Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська (наразі Соборний районний суд міста Дніпра) 10 грудня 2024 року з Печерського районного суду міста Києва за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 604-431 від 30 вересня 2019 року у розмірі 771 040,80 грн. на строк 84 місяці, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 29 вересня 2026 року зі сплатою 12,59 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави № 604-433 від 30 вересня 2019, відповідно до якого заставодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання передає в заставу, а заставодержатель цим приймає в заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави. Предметом застави є транспортний засіб марки Skoda, модель Kodiaq, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2019, номер шасі [NUMBER] , чорного кольору, який належить на праві власності заставодавцю. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 604-435. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, однак позичальник не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 04 вересня 2024 року становить 744 024,88 грн., яка складається з: 583897,29 грн. сума заборгованості за основним боргом (кредитом), 160 127,59 грн. проценти за користування кредитом. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 16 грудня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою судді від 24 квітня 2025 року було закрити підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача надала до суду клопотання, у якому просила задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, причин не явки суду не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановлені судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України). Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 604-431 від 30 вересня 2019 року у розмірі 771 040,80 грн. на строк 84 місяці, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 29 вересня 2026 року зі сплатою 12,59 % річних. Кредит оформлено на придбання транспортного засобу марки Skoda, модель Kodiaq, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2019, номер шасі [NUMBER] , чорного кольору. Згідно з умовами даного договору, банк зобов`язаний за умови виконання Умов надання кредиту, надати позичальнику кредит в порядку і на умовах, викладених в цьому договорі (п.4.1.1 договору), а позичальник у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором (п.4.3.1 договору). Видача кредиту відповідно до п.3.2.1 кредитного договору здійснюється одноразово у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальнику, з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу ДП «Базіс Авто», код отримувача 35991758 № [NUMBER] , відкритий у банку АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК», код банку 380377. Відповідно до п.3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 13 855,45 грн., шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов`язується здійснити не пізніше терміну (дати) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором. Згідно п. 3.3.4 кредитного договору якщо сума платежу, що надійшла в повернення кредиту, сплати процентів, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим договором) менша розміру, вказаного у пп.3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати погашення простроченого платежу та нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п.9.2. цього договору. Пункт 3.4.1 Кредитного договору встановлює черговість погашення Зобов`язання позичальником в такому порядку: 1.погашення простроченої заборгованості за Основною сумою боргу за Кредитом (якщо прострочення буде мати місце); 2.погашення прострочених процентів за користування Кредитом (якщо прострочення буде мати місце); 3.погашення строкової заборгованості за Основною сумою боргу за Кредитом; 4.погашення нарахованих строкових процентів за користування Кредитом; 5.сплата пені за непогашення в строк платежів по кредиту (якщо непогашення буде мати місце); 6.сплата штрафів, передбачених цим Договором; 7.погашення простроченої комісійної винагороди за обслуговування Банком кредиту (у разі встановлення за цим Договором та якщо прострочення буде мати місце); 8. погашення нарахованої строкової комісії за обслуговування банком кредиту (у разі встановлення за цим договором); 9. сплата інших платежів відповідно до договору. У забезпечення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 30 вересня 2019 року між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №604-435, за умовами якого фінансовим поручителем [PERSON] є [PERSON] , яка взяла на себе зобов`язання відповідати перед банком по зобов`язаннях боржника за кредитним договором. Згідно з п.2.1 Договору поруки, поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Відповідно до п. 2.2 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: 2.2.1 часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів та/або повернення частини Кредиту в строки, визначені графіком погашення Кредиту; 2.2.2. невиконання боржником зобов`язання щодо повернення Кредиту при закінченні строку користування ним; 2.2.3 виникнення підстав для дострокового повного/часткового погашення зобов`язання позичальника за вимогою Кредитора. Відповідно до 3.2.1. договору поруки, поручитель зобов`язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником зобов`язання перед кредитором. Пункт 3.2.2. договору поруки передбачає, що у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Згідно з п. 3.2.3. договору поруки, кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Відповідно до пункту 3.2.6. договору поруки поручитель зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом тридцяти календарних днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному у вимозі. Відповідно до п 3.2.7. договору поруки, вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання зобов`язання в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором в вимозі розміру зобов`язання, що підлягають виконанню поручителем є дані аналітичного обліку і рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань боржник перед кредитором за кредитним договором. Також, в забезпечення зобов`язань за договором про споживчий кредит № 604-433 від 30 вересня 2019 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було украдено договір застави №604-433 від 30 вересня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ламан А.