Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

23.04.2025р. АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101722577043180 від 02.08.2024 року в розмірі 111919,50 грн. станом на 23.04.2025 року, яка складається з наступного: 74966,67 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 34547,58 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 2405,25 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаним договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 10 липня 2025 року у відповідності із ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.08.2024р. відповідач, будучи клієнтом акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (далі Банк), шляхом обміну електронними повідомленими, уклав з Банком кредитний договір № АВН0СТ155101722577043180 (далі - Кредитний договір), у відповідності до якого відповідач отримав кредит в розмірі 75000,00 грн. строком на 60 місяців (з 02.08.2024р. по 01.08.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 75% щорічно (фіксована ставка), розмір щомісячного платежу 4877 грн. 08 коп., підписавши заяву про надання послуги «Швидка готівка» простим електронним підписом, який перевіряється за допомогою відкритого ключа\~ 026b32b4e64f7f74ef2fd6d120cc8a5edfb9d76da8234c66429e0d 94087578308d /а.с.13, зворот -14/. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України регламентовано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону (зокрема, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором) вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з п. 18 заяви відповідач надав свою згоду на те, що вона ознайомлена з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі у відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», а також з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підтверджується\~ електронним підписом [PERSON] /а.с.15-16/, на використання якого остання погодилася у заяві від 28.06.2024 року /а.с.12/. Таким чином електронний договір, що був укладений між сторонами\~ шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу [PERSON] 75000,00 грн. кредиту, що підтверджується меморіальним ордером № TR.38617654.28012.65455 від 02.08.2024р./ а.с. 17, зворот/. Як було зазначено вище, у відповідності до п. 5, 6, 7 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 75% річних (фіксована ставка) та повернути кредит у строк до 01.08.2029р., сплачуючи щомісячний платіж в сумі 4877 грн. 08 коп. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Проте, вбачається з матеріалів справи, у порушення наведених вище умов Кредитного договору, ст. ст. 525, 526 ЦК України відповідачем зобов`язання щодо сплати процентів у строки, передбачені Кредитним договором, належним чином не виконувалися. Відповідач\~ здійснила декілька платежів, частково сплативши проценти на загальну суму 6440 грн. 21 коп. та частково погасивши тіло кредиту в сумі 33 грн 33 коп., останній платіж здійснений нею 03.10.2024р. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання (ст. 611 ЦК України). За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. При цьому, за вимогами абз. 2 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Таким чином, наведені приписи підтверджують обов`язковість досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Оскільки у спірних правовідносинах кредит надавався на споживчі цілі (п. 3 заяви), тому відповідно до наведених вище правил статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» Банк повинен був попередньо направити позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, при зверненні до суду з позовом АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не надало доказів направлення відповідачу [PERSON] досудової вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором, а також отримання такої відповідачем. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц, кредитодавець не може заявляти вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту у позовній заяві. Подання кредитодавцем позову є складовою цивільного процесу, а не цивільних правовідносин. Тому таке подання не можна кваліфікувати, як вимогу у розумінні статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про стягнення споживчого кредиту, не заявивши на підставі ЗаконуУкраїни «Про споживче кредитування» вимогу про дострокове повернення коштів за договором, у споживача (позичальника) немає обов`язку здійснити таке дострокове повернення. Зважаючи на те, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати\~ реалізація ним\~ порядку досудового повернення кредиту відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», яка передбачає обов`язкове направлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, то у відповідача\~ відсутній обов`язок достроково повернути кошти за Кредитним договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Наведене узгоджується з висновками щодо застосування Верховним Судом аналогічних норм частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), наприклад, у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц, у постанові від 02.02.2022 у справі №755/11307/17, у постанові від 04.12.2020 у справі №753/21158/17. В той же час, внаслідок невиконання договірних зобов`язань відповідачем, відповідно до розрахунку Банку станом на 23.04.2025 року у відповідача перед Банком існувала прострочена заборгованість у розмірі 32545 грн 43 коп., а саме: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в сумі 1224 грн 30 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 31321 грн. 13 коп. /а.с.17/. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обґрунтуванням своїх заперечень, доказів на їх підтвердження. Таким чином, на думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги задовольнити частково у вищевказаній сумі. Щодо заявлених позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за пенею, нарахованої за період з 03.10.2024р. по 23.04.2025р., то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне. З 24.02.2022р. на всій території\~ України запроваджений воєнний стан. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що\~ пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що під час воєнного стану не сплачується неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за прострочення сплати за кредитним договором (договором позики). В цій постанові касаційний суд розкрив питання про те, на які договори та які випадки поширюється цей пункт.\~ Зокрема, такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит. За вказаною нормою в такому випадку\~ позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлена до стягнення позивачем заборгованість за пенею, нарахованою у період воєнного стану за договором\~ споживчого кредитування у сумі 2405 грн 25 коп. є неправомірною і така підлягає списанню,\~ а відтак вимоги про її стягнення\~\~ задоволенню не підлягають. Підсумовуючи наведене, позов слід задовольнити частково в сумі\~ 32545 грн 43 коп.\~ З урахуванням викладеного, вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно обсягу задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial