Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами: № 40274-10/2023 в розмірі 41250 грн (10000 грн тіло кредиту та 31250 грн відсотки), № 40798-10/2023 в розмірі 42500 грн (10000 грн тіло кредиту та 32500 грн відсотки), № 4345421 в розмірі 25411,94 грн (5655,72 грн тіло кредиту та 19756,22 грн відсотки за користування кредитом), а також здійснити розподіл судових витрат по справі. В обґрунтування позову вказано, що 29.10.2023 між ТОВ «Аванс кредит» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено два кредитні договори № 40274-10/2023 та № 40798-10/2023, що підписані [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно умов договору кредиту, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування на картку вказану позичальником. Підписавши кредитний договір, відповідач підтвердив приєднання до Умов та Правил надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс кредит», що є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст. 641, 644 ЦК України. Належним чином обов`язки з повернення кредиту та сплати відсотків [PERSON] не виконував, у зв`язку з чим за вищевказаними договорами сформувалася заборгованість. 21.03.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄПАБ») укладено договір факторингу № 21032024, за умовами якого ТОВ «Аванс кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄПАБ» право вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників, в тому числі право вимоги до [PERSON] за договорами № 40274-10/2023 та № 40798-10/2023, відповідно на суму заборгованості в розмірі 41250 грн та 42500 грн. Крім цього, 06.11.2023 [PERSON] уклав договір позики з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 4345421, за умовами якого позикодавець перерахував кошти на банківський рахунок позичальника [PERSON] , а останній зобов`язався їх повернути у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити проценти від суми позики. Позичальник ознайомився з умовами договору позики, що є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст. 641, 644 ЦК України, прийняв вказану пропозицію, шляхом обміну сторонами електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] умови договору не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 25411,94 грн, що складається з тіла кредиту 5655,72 грн та відсотків за користування грошима 19756,22 грн. 14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄПАБ» уклали договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄПАБ» належне їм право вимоги до боржників згідно реєстру, в тому числі вимог до [PERSON] за вищевказаним договором. Оскільки відповідач свої боргові зобов`язання, що ґрунтуються на вищевказаних договорах, не виконує, кредит та відсотки не сплачує, позивач як новий кредитор, звернувся до суду з вказаним позовом та просив його задовольнити. Ухвалою суду від 10.01.2025 провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду. Відповідач позов не визнав, реалізував право на правничу допомогу, надав суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав у відзиві про те, що договори підписані [PERSON] одноразовим ідентифікатором та не підписані зі сторони кредитодавця. Вважав відсутніми належні докази підписання вищевказаних договорів фінансового кредиту від 29.10.2023 та позики від 06.11.2023, а тому вважав їх неналежними та недопустимим доказами по справ, при цьому посилався на норми ГПК України, хоча даний спір розглядається в порядку цивільного судочинства, а не господарського. Вважав недоведеним факт перерахування коштів відповідачу на виконання вищевказаних договорів кредиту та позики, не доведення перед судом того, що рахунки на які перераховано кошти за договорами належать [PERSON] (а.с. 77-79). Крім цього, під час судового розгляду представник відповідача вказував про неналежність позивача, відсутність доказів права вимоги та взагалі причетність позивача до вищевказаних договірних відносин. Після витребування доказів щодо належності відповідачу рахунків, доказів надходження на них коштів у день та час укладення договорів, представник зазначав, що кошти надійшли відповідачу за іншими зобов`язаннями, докази чому зобов`язувався надати, але так і не надав. В подальшому вказував, що отримані кошти є допомогою, що також не доведено перед судом. Ухвалою суду від 20.02.2025 суд витребував у сторін докази на обґрунтування їх відповідно вимог та заперечень (а.с. 83-84). Позивач на виконання ухвали суду про витребування доказів, з метою підтвердження заявлених позовних вимог, надав суду додаткову інформацію та повідомив про відсутність таких доказів у позивача, вказав про вжиття заходів для отримання їх у первісних кредиторів, та надав обґрунтоване клопотання про їх витребування (а.с. 89-92), що задоволено ухвалою суду від 20.03.2025 (а.с. 95). Витребувані докази надано суду. Відповідач [PERSON] ухвалу суду про витребування доказів не виконав, докази на підтвердження своїх заперечень щодо належності не йому рахунків, на які перераховувалися кредитні кошти, суду не надав. Не надав відповідач і доказів того, що кошти, що надійшли на його рахунки, надійшли не на підставі вищевказаних кредитних договорів та договору позики. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку (а.с. 8, 128, 174). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, але забезпечив участь у розгляді справи представника. Представник відповідача [PERSON] підтримав заперечення проти позову викладені у відзиві на позов, додаткових поясненнях та просив залишити позов без задоволення. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2023 о 11:07:29 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 40274-10/2023 (а.с. 9-14). Крім цього, 29.10.2023 о 16:52:03 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 40798-10/2023 (а.с. 21-26). За умовами кожного із вказаних договорів, ТОВ «Аванс кредит» надало клієнту [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 10000 грн (за кожним із договорів), на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором. В п. 1.2 договору сторони обумовили, що кредит надається [PERSON] на власні потреби, строком на 360 днів, датою надання кредиту є 29.10.2023. [PERSON] зобов`язався погасити кредит в останній день строку кредитування, тобто 22.10.2024. Клієнт не має права продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, за користування кредитом Товариство нараховує проценти розмірі 2,50 % на день, що застосовуються в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 договору. Згідно п. 1.5. договору, клієнт зобов`язався сплачувати проценти кожні 10 днів. При цьому, згідно п. 3.3 договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування зазначеного п. 1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту (перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом), нарахування здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Згідно умов договору, кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, за реквізитами платіжної картки № 4441-11хх-хххх-3353, за договором № 40274-10/2023 та № 5169-15хх-хххх-2201 за договором № 40798-10/2023 (п. 1.6 розділу 1, розділ 8 договору). Як слідує з п. 2.1 договору, перед укладенням договору, Товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта. Процедура отримання кредиту клієнтом чітко відображена в розділі 2 договору, де зокрема вказано, що для отримання кредиту клієнт відвідує сайт товариства, ознайомлюється з правилами кредитування, на калькуляторі обирає необхідну йому суму кредиту та строк платежу за кредитом, що враховується для побудови графіку платежів. Для отримання кредиту клієнт створює особистий кабінет, ідентифікує себе заповнюючи про себе ідентифікаційні дані, тощо. Клієнт може прийняти пропозицію банку на укладення кредиту, попередньо ознайомившись з умовами кредитування, або відмовитися від такої пропозиції. Згідно п. 2.16 -2.17 договору, у випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту), Клієнт натискає кнопку «Підписати», після чого отримує вхідний дзвінок на номер телефону та вводить отриманий одноразовий ідентифікатор, або йому надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який Клієнт вводить у відповідне поле. Введенням коду на сайті товариства, Клієнт підтверджує прийняття (акцепт) пропозиції Товариства на укладення кредитного договору (електронний підпис накладається на оригінал договору). Укладення договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення акцепту позичальником оферти кредитодавця, що є укладенням договору відповідно до ч.3 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», кредитодавець накладає на оригінал договору кваліфікований електронний підпис, уповноваженого працівника товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу, а примірник договору клієнта завантажується в його особистий кабінет (9-14, 21-26). Зі змісту вказаних договорів слідує, що вони підписані відповідачем [PERSON] , з використанням одноразового ідентифікатора, додатком до договору є графік здійснення платежів на погашення кредиту та паспорт споживчого кредиту, що також підписані [PERSON] (а.с. 15-16, 17-18, 27-30). Доводи представника відповідача про те, що договори не підписані стороною позивача, суд розцінює критично, адже договори містять підпис уповноваженого представника товариства директора (а.с. 14, 26). Доводи представника про те, що [PERSON] (а.с. 14) не є директором первісного кредитора та не міг підписувати договори, суд розцінює критично, як безпідставні, адже в цьому питанні відповідач ґрунтує свої заперечення на виписці, сформованій станом на липень 2025, а не на дату укладення договорів (а.с. 193-195). Принагідно зазначити, що станом на дату формування представником виписки липень 2025, змінився не лише керівник, а й назва юридичної особи. Вказані договори кредиту дійсні, доказів зворотного суду не надано. Як слідує зі змісту кредитних договорів, вони містить всі необхідні персональні дані позичальника [PERSON] , зокрема дані паспорту, ідентифікаційного коду, фінансового номеру телефону, електронної пошти позичальника, а також рахунок позичальника, який вказаний ним для перерахування кредитних коштів. Договори підписано одноразовим електронним ідентифікатором відповідно W119 (а.с. 13) та W2975 (а.с. 25). Крім цього, судом встановлено, що 06.11.2023 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики № 4345421, за умовами якого позикодавець передає позичальнику [PERSON] у власність грошові кошти, на погоджений сторонами строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а [PERSON] у своє чергу зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату від суми позики. За умовами договору сторони погодили суму кредиту 10000 грн, строк кредиту 21 день (дата повернення позики 27.11.2023), а також відсоткову ставку, що складала за перший день кредитування 21,85 %, а з другого дня кредитування 3 %. Договором погоджено відсоткову ставку за понадстрокове користування позикою 3,50 % на день (не застосовується в період воєнного стану). В договорі, разом з усіма своїми анкетними даними, відповідач вказав рахунок для зарахування йому коштів: [NUMBER] . Договір підписано сторонами, в тому числі позичальником - [PERSON] , шляхом підписання одноразовим ідентифікатором (а.с.39- 41). Доводи представника про неможливість використання одноразового ідентифікатора у договорах з фізичними особами, а також щодо неотримання відповідачем умов договору, безпідставні, оскільки сторони погодили в договорі його використання, закріпили в договорі порядок його укладення та отримання його копії, в тому числі через особистий кабінет на веб-сайті чи в додатку, мобільному застосунку (див п. 2.14-2.19 договору (а.с. 10), п. 5.7, п. 20-23 договору (а.с. 40-41)). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію», цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Відповідно до ст. 3 Закону, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення\~дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення логічно\~пов`язані з\~нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~та\~Господарським\~кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. При цьому, згідно ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону,\~є оригіналом\~такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36\~Господарського процесуального кодексу України та\~статтею 79\~Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вищевказані договори кредиту та позики є укладеними [PERSON] , містять всі необхідні істотні умови для даних договорів та підписані сторонами, з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що узгоджується з нормами чинного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.\~13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі\~ст.\~76,\~81\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог надано докази укладення кредитних договорів, зокрема тексти кредитних договорів № 40274-10/2023 від 29.10.2023 та № 40798-10/2023 від 29.10.2023 між первісним кредитором ТОВ «Аванс\~кредит» та\~ [PERSON] , а також текст договору позики № 4345421 від 06.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] , що підписані відповідачем з застосуванням одноразового ідентифікатора, після проходження ним процесу ідентифікації, що за своїм змістом свідчить про прийняття позичальником умов цього договору. Сторони погодили у договорі всі його істотні умови, зокрема предмет договору, розмір кредиту, строк його повернення та розмір відсотків за користування кредитними коштами, а також погодили відповідальність за прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту. Відповідач заперечуючи факт укладення вказаних кредитних договорів та договору позики, підписання ним цих договорів, не надав суду жодних доказів на підтвердження вказаних ним обставин. Зокрема відповідачем не спростовано факт підписання ним вказаних договорів з застосуванням одноразового ідентифікатора, вказаного в договорі після зазначенням всіх ідентифікаційних даних позичальника [PERSON] . Отже, суд приходить до висновку, що надані позивачем тексти вищевказаних договорів фінансового кредиту з додатками, є належними доказами існування договірних відносин кредитування (позики) між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит», а текст договору позики № 4345421 від 06.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] є належним доказом існування між ними договірних відносин позики. Доводи [PERSON] про не доведення перерахування йому коштів за договорами № 40274-10/2023 та № 40798-10/2023 від 29.10.2023 з ТОВ «Аванс кредит», та за договором позики № 4345421 від 06.11.2023 укладеним з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», про не належність йому відповідного рахунку, суд розцінює критично, адже АТ «Універсал Банк», в порядку витребування доказів, надало суду вичерпну інформацію про те, що саме на ім`я [PERSON] з РНОКПП [NUMBER] (відповідач по справі), було імітовано платіжну карту [NUMBER] . На вказаний картковий рахунок було зараховано 10000 грн 29.10.2023 (за договорами кредиту з ТОВ «Аванс кредит» від 29.10.2023 ) та 10000 грн 06.11.2023 (за договором позики з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів») (а.с. 101). Надана суду виписка по вказаному картковому рахунку [PERSON] в установі АТ «Універсал Банк» свідчить про активне користування відповідачем вказаним рахунком. Зокрема, через декілька хвилин після підписання ним кредитного договору № 40274-10/2023 від 29.10.2023, на вказаний рахунок зараховано суму кредиту 10000 грн, яким відповідач через декілька хвилин скористався (запис о 11:11:27 29.10.2023 (а.с. 104), а також 06.11.2023 о 12:46:24 зараховано 10000 грн, якими відповідач через декілька хвилин (о 12:49:24) скористався (а.с. 103). АТ «А-банк» надав суду інформацію, в порядку витребування доказів, згідно змісту якої саме на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] (відповідач по справі), видано картку [NUMBER] , на яку о 16:55 29.10.2023 зараховано переказ 10000 грн від іншого банку (а.с. 120), з яких частково було проведено списання на погашення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101686119305 - 3818,41 грн, а також здійснено [PERSON] перекази на картки інших банків, зокрема МОНО - 5600 грн (а.с. 120). Більш того, те що [PERSON] отримав кошти саме на виконання зобов`язань кредитора за вищевказаними кредитними договорами, підтверджується даними сервісу онлайн платежів IPAY UA, що перерахування коштів на картку [PERSON] від ТОВ «Аванс кредит» (а.с. 152-153). Той факт, що [PERSON] отримав кошти саме від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», на виконання умов договору позики від 06.11.2023, підтверджується даними виписки по рахунку позичальника наданої первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує факт видачі коштів, часткове погашення [PERSON] зобов`язань за договором позики (07.12.2023 та 22.12.2023) (а.с. 176-178). Вищевказані докази спростовують версію представника відповідача про те, що вищевказані суми коштів були отримані від певних (невідомих) організацій як допомога, адже досліджені судом докази та деталі за операціями/деталі платежу вказують, що отримані [PERSON] кошти є кредитними (IPAYCredit) (а.с. 104, 120, 178). Згідно розрахунків заборгованості, наданих суду позивачем, станом на 30.11.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором № 40274-10/2023 від 29.10.2023 склала 41250 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту (основною сумою боргу) 10000 грн, заборгованість за відсотками 31250 грн (а.с. 20) та за кредитним договором № 40798-10/2023 від 29.10.2023 склала 42500 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 10000 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом 32500 грн (а.с. 31). За договором позики № 4345421 від 06.11.2025 заборгованість [PERSON] станом на 30.11.2024 склала 25411,94 грн., з яких тіло кредиту 5655,72 грн та відсотки за користування кредитом 19756,22 грн, нараховані з дотриманням вимог п. 4 договору позики (а.с. 48). Відповідач вказаний розмір заборгованості не заперечив, доказів сплати кредиту (в повному обсязі чи в певній частині) за кожним із кредитних договорів, що була б неврахованою кредиторами, суду не надав, контрорахунку не надав, клопотань про проведення економічних та інших експертиз не заявляв, а тому виходячи з принципів змагальності та диспозитивної, суд приходить до висновку, що позиція позивача по справі є досить обґрунтованою, а вимоги доведеними. 14.06.2021 між ТОВ «ЄПАБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за плату, зобов`язалося відступити ТОВ «ЄПАБ» право грошової вимоги до боржників, згідно з додатком реєстр боржників. Згідно п. 1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта приймання-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого Фактор стає кредитором по виношенню до боржників. Згідно витягу з реєстру боржників № 23 від 11.04.2024, до ТОВ «ЄПАБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 4345421 на загальну суму 25411,94 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу 5655,72 грн, заборгованість за відсотками 19756,22 грн (а.с. 47). Як слідує\~з договору\~факторингу №\~21032024\~від 21.03.2024\~року,\~укладеного між\~ ТОВ\~«ФК «ЄПАБ»\~та ТОВ\~«Аванс кредит»,до ТОВ «ФК\~«ЄПАБ»перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами № 40274-10/2023 від 29.10.2023 та № 40798-10/2023 від 29.10.2023, на суму відповідно 41250 грн та 42500 грн, що підтверджується копією відповідного договору та витягом з реєстру боржників до Договору факторингу, згідно якого новий кредитор набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму 41250 грн та 42500 грн відповідно, з яких за кожним із договорів тіло кредиту 10000 грн, а решта відсотки за користування кредитом (а.с. 32-36). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що ТОВ «ЄПАБ» є належним позивачем по справі, адже є новим кредитором за вищевказаними кредитними договорами та договором позики зі [PERSON] , має право вимоги до нього, яке підлягає судовому захисту. Положення\~статті 625 ЦК України\~передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних (позичених) коштів та сплати процентів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем (як новим кредитором) за вищевказаними договорами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Доводи відповідача, які змінювалися в ході розгляду справи, є позицією направленою на уникнення відповідальності за порушення зобов`язань, взятих на себе при укладенні договорів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: approved