Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

20 червня 2025 року у вищевказаній цивільній справі, було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача [PERSON] 400 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, та 40\~000 грн на відшкодування суми, сплаченої у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні. До закінчення судових дебатів представником позивача адвокатом Амельчишиним О.В. було зроблено заяву відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим судом призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 10 липня 2025 року, визначено позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тобто до 25 червня 2025 року, та роз`яснено, що у разі неподання таких доказів протягом встановленого строку, відповідні заява буде залишена без розгляду. 24 червня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача Амельчишина О.В., сформоване в системі «Електронний суд» 24.06.2025 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача Держави Україна на користь позивача [PERSON] судові витрати на правничу допомогу в сумі 63\~000 грн. До заяви додані квитанції про доставку документів до зареєстрованих Електронних кабінетів учасників справи. В судове засідання позивач, представники сторін та третьої особи не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце провадження судового засідання, оскільки були присутні під час оголошення скороченого рішення суду, яке було доставлено в електронний кабінет учасників справи 20.06.2025, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Відповідно до ч. 1\~ст. 134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до\~ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Обґрунтовуючи клопотання про стягнення судових витрат адвокат Амельчишин О.В. посилався на те, що ним як адвокатом на підставі укладеного договору, ордеру та свідоцтва була надана [PERSON] правова допомога. Відповідно до умов договору розмір витрат становить 2500 грн за кожне засідання (усього 6 засідань 24.09.2024, 29.11.2024, 24.01.2025, 04.04.2025, 13.06.2025) та 4\~000 грн за складання позовної заяви та 10 % від суми отриманого відшкодування у разі задоволення позову. Таким чином, загальна сума судових витрат позивача на правничу допомогу становить 63\~000 грн (4000+15000+44000), частину якої в сумі 12\~000 грн позивач сплатила відповідно до доданих квитанцій, а частину має сплатити відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано: договір про надання правової допомоги від 09 березня 2024 року, укладений між адвокатом Амельчшиним О.В. (Виконавець) та [PERSON] (Клієнт), згідно з умовами якого виконавець зобов`язується надавати клієнту правову допомогу по цивільній справі щодо відшкодування шкоди, заподіяної неправомірним притягненням до кримінальної відповідальності, Клієнт, в свою чергу, зобов`язується сплатити виконавцю за надану правову допомогу, зокрема в судовому розгляді справи в суді першої інстанції 2500 грн за кожне судове засідання, за складання позовної заяви з клопотанням про витребування доказів 4000 грн, за досягнення певного результату 10% від суми отриманого відшкодування в разі задоволення позову (т. 1, а.с. 17); ордер на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Амельчишиним О.В., виданий на підставі договору від 09.03.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (т. 1, а.с. 12); копії квитанцій від 10.03.2024, 28.02.2025, 04.04.2025, 19.06.2025 на загальну суму 12\~000 грн (т. 3, а.с. 7-12). Відповідно до матеріалів справи, адвокат Амельчишин О.А. брав участь у судових засіданнях 24.09.2024, 29.11.2024, 24.01.2025, 04.04.2025, 13.06.2025 (т. 2, а.с. 70, 93, 118, 141, 211) Таким чином, позивачем підтверджено судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 63 000 грн. Пунктом 3\~частини 2\~статті 141\~ЦПК України\~передбачено,\~що у\~разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позову (42,3 % від заявленого розміру відшкодування) витрати на правничу допомогу у розмірі підлягають частковому відшкодуванню позивачу у розмірі 26 649 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved