Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

23.06.2025 по вказаній справі ухвалено рішення, яким у задоволенні позову Комунального Підприємства Донецької селищної ради «П`ятигірське» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг відмовлено. Представник відповідача у відзиві просила стягнути витрати на правову допомогу, зазначила орієнтовну суму витрат на правничу допомогу, які вже понесені у розмірі по 5 000 грн та складаються з: консультації з приводу судової справи з вивченням документів - 1000,00 грн, підготовки та подачі до суду відзиву на позовну заяву - 3 000,00 грн, участь у судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції (за кожне засідання) - 1000,00 грн. (а.с. 45--56). 30.06.2025 на адресу суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Жмуркової В.Ю. про стягнення з позивача з Комунального підприємства Донецької селищної ради «П`ятигірське» на користь [PERSON] понесені, у зв`язку з розглядом справи, судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень та долучення доказів витрат на правничу допомогу, а саме: ордер на надання правничої допомоги від 17.12.2024, рахунок № 2406 від 24.06.2025, договір про надання правничої (правової) допомоги № 0612 від 06.12.2024, акт виконаних робіт № 1 від 24.06.2025 у загальному розмірі 9 000 грн (а.с.143-146). 01.07.2025 представником позивача через Електронний суд подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у якій зазначив, що представником відповідача не підтверджено факт реальної оплати, з поданих додатків убачається, що до матеріалів заяви додано: рахунок на оплату послуг, договір, додаток до договору, акт виконаних робіт та свідоцтво адвоката. Проте відсутній будь-який документ, що підтверджує фактичну сплату 9000,00 грн відповідачем або третьою особою, зокрема платіжне доручення, квитанція, банківська виписка, розрахунковий чек тощо. Вважає, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України акт та рахунок не є доказами факту оплати. Вказав, що відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України та практики ВС (справа № 757/30533/17-ц від 26.05.2021, справа № 184/884/20 від 08.12.2022), витрати на правничу допомогу мають бути співмірними до складності справи, тривалості, кількості засідань та значення спору. Зазначив, що справу розглянуто у два засідання, один раз через відеоконференцію. Участь адвоката обмежувалась підготовкою відзиву, поясненнями та клопотаннями, враховуючи подібні справи, аналогічна робота коштує 23 тис. грн. Вважає витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн явно завищеними, тому просив відмовити у задоволенні заяви Відповідача про ухвалення додаткового рішення (а.с. 155-150). Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами. Представник відповідача адвокат Жмуркова В.Ю. подала заяву про розгляд справи без участі відповідача та її, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала та просила її задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача у відзиві було зазначено про вже понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. У заяві про ухвалення додаткового рішення просила стягнути з позивача витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 9\~000 грн. В обґрунтування якої додано: ордер на надання правничої допомоги від 17.12.2024, укладений з [PERSON] ; рахунок № 2406 від 24.06.2025; договір про надання правничої допомоги № 0612 від 06.12.2024; акт виконаних робіт № 1 від 24.06.2025 у якому зазначено найменування та перелік юридичних послуг, а саме: консультація з приводу судової справи з вивченням документів - 1000,00 грн, підготовка та подача до суду відзиву на позовну заяву - 3 000,00 грн, участь у судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції (за кожне засідання, всього 2 засідання) - 2000,00 грн, клопотання про допит свідків - 1000,00 грн, підготовка та подача додаткових письмових пояснень - 2000,00 грн. Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення усправі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04). \~ \~ \~ \~ У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи убачається, що адвокатом Жмурковою В.Ю. під час розгляду вказаної справи надані наступні юридичні послуги: складено та подано відзив на позовну заяву, складено та подано заяву про виклик свідків, 29.04.2025 та 05.06.2025 приймала участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, складено та подано відзив на позовну заяву, складено та подано заяву про виклик свідків, складено та подано клопотання про долучення доказів, складені додаткові пояснення. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved