Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

03.03.2025 представник позивача Какун А.С. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитними договорами: №8747957 20723,2 грн., №6179025 15206,93 грн., №79849726 11783 грн., всього 47713,13 грн. та судовий збір 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №8747957 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби в п.6 договору. 28.08.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28082024/2, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру, тим самим позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 20723,2 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 8440,60 грн. за відсотками; 1150 грн. за комісією; 6132,60 грн. за неустойкою (штраф, пеня). Крім того, 22.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №6179025 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби відповідно до п.6 договору. 28.08.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28082024/2, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру, тим самим позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 15206,93 грн., з яких: 3818 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 6088,93 грн. за відсотками; 400 грн. за комісією; 4900 грн. за неустойкою (штраф, пеня). Крім того, 16.04.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №79849726 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію», про що свідчить п.20 кредитного договору. 25.09.2024 між ТОВ «ФК «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №37 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, за умовами якої ТОВ «ФК «1 БАНК» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру №32 від 25.09.2024, тим самим позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 11783 грн., з яких: 3500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1290 грн. за відсотками; 6993 за пенею. Зауважила, що невід`ємною частиною кожного договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариств. Приймаючи умови кредитних договорів відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Ці правила, на думку представника позивача, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641,644 ЦК України на укладення кредитного договору та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Посилаючись на вимоги ст.512,514,1082 ЦК України, вважає, що відповідач у разі не отримання з будь-яких підстав повідомлення про відступлення права вимоги, не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання зі сплати існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитних договорах, що було б належним виконання вимог ст.516 ЦК України. У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, були б перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитних договорів, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 03.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі. За клопотанням представника позивача з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. 26.03.2025 представник відповідача Лисенко А.О. надав відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі через необґрунтованість належними та допустимими доказами, стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь відповідача судові витрати. Зі змісту відзиву, вважає, що позивачем не надано електронні докази, які б підтверджували факт підписання кредитних договорів саме відповідачем та дотримання передбаченої ЗУ «Про електронну комерцію» послідовності при їх укладенні. Зокрема, на думку представника, відсутні належні оригінали кредитних договорів для можливості перевірити дійсність укладення та підписання їх саме відповідачем, оскільки провести його ідентифікацію неможливо через не надання позивачем підтвердження із облікових систем. У відповідача такі примірники відсутні, на відповідний ресурс (на електронну пошту або в особистий кабінет), як того вимагають положення ЗУ «Про електронну комерцію», не отримував. Окрім того, позивачем не надано важливі під час укладення електронних правочинів згідно із ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» документи, а саме направлення споживачу оферти на укладення договору, отримання акцепту, погодження умов, отримання споживачем екземпляру кредитного договору, його підписання споживачем, що свідчить про порушення порядку укладення електронного правочину та тягне за собою нікчемність такого електронного правочину через не дотримання вимог законодавства. Звернув увагу, що позивачем взагалі не надано доказів направлення на будь-який засіб зв`язку одноразового ідентифікатора, належності вказаного номеру телефону відповідачу та вказівки ним саме цього номеру телефону. Вважає, що фраза «підписано одноразовим ідентифікатором …» не може означати безумовність підписання договорів саме відповідачем, адже зазначене будь-який кредитор може зробити з будь-якою особою. Із наданих позивачем доказів, на погляд представника відповідача, відсутнє будь-яке електронне листування між сторонами, обмін інформацією, наявність анкети та інше. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця вважає паспорт споживчого кредиту, але ознайомлення з яким, його підписання споживачем ще не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. На думку представника відповідача, лише наведені ним документи можуть підтвердити належним чином підписання кредитних договорів. Їх відсутність свідчить про не дотримання порядку підписання електронного договору, тому такий договір не можна вважати укладеним. Вважає неналежними надані позивачем докази видачі кредитних коштів відповідачу та розрахунок заборгованості, який складений кредитором на свій розсуд. Факт надання грошових коштів повинен бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитними договорами. Звернув увагу, що як доказ видачі кредитних коштів позивач надає копії платіжних доручень 129024468 від 2024-04-22 та 129208571 від 2024-04-24, які не містять обов`язкових реквізитів, зокрема про факт виконання банком платіжного доручення, відсутні обов`язкові реквізити такого доручення, як-то зазначення даних банку платника (кредитора), який буде виконувати доручення, банк отримувача, тощо, що робить такий доказ неналежним та є додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю. Позивачем взагалі не надано первинні документи (виписки, довідки або ін.) щодо надання коштів ТОВ «1 БАНК» відповідно до договору №79849726 та додаткової угоди до нього. Факт укладення кредитного договору не доводить факту отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем не надано виписку з банківського рахунку відповідача, яка б і свідчила про незмінний розмір заборгованості, відсутні відомості про здійснені транзакції, нарахування, списання, що позбавляє його права подати контррозрахунок. Позивачем взято за основу суму боргу без надання відомостей про внесення коштів на погашення такої заборгованості. Надана копія розрахунку суми заборгованості є односторонніми арифметичними розрахунком стягуваних сум, які відповідно повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (в даному випадку фінансова установа). Окрім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт оплати ціни за договором факторингу, що, на його думку, не може свідчити про належний перехід права вимоги та відповідно виключає у сторони право вимоги. З поданих до суду доказів не вбачає сплату ціни продажу на виконання умов договору факторингу №28082024/2 та №14/06/21, тому вимоги до відповідача вважає необґрунтованими та заявленими особою, яка не має права грошової вимоги до нього. Твердження позивача про набуття права вимоги до відповідача відповідно до витягів з реєстрів боржників, які є додатком до договору факторингу, в уже зафіксованій сумі, без нібито нарахувань з боку позивача, вважає припущеннями, що суперечить ст.81 ЦПК України. Матеріали справи не містять доказів, за яку саме суму відступається, зокрема, право вимоги до відповідача за цими кредитними договорами. Так само і не надано доказів сплати зазначеної суми за відступлення права вимоги, що в свою чергу позбавляє встановити, чи позивач є належним кредитором та наділений правом звертатися до суду, оскільки при виготовленні акту прийому-передачі реєстру боржників у прийому-передачі тієї ж дати не відображена одинична ціна відступлення права вимоги за договором позики. В копії вбачає факт штучної її зміни, оскільки позивач взагалі сховав ціну відступлення права вимоги, або ж не надав зазначені сторінки договору, що також стосується і кількості переданих прав за договором факторингу, що є неприпустимим в розумінні вимог гл.5 ЦПК України, адже докази сторонами судового процесу подаються в оригіналі або в належним чином засвідчених копіях, а не у штучно змінених копіях, які взагалі не відповідають оригіналу. Так само, на думку представника відповідача, не може слугувати належним та допустимим доказом витяг з реєстру боржників, які зроблені одноособово самим позивачем, жоден з наданих витягів не містить підписів посадових осіб клієнта та фактору, які б підтверджували факт підписання посадовими особами зазначеного реєстру. До того ж, позивачем неправомірно нараховано неустойку в розмірі 18025 грн. під час воєнного стану, не виконано вимогу з повідомлення боржника про невиконання зобов`язань, тому позов вважає передчасним. Вважає, що під час дії Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідач звільняється від відповідальності, а також від обов`язку сплати на користь позивача штрафних санкцій на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Звернув увагу, що в договорі №28082024/2 та додатку №2 до договору факторингу №14/06/21 наявна умова, за якої новий кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних, проте, виходячи з наданих доказів, позивачем не виконано цих дій, тим самим порушено, як положення законодавства, так і норми наданих ним договорів факторингу. Через недотримання вимог законодавства відповідач не належним чином проінформований про зміну кредитора, що свідчить про недоведеність переходу прав вимоги. 01.04.2025 представник позивача Миколаєнко В.М. надала відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просить задовольнити. Зауважила, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту, яка здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи, між сторонами укладено договір в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється їх воля. ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що саме договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Саме у договорі оферти первісним кредитором чітко визначено, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Наполягає, що кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, що свідчить про належне укладення кредитних договорів, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами (Позикодавцями) не було б укладено. Зауважила, що для укладення кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Зауважує, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не були би укладені. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. Не спростування відповідачем презумпції правомірності кредитного договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки вказані договори є дійсним та ніким не оспореним. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим. Вважає, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Ототожнення електронного доказу, як засобу доказування, та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. До того ж, не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу. Відповідно до умов кредитного договору, кошти надано клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена позивачем теза про отримання відповідачем грошових коштів за умовами кредитних договорів стороною захисту не доведена, при цьому сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів «за дужки». Тобто, фактично сторона захисту не заперечує факт, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Однак, суд при розгляді справі оцінює сукупно як матеріали справи надані сторонами, так і процесуальну поведінку сторін. Велика Палата ВС у свої практиці неодноразово підкреслювала, що принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Зазначила, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Якщо відповідач не згоден з розрахунками заборгованості, наданими Позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до матеріалів справи Розрахунку заборгованості, він мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду, але не скористалися даним правом. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивачем надано до суду всі наявні документи за кредитним договором, які були передані первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного договору факторингу. У відповідності до умов договору факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний боржником, та детальних розрахунків заборгованості по кредитному договору, по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування, в період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги - надаються клієнтом за окремим запитом фактора. З метою надання вичерпної інформації у справі, позивач звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів позичальнику за укладеним договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів. Згідно кредитного договору, підписаного відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця, а також отримав від кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання кредиту відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. Зазначила, що у випадку неповного розуміння умов договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Отже, підписавши договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів. Кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору. Наголосила, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Зазначила, що жодна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені). Відповідачем умови вище вказаного договору не виконувались відповідно до ст.526,1046,1054 ЦК України, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов вищевказаного договору є правомірним і відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Вказала, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Договором факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору. Дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. У разі сплати відповідачем коштів на погашення заборгованості на рахунки первісного кредитора за будь-яким з кредитних договорів, вони були б перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення відповідної кредитної заборгованості. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Враховуючи, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, позивачем надано витяг з Реєстру боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Договір факторингу між первісним кредитором та позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. Вважає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог, не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. 21.04.2025 представник відповідача Лисенко А.О. надав заперечення на відповідь на відзив, в яких заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що реєстрація особистого кабінету та укладання правочину це різні дії, а тому не можна вважати договір підписаним належним чином за умови лише належної ідентифікації клієнта при реєстрації особистого кабінету, а при підписанні кредитного договору у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію» важливим є дотримання саме процедури укладання договору (обміну інформацією). Позивач, всупереч принципу змагальності, намагається перекласти тягар доказування на відповідача, що є неприпустимим та подає нові докази в порушення порядку, встановленого ЦПК України. Саме первинна документація бухгалтерського обліку підтверджують видачу кредиту, а без таких доказів неможливо встановити, що було надано якісь кошти саме у зв`язку з оформленням кредитного договору. Положення договору про наявність у кредитора прав на нарахування процентів понад строк користування коштами є двозначним положенням та трактується на користь споживача, а також суперечить вимогам ЦК України. Відсутність доказів належної сплати коштів за договорами факторингу вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Що стосується твердження позивача про нібито підписання відповідачем договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, доказів того, що саме відповідач підписав зазначені договори, матеріали справи не містять. Саме лише зазначення позивачем про алгоритм дій при укладанні договору не може вважатися доведеним і є лише твердженням. На думку представника, твердження позивача, що відповідачем при підписанні кредитного договору не висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів, є хибним. Позивач, який має довести належними та допустимими доказами підстави для стягнення заборгованості, перекладає тягар доказування, всупереч принципу змагальності сторін, закріпленого у ст.2 ЦПК України, на відповідача, що є неприпустимим. Не можна стверджувати, що відповідач, як тримач карткового рахунку, на який перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів по наведених договорах, адже власне позивач звернувся до суду із позовом та має на виконання принципу змагальності сторін довести належними та допустимими доказами, зокрема, факт надання кредиту та правомірність позовних вимог. Оскільки позивач, як правонаступник первісного кредитора, немає можливості надати відповідні докази - у позовних вимогах має бути відмовлено в зв`язку з їх недоведеністю належними та допустимими доказами. На підтвердження укладення кредитного договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або кількості речей. Натомість, матеріали справи не містять цих документів. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості, то він здійснений в не належний спосіб, оскільки відсутні відомості про здійснені транзакції, нарахування, списання. Позивачем взято за основу суму боргу без надання відомостей про внесення коштів на погашення такої заборгованості. Для належного розгляду справи позивачу слід було подати до суду виписку з банківських рахунків первісних кредиторів, де б вбачалося списання з балансового рахунку грошових коштів із призначенням як видача кредиту відповідачу. Надана копія розрахунку суми заборгованості не є первинним документом і не може слугувати доказом отримання чи користування кредитом. За відсутності в матеріалах справи доказів належної сплати за договорами факторингу - це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. За підсумками можна прийти до висновку, що посилання представника позивача у відповіді на відзив є лише бажанням збагатитися без належного підтвердження існування правовідносин, права вимоги та суми, яка повинна бути повернута. Таким чином, правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому\~ст.174 ЦПК України порядку сторони скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлено. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 22.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №8747957, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначний п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній в п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн. (п.1.2 договору). Кредит надається строком на 345 днів з 22.04.2024 (п.1.3 договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 02.04.2025 (п.1.4 договору). Комісія за надання кредиту: 1150 грн., яка нараховується за ставкою 23% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 511.0% річних фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511.0% річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів (п.1.5.3 договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.2, 2.2.3 цього договору (п.1.7 договору). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п.2.1 договору). Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в розміри та у терміни, що встановлені у графіку платежів, наведеному у додатку №1 до договору, що є невід`ємною частиною договору (2.4.1 договору). Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1 договору). Відповідно до п.6.2 договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронними повідомленнями (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, який використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству. Приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він, зокрема, ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору (п.6.3 договору). Укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5 договору). В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями. 28.08.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28082024/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру від 28.08.2024. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20723,20 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 8440,60 грн. за відсотками; 1150 грн. за комісією. Крім того, 24.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №6179025, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначний п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній в п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 4000 грн. (п.1.2 договору). Кредит надається строком на 338 днів з 24.04.2024 (п.1.3 договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 28.03.2025 (п.1.4 договору). Комісія за надання кредиту: 460 грн., яка нараховується за ставкою 11.50% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 511.0% річних фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511.0% річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів (п.1.5.3 договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.2, 2.2.3 цього договору (п.1.7 договору). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 516875*43 (п.2.1 договору). Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в розміри та у терміни, що встановлені у графіку платежів, наведеному у додатку №1 до договору, що є невід`ємною частиною договору (2.4.1 договору). Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1 договору). Відповідно до п.6.2 договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронними повідомленнями (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, який використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству. Приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він, зокрема, ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору (п.6.3 договору). Укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5 договору). В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями. 28.08.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28082024/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру від 28.08.2024. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15206,93 грн., з яких: 3818 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 6088,93 грн. за відсотками; 400 грн. за комісією. Крім того, 16.04.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №79849726, відповідно до п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, який в свою чергу зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики 2900 грн., строк позики 18 днів, процентна ставка 2,50%, дата повернення позики 03.05.2024. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». У розумінні ст.641,644 ЦК України ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями. 25.09.2024 між ТОВ «ФК «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №37 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, у відповідності до умов якої ТОВ «ФК «1 БАНК» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру №32 від 25.09.2024. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11783 грн., з яких: 3500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1290 грн. за відсотками. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитними договорами, суду не надано. Правовідносини у цій справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Ч.5 цієї статті передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст.12 Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Виходячи з вимог ст.512-514,516 ЦК України, ТОВ «ФК «ЄАПБ» направив простою кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач за будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Відповідно до ч.1,3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Позовні вимоги про нарахування неустойки (штрафу, пені) в розмірі відповідно 6993 грн., 4900 грн. та 6132,60 грн. у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, задоволенню не підлягають з наступних підстав. За вимогами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, Указами Президента продовжено до 06.08.2025. З огляду на викладене, оскільки відповідачу нарахована неустойка (штраф, пеня) у період дії в Україні воєнного стану, в цій частині позивних вимог необхідно відмовити. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial