Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просить суд встановити факт батьківства, померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що у період 2006-2007 роках заявниця перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Від цих відносин вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Записи про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. [INFO] [PERSON] помер. За час його життя вони не встигли подати заяву про визнання [PERSON] батьком дитини, так як останній раптово помер. При цьому [PERSON] завжди визнавав себе батьком [PERSON] . Не зважаючи на те, що після народження дитини вони не проживали разом однією сім`єю та не вели спільне господарство, однак разом виховували спільну дитину [PERSON] , утримували його та [PERSON] виконував усі обов`язки батька щодо спільного сина, передбачені сімейним законодавством. З лютого 2022 року між батьком [PERSON] та сином [PERSON] встановилися дуже міцні стосунки батька та сина, вони телефонували один одному, зустрічалися та проводили разом вільний час. Так батько із сином зустрічалися в квартирі, яка належить на праві власності [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а також гуляли в парку, на природі та ходили разом у кіно. Батько [PERSON] завжди цікавився та піклувався про фізичний й духовний розвиток сина, цікавився його навчальними досягненнями. Також [PERSON] здійснював догляд за своєю хворою матір`ю, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Часто батько давав сину доручення принести їжу з благодійної роздачі для своє матері. [PERSON] із задоволенням допомагав йому у цьому, забирав та приносив їжу для своєї бабці, а також купував в супермаркеті продукти та інші необхідні речі для неї. Наразі встановлення факту батьківства [PERSON] стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , заявнику необхідно для прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька, у зв`язку із чим ним особисто подано заяву про прийняття спадщини від 25.11.2024 року. На підставі заяви про прийняття спадщини приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. було видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 28.11.2024 року. Заявниця і її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали в повному обсязі. Також на запитання суду заявниця повідомила, що з родичів [PERSON] їй відомо про племінника (сина брата [PERSON] ) [PERSON] , та колишню дружину [PERSON] [PERSON] , які мешкають у м.Запоріжжя, але їх контактів вона немає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За нормами статті 315 ЦПК України суд встановлює факти, що мають виключно юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян по державну реєстрацію народження від 05.03.2024 року, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, батьком зазначено [PERSON] , актовий запис №851 від 09.10.2007 року (а.с.8). Відповідно до\~повного витягу\~з Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян щодо\~актового запису\~про смерть\~від 24.02.2025\~року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №2473 від 20.09.2024 року (а.с.40-41, 52). Згідно з копією матеріалів спадкової справи №80 за 2024 рік, 25.11.2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.56-64) На підставі інформації, наданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про державну реєстрацію актів цивільного стану відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.65), встановлено наявність таких актових записів: - № 1072 про народження [PERSON] , [INFO] , складений 11.06.1969 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Батьки: [PERSON] та [PERSON] ; - № 2637 про шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , складений 16.11.1991 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану; - № 602 про розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , складений 19.11.1996 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса); - № 1025 про народження дочки [PERSON] , складений 02.12.1994 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Батьки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні, яке відбулося 30.01.2025 року, свідок [PERSON] пояснив суду, що заявниця [PERSON] приходиться йому матір`ю, [PERSON] батьком. Про те, що останній приходиться йому батьком, він дізнався коли йому було 6-7 років. В дитинстві батько приходив до них у гості. Батько мешкав зі своїми батьками. Він, зі свого боку, коли підріс, ходив до них у гості. Бабуся та дідусь визнавали його онуком. У батька була ще одна дитини донька, їй наразі приблизно 30 років. З нею не спілкується, її місцезнаходження невідоме. У шлюбі батько ніколи не перебував. Батько помер [INFO] . Він не був на похованні, адже відразу ніхто не повідомив. Дізнався, що батько помер [INFO] від знайомих. Батько останній час не працював, мешкав за адресою: [ADDRESS] . Бабуся мешкала за адресою: [ADDRESS] . Він допомагав батьку по господарству, бабусі купував ліки, продукти харчування. З батьком гуляли по парку, відвідували кінотеатри. Допитана у судовому засіданні, яке відбулося 18.03.2025 року, свідок [PERSON] пояснила суду, що з [PERSON] має дружні відносини, знайомі десь 30 років. [PERSON] знає приблизно 17-18 років, як особу, яка мешкала з [PERSON] з 2006-2007 року. вон мешкали разом приблизно два роки, мають спільну дитину [PERSON] . [PERSON] визнавав своє батьківство, між ними були відносини батька і сина. [PERSON] мешкав по [ADDRESS] , була у них декілька раз в гостях, коли вони разом мешкали. [PERSON] помер у вересні 2024 року, на похованні не була, його родичів не знає. Допитана у судовому засіданні, яке відбулося 18.03.2025 року, свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома із [PERSON] . Останній приходив до неї додому за продуктами харчування за дорученням [PERSON] . При цьому останній наголошував, що за продуктами прийде саме його син [PERSON] . Знайома з [PERSON] через те, що їх батьки товаришували тривалий час. Вона з чоловіком допомагали їм продуктами харчування. Батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] померли, батько перед війною, а мати незадовго до смерті самого [PERSON] . На похованні останнього не була, поховання організовували якійсь родичі з села. Хто наразі користується квартирами після їх смерті їй невідомо. У [PERSON] та [PERSON] , окрім [PERSON] , ще був син [PERSON] , який виїхав за межі країни приблизно за 4-5 років до початку війни. У останнього є син, який мешкає у м.Запоріжжі. Березінець Лілія визнавала [PERSON] онуком і часто про нього розповідала, зокрема, про те як він приходив до них у гості. У статті 51 Конституції України, частинах другій, третій статті 5 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 Сімейного кодексу України). Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 Сімейного кодексу України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 Сімейного кодексу України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 Сімейного кодексу України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21). Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення статті 130 Сімейного кодексу України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19). Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Outcome: dismissed