначений ухвалою суду строк та долучені до матеріалів справи. Під час підготовки справи до судового розгляду по суті судом установлено, що відповідачка [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не надала. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 лютого 2024 року між ТОВ " Макс кредит" та [PERSON] укладений кредитний договір № 00-9643538 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 58763 (а.с. 18-27, 42). Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до п. 1.1 договору, сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 7\~000,00 грн, строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) 19 лютого 2025 року. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 7000,00 грн. строком на 360 днів з процентною ставкою в розмірі 0,98 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язувався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відразу після вчинення дій відповідачкою 24 лютого 2024 року ТОВ "Макс\~кредит" перерахувало грошові кошти в сумі 7 000,00 грн на платіжну карту відповідачки, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ " Платежі онлайн", отже первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі (а.с.43-45). Всупереч умов договору № 00-9643538 від 25.02.2024 відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 48\~925,00 грн. 17 грудня 2024 року між ТОВ "Макс кредит" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" був укладений договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого до ТОВ " ФК "Онлайн фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9643538 від 25 лютого 2024 року. 02 квітня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс» та ТОВ "Юніт капітал" був укладений договір факторингу № 020425-У відповідно до якого відступлено право вимоги до відповідачки за кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 020425-У від 02 квітня 2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9643538 від 25.02.2024 року на загальну суму 48 925,00 грн (а.с. 98). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»,\~договірпро споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідач в свою чергу, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Стаття 13\~ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладений процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд констатує, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Натомість суд не погоджується із визначеним позивачем загальним розміром заборгованості відповідача за кредитом, з огляду на таке. Відповідно до п. 1.2. договору кредитної лінії № 00-9643538 від 25.02.2025 визначено, що сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 7\~000,00 грн. Проте у наданих обґрунтуваннях заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що заборгованість за кредитом становить 7\~700,00 грн. Натомість розмір такої заборгованості не підтверджений належними, допустимими і достатніми доказами. Також суд ураховує, що наданої на виконання ухвали суду випискою з карткового рахунку [PERSON] підтверджено фактичне отримання нею кредитних коштів у сумі 7\~000,00 грн. Пунктом 1.4.1. договору від 25.02.2024 визначена стандартна процентна ставка за користування кредитом, яка становить 2,47 % річних від суми кредиту за кожен день користування кредитом та застосовується у межах строку дії кредитної лінії. Однак, відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (стаття 8 доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023). Положеннями пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», регламентовано, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набрав чинності 24.12.2023), максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. За таких обставин судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 25.02.2024 (дата укладення кредитного договору) до 31.10.2024\~(дата\~припинення нарахувань\~відповідно до\~наданого розрахунку). Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки нараховуються таким чином: -з 25.02.2024 до 21.04.2024 за ставкою 2,47 % в день відповідно до п. 1.4.1. договору в становить 9\~855,30 грн (7\~000,00 грн х 2,47 %/дн х 57 дн); -з 22.04.2024 до 19.08.2024 за ставкою 1,5 % в день, що становить 12\~600,00 грн (7\~000,00 грн х 1,5 %/дн х 120 дн); -з 20.07.2024 до 31.10.2024 за ставкою 1 % в день, що становить 5\~110,00 грн (7\~000,00 грн х 1 %/дн х 73 дн). Отже, після проведення розрахунків суд установив, що розмір простроченої заборгованості відповідачки зі сплати процентів за договором кредитної лінії № 00-9643538 від 25.02.2024 становить 27\~565,30 грн (9\~855,30 грн + 12\~600,00 грн + 5\~110,00 грн = 27\~565,30 грн). За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачка допустила порушення умов укладеного кредитного договору із первісним кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу право вимоги повернення боргу набув позивач у справі, який має право ініціювати примусове стягнення боргу, оскільки допущені [PERSON] порушення умов договору порушують права кредитора, і таке його порушене право підлягає захисту у судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 ЦК України. Однак, визначений позивачем розмір заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства у частині проведених нарахувань відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням заборгованості за кредитним договором у розмірі 7\~000,00 грн та заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 27\~565,30 грн, а всього 34\~565,30 грн. Відповідно до ст.\~133\~ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги ТОВ "Юніт капітал" за наслідками розгляду підлягають задоволенню, суд дійшов висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (70.65 %) у сумі 1\~711,43 грн. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 07 квітня 2025 року між Адвокатським бюро "Тараненко та партнери" та ТОВ "Юніт капітал", в особі директора Хлопкової М. С. був укладений договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг до договору № 07/04/25-02 від 07.04.2025, ТОВ "Юніт капітал" надана правнича допомога на загальну суму 7 000,00 грн. Під час розгляду справи відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу заявлено не було, відповідно у суду відсутня правова підстава для розгляду вказаного питання. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ "Юніт капітал" підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 4\~945,50 грн.

Outcome: partial