Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до Київського районного суду м. Харкова з позовом, яким просять скасувати усиновлення [PERSON] та [PERSON] дитини [PERSON] , актовий запис про народження № 169 від 09.11.2024, здійснений відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського управління юстиції Харківської області та передати дитину органу опіки та піклування Харківської міської ради для подальшого вирішення питання щодо поміщення в спеціалізовані заклади або прийомну сім`ю; поновити первинний актовий запис № 169 від 10.11.2009, здійснений відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського управління юстиції Харківської області, виключити з актового запису про народження відомості про мати та батька дитини та повентуи дитині, [PERSON] , [INFO] , призвище, ім`я та по-батькові, які вона мала до усиновлення. В обгрунтування позову було зазначено, що зі сторони позивачів були намаганя усе зробити для комфортного життя дитини в новій родині, постійно проводили бесіди, поважали її, відновили увесь гардероб, оздоровлювали, влаштували на секцію по стрільбі, проте все це марно, адже з її боку поваги не дочекались. Тому, як би [PERSON] та [PERSON] не бажали того, не намагались, нажаль дитина ніяк не бажала адаптуватися до родини, тому усиновлення необхідно скасувати. Так, перші непорозуміння з дитиною почались з навчання. Дитина робила уроки самостійно, а позивачі лише їх перевіряли, відправкою вона займалась сама. Після з`ясувалося, що [PERSON] замість виконаних домашніх завдань, відсилала вчителю 50% робіт, хоча позивачам доводила, що усі роботи виконані та відіслані. Після проведеної бесіди, нічого не змінилося. Далі [PERSON] почала без дозволу пропускати тренування зі стрільби, та самостійно з друзями їздити гуляти до центру міста. Позивачами проведено бесіду про неприпустимість такої поведінки, бо існує загроза життю під час повітряної загрози м. Харкову, крім того, вони повинні завжди знати її місцезнаходження. Результату бесіда не дала. У подальшому стало відомо, що [PERSON] на кишенькові гроші, які їй давали на особисті потреби, придбала електронну сигарету. Була проведена бесіда про шкідливість паління, на що [PERSON] заперечувала і повідомила, що всі її друзі палять і вона буде палити. 19.04.2025 позивачі виявили, що [PERSON] немає вдома, на телефон вона не відповідала, не ночувала дві ночі вдома, усім подругам дзвонили, але її ніде не було. 21.04.2025 позивачі звернулися до органів опіки та піклування та повідомили про відсутність [PERSON] вдома. Також, з цього приводу вони звернулися до поліції, коли саме в той час подзвонила її подруга [PERSON] та повідомила, що та їде до неї, тому заяву до поліції про зникнення дитини вони не писали. Позивачі приїхали до [PERSON] , там зустріли [PERSON] , яка повідомила, що не має бажання жити з нами, буде ночувати у подруги, про що позивачі повідомили орган опіки та піклування. Наступного дня [PERSON] в органах опіки та піклування написала власноруч заяву, описала свою поведінку, та попередила службу, що не має наміру повертатися до їх сім`ї, після цього, дитина направлена до патронатної сім`ї. Спілкуватися з позивачами не бажає. Також, на період проживання з ними, дитина перебувала на обліку у гематолога, однак призначення лікаря вона не виконувала і нехтувала своїм здоров`ям. Участь у справі сторін. У судовому засіданні позивачі вимоги позову підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. У судовому засіданні уповноважений представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради проти задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] не заперечувала. У судове засідання дитина [PERSON] не з`явилася, надавши через уповноваженого представника Служби у справах дітей Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області заяву про категоричну відмову у поверненні до родини [PERSON] , [PERSON] з огляду на важких психоемоційний стан у сім`ї. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2025 прийнято до провадження вказану справу, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно рішення Коломацького районного суду Харківської області від 12.09.2024 задоволено заяву [PERSON] та [PERSON] , визнано їх усиновлювачами неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Внесені зміни до актового запису № 169 від 10.11.2009, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області про народження дитини [PERSON] : в графі «відомості про батька» виключено інформацію про громадянина України [PERSON] , та записано: « [PERSON] », в графі «відомості про матір» виключено інформацію про громадянку України [PERSON] , та записано: « [PERSON] ». Присвоєно прізвище дитині - [INFO] . По батькові записано - [INFO] . Згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28.04.2023, біологічна мати [PERSON] , позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , та з неї стягнуті аліменти на утримання дитини. Неповнолітня дитина [PERSON] почала жити разом позивачами. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей щодо доцільності (недоцільності) скасування усиновлення або визнання його недійсним та відповідність його інтересам дитини від 09.06.2025 № 231, 21.04.2025 до ССД по Київському району звернулась мати дитини [PERSON] з приводу того, що дитина [PERSON] дві доби не ночувала вдома. [PERSON] повідомила про постійні конфлікти та непорозуміння між нею та дитиною. [PERSON] в телефонній розмові повідомила, що додому вертатися не має бажання. 22.04.2025 [PERSON] надала до ССД по Київському району пояснення щодо її відсутності вдома, де повідомила, що [PERSON] та [PERSON] постійно її контролювали, перевіряли гаджети, порозуміння між нею і усиновлювачами немає, висловила бажання щодо влаштування її до сім`ї патронатного вихователя. Категорично відмовилася повертатися до родини усиновлювачів. Відповідно до договору про патронат над дитиною від 25.04.2025 № 2 [PERSON] [INFO] , влаштована до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Відповідно до інформації Служби у справах дітей Біляївської сільської ради Лозівського району від 28.05.2025 між [PERSON] та батьками [PERSON] та [PERSON] не підтримуються жодні стосунки, дитина не має бажання повертатися до родини у зв`язку зі складним психоемоційним мікрокліматом в родині. За наведених обставин, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у висновку від 09.06.2025 № 231 виснував, що враховуючи інтереси дитини, та у зв`язку з виникненням обставин, передбачених ст. 238 СК України, є доцільним скасувати усиновлення невполітньої [PERSON] позивачами [PERSON] та [PERSON] , як таке, що відповідає інтересам дитини. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 та ч. 2 ст. 83 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що діти та батьки не повинні розлучатись всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до ст. 207 СК України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Стаття 238 СК України встановлює виключні підстави для скасування усиновлення. Так, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Частиною другою статті 239 СК України встановлено, що у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої)» від 15.02.2011 усиновлення може бути скасовано лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Враховуючи викладене, у результаті розгляду справи по суті суд знайшов об`єктивне підтвердження факту того, що між усиновлювачами [PERSON] та [PERSON] і дитиною [PERSON] , склалися недоброзичливі відносини, відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновленої [PERSON] , у результаті чого позивачі не користуються авторитетом у дитини, і такі стосунки роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків. За наведених обставин, суд доходить висновку, що усиновлення у сім`ї [PERSON] та [PERSON] не відповідає інтересам усиновленої дитини [PERSON] , відтак, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Встановлені судовим розглядом обставини та матеріали справи означених вище висновків суду не спростовують. При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Outcome: approved