І. та зареєстрований в реєстрі за №1876, за яким відповідач, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань, передав в заставу транспортний засіб марки Skoda, модель Kodiaq, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2019, номер шасі [NUMBER] , чорного кольору. Відповідно до п.4.1.6 договору застави банк, як заставодержатель має право, у випадку не виконання або неналежного виконання заставодавцем зобов`язання за кредитним договором та/або обов`язків за цим договором, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, Законодавством, Кредитним договором, звернути стягнення на Предмет застави і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи: основну суму боргу за Кредитом, проценти за користування Кредитом, комісії, неустойки (пені, штрафи) та інші платежі і штрафні санкції, що передбачені та/або випливають із Кредитного договору, а також витрати та збитки, пов`язані із невиконанням або неналежним виконанням Заставодавцем умов Кредитного договору та або цього Договору, витрати Заставодержателя пов`язані з пред`явленням вимоги за Кредитним договором та зі звернення стягнення на Предмет застави за цим Договором (в тому числі витрати, пов`язані з реалізацією Предмета застави та вартість послуг незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності), витрати на утримання і збереження Предмета застави. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] . Відповідач [PERSON] не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1. ст.625 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №604-431 від 30 вересня 2019 року, у останнього виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк», що відображена у розрахунку заборгованості за кредитним договором №604-431 від 30 вересня 2019 року, яка долучена позивачем до матеріалів справи та досліджена судом. Відповідно до долученого банком розрахунку заборгованості, станом на 04 вересня 2024 заборгованість становить 744 024,88 грн., яка складається з: 583897,29 грн. сума заборгованості за основним боргом (кредитом), 160 127,59 грн. проценти за користування кредитом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів та неустойки можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором; пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо кредитний договір має домовленість, що передбачає закінчення строку кредитування поверненням позичальником кредитних коштів і кредитор не направляв у порядку ч.2 ст.1050 ЦК України вимогу, а вживав інші заходи досудового врегулювання, то за таких обставин слід дійти висновку про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами боржником. Іншими словами, якщо немає вимоги, оформленої відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, та немає строку закінчення кредитного договору, то нарахування процентів банком можливе до повернення позичених коштів. Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 року (провадження №14-318цс18). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2024 року банк скерував на адресу відповідачів вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджено дослідженими судом матеріалами справи, не оспорюється сторонами. Однак, відповідачами така вимога була проігнорована та не виконано зобов`язання за кредитним договором №604-431 від 30 вересня 2019 року. Тобто, у зв`язку з невиконанням позичальником [PERSON] встановленого кредитним договором обов`язку повернення кредиту частинами, АТ «Державний ощадний банк» використав право передбаченої ч.2 ст.1050 ЦК України вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, змінивши на власний розсуд умови зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язання є таким, що настав. З урахуванням наведеного вище, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд частково погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 744 024,88 грн., яка складається з: 583897,29 грн. сума заборгованості за основним боргом (кредитом), 160 127,59 грн. проценти за користування кредитом. Окрім цього, відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правові наслідки невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, визначені статтею 589 ЦК України, за змістом якої у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Положеннями ч. 1 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1статті 591 ЦК України визначено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом; порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Статтею першою ЗУ «Про заставу» визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною 1,7 ст. 20 ЗУ «Про заставу», визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про заставу», застава припиняється в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно. Разом із тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зокрема продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Судом встановлено, що вимоги основного зобов`язання відповідачем не виконано, заборгованості за кредитним договором не погашено, відтак, зважаючи на умови Договору застави та ЗУ «Про заставу», позивач набуває право звернення стягнення на предмет застави, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі по 5 580,18 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved