Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 15.03.2018 року в розмірі 37\~581,59 грн., а також судові витрати в розмірі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9200 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15.03.2018 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») було укладено договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії в розмірі 20\~000 грн., зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 24% річних, тип процентної ставки фіксована. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Форт» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором у відношенні [PERSON] . Крім того 23.02.2021 року ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» уклали договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість станом на 23.02.2021 року за договором в розмірі 37\~581,59 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання\~не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини\~своєї не явки суду не повідомив та відзив до суду не надав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.03.2018 року [PERSON] підписала оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов якої відповідачу було надано кредитну лінію у розмірі 20\~000 грн., зі сплатою процентної ставки в розмірі 24 % річних, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до розділу ІІ Оферти запропоновано банку відкрити клієнту поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Прошу повідомити реквізити рахунку. Прошу випустити міжнародну платіжну карту World Debit MasterCard строком дії 3 роки з моменту випуску. 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Форт» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором № CCNG-616251510 від 15.03.2018 року у відношенні [PERSON] . Крім того 23.02.2021 року ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» уклали договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором № CCNG-616251510 від 15.03.2018 року перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». На підтвердження позовних вимог позивачем до суду надано розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, згідно до якого за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 37\~581,59 грн. За змістом статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638\~ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Частиною 2статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною 1статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до пункту 1 частини 1статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною 1статті 1077\~ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079\~ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1статті 517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1статті 519 ЦК України). Судом встановлено, що 16.03.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення між вищевказаними сторонами кредитного договору від 15.03.2018 року, на який позивач посилається у позовній заяві, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити існування між первісним кредитором та відповідачем правовідносин за договором кредиту від 15.03.2018 року. Крім того згідно наданих до матеріалів справи копій договорів факторингу № 1 від 22.02.2021 року та № 01-23-02/21 від 23.02.2021 року та виписки з додатків до вказаних договорів, вбачається, що від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Форт» перейшло право вимоги за кредитним договором № CCNG-616251510 від 15.03.2018 року, та відповідно від ТОВ «ФК «Форт» до позивача перейшло право вимоги за № CCNG-616251510 від 15.03.2018 року. Позивачем до суду будь-яких доказів щодо укладення між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] кредитного договору від 15.03.2018 року надано не було. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту набуття права вимоги за кредитним договором від 15.03.2018 року. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з \~наведеного, \~суд \~приходить \~до \~висновку, що \~позовні \~вимоги \~позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 15.03.2018 року в розмірі 37\~581,59 грн., судових витрат в розмірі 3028 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 9200 грн. задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed