Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», згідно з яким представник позивача Маслюженко Микола Павлович просив стягнути з відповідача: -заборгованість в розмірі 22 370,39 гривень; -судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень; -витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 гривень. Стислий виклад позиції позивача. 9 квітня 2019 року АТ «Ідея Банк» (надалі Первісний кредитор) та [PERSON] уклали угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (далі Угода, Кредитний договір). Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці можливість користуватись кредитними коштами в сумі 6 200,00 гривень, в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Однак відповідачка порушила свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі\~22 370,39 гривень, право вимоги щодо якої на підставі договору факторингу № 29/12-23 перейшло до позивача. Стислий виклад заперечень відповідачки. [PERSON] вважається такою, що належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не подала. Водночас обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Процесуальні дії у справі. 6 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 9 квітня 2019 року Первісний кредитор та [PERSON] уклали Угоду C-001-053370-19-980. Пунктом 3 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: -максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 гривень; -ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 6 200,00 гривень; -процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 72.00% річних; -розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та ДКБО; -діє індивідуальний порядок внесення суми Обов`язкового мінімального платежу (ОМП), за яким Розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення договору; -днем сплати ОМП за попередній Розрахунковий період є останній операційний день Платіжного періоду. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці можливість користуватись кредитними коштами в сумі 6 200,00 гривень, в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Однак відповідачка порушила свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі\~22 370,39 гривень, з яких: -5 636,13 гривень заборгованості за основним боргом; -11 881,09 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; -3 515,62 гривень інфляційні втрати в сумі (нараховані до 23 лютого 2022 року); -1 337,55 гривень три проценти річних (нараховані до 23 лютого 2022 року). Надалі, 23 грудня 2023 року на підставі договору факторингу № 29/12-23 позивач набув права грошової вимоги до відповідачки. Водночас статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). У відповідності до приписів частини 8\~статті 178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачкою у встановлений судом строк відзив на позов не подано. Як встановлено, між відповідачкою та Первісним кредитором був укладений Кредитний договір, права вимоги за яким на підставі договору факторингу були відступлені позивачу. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Разом із цим, частина 1\~статті 526 ЦК України\~визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до положень\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини першої\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 08 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На підставі викладеного, оцінивши аргументи сторін та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті\~ЦПК України\~визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Щодо витрат на правничу (правову) допомогу, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено, між позивачем та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» було укладено договір про надання правничої допомоги від 1 квітня 2025 року та відповідно до акту № 5 від 5 травня 2025 року, вартість за надання правничої допомоги у цій справі становить 7\~200, гривень, з яких 1\~200,00 гривень за проведення юридичного та фінансового аналізу, 6 000,00 гривень за складання, підписання та подання до суду позовної заяви. Відповідно до частини 6\~статті 137 ЦПК Україниобов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. [PERSON] не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. На підставі викладеного, враховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також відсутність клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 200,00 гривень.

Outcome: approved