Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

З позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором №014/1173/82/0127352 від 14.11.2018 у розмірі61413,05 гривень заходами електронного суду до Київського районного суду м.Одеси звернувся ТОВ «Коллект центр». Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Представником позивача у позвоі зазначено про можливість розгляду справи за відсутністю представника позивача та в разі неявки відповідача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявс належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи. Відзив відповідач не надавав. Станом на день розгляду справи ніяких клопотань з боку учасників справи суду не надходили. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні також не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.11.2018 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг №014/1173/82/0127352 невід`ємною частинного якого є заява-анкета для отримання кредиту «Кредит готівкою» та паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування « Креди готівкою» , за умов якого Відповідно до Кредитного договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 14.10.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,9 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання перед Позичальником за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку та розмірі передбаченому умовами Кредитного договору (22500,00 грн. +страховий платіж 2455,63грн.), що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 р. у справі №382/327/18. Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору про надання кредиту між його сторонами в письмовій формі, відповідає положенням законодавства, оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] , погодилася із умовами договору та підписала його. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та позикодавцем АТ «Райффазен банк» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір. На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які підтверджують наступні обставини. 20.09.2019 було укладено договір №114\\2-19-F відповідно до якого АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1173/82/0127352 . 28.12.2022 було укладено договір №28-12/2022 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/1173/82/0127352 . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №014/1173/82/0127352 . Так після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Дійсне стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором №014/1173/82/0127352, укладеним 14.11.2018 року між нею та АТ « Райффайзен Банк». Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Договору про надання кредиту відповідач [PERSON] допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надала, що свідчить про наявність заявленої позивачем заборгованості у розмірі 614313,05 гривень, з яких: Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 22740,27 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 34579,30 грн., заборгованість за пенею та/або штраф 4093,48 грн. Суд також бере до уваги, що під час судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останньою будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд погоджується з розрахунком, який наданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за зазначеним Договором про надання кредиту на загальну суму\~614313,05 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с. 1), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16000,00 грн., на підтвердження яких подано: копію договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладеного з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС», обґрунтований розрахунок вартості юридичних послуг, заявку на надання юридичної допомоги №96 від 30 липня 01.02.224 року, де перелічено види наданих послуг та вказано їх вартість (надання усної консультації з вивченням документів: 6 години,з яких гадання усної консультації 2 години\~4000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду: 34 години, вартість 1 години\~3000,00 грн., ціна\~12000,00 грн.), витяг з Акта №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025року, де зазначено вид та вартість юридичних послуг, наданих позивачеві за позовом до [PERSON] . Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. З боку відповідача заяв щодо зменшення розміру судових витрат не надходило. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені останнім на правничу допомогу, в сумі 16000,00 грн.

Outcome: approved