Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

19.05.2025 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району, Миколаївської області, у якому просила встановити їй - [PERSON] додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті сестри - [PERSON] , яка померла [INFO] , два місяці після набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування заявлених вимог позивачка у своєму позові зазначила, що [INFO] померла її сестра - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме, на земельну ділянку, площею 7,9675 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 4824581200:03:000:0153), що розташована на території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького (після зміни - Баштанського) району Миколаївської області, яка належала її покійній сестрі - [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.12.2017 року. Про те, що її сестра [PERSON] мала в приватній власності земельну ділянку їй не було відомо. В квітні 2025 року до неї звернувся керівник ПОСП «Москаленко» [PERSON] та повідомив її про те, що земельна ділянка, яка належала її сестрі, перебуває в оренді в його господарстві та передав їй оригінали документів, що підтверджують право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку її сестрі [PERSON] . У травні 2025 року вона звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М., але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого для цього законодавством шестимісячного строку. Спадщину після смерті [PERSON] спадкоємці за законом чи за заповітом не прийняли, відповідні свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не видавались, з заявою про відмову від прийняття спадщини вона не зверталась, від права на спадкування вона не усунута, тому бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] відповідно до заповіту. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 22.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 20.06.2025 року о 10:30 год. 20.06.2025 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про допит свідка [PERSON] , для встановлення обставин справи. Ухвалою суду від 20.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті, суддею одноособово на 09.07.2025 року о 11:00 год в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області. Ухвалено викликати в судове засідання в якості свідка [PERSON] . Позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Судариков Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Представник відповідача Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій проти позовних вимог не заперечував та просив справу розглядати без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, покази свідка, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленком С.М. від 26.12.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1306, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 109034839 від 26.12.2017 року, громадянці [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,9675 га, що розташована в межах території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с. 16, 17). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , видане Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.09.2023 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. З витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81140508 від 13.05.2025 року вбачається, що після смерті [PERSON] за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 21). У травні 2025 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М., але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого для цього законодавством шестимісячного строку (а.с.20). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Як слідує з матеріалів справи [PERSON] своєчасно заяви до нотаріальної контори не подала. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як на поважність причин позивачка вказує на те, що в приватній власності [PERSON] є земельна ділянка, вона дізналась лише в квітні 2025 року. Даний факт також підтверджено в судовому засіданні показами свідка [PERSON] , який повідомив, що у нього в оренді перебуває земельна ділянка, площею 7,9675 га, яка належить померлій [PERSON] та про наявність якої він повідомив сестрі померлої - [PERSON] лише у квітні 2025 року. Зазначені обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Крім того, судом установлено, що після того, як позивачка у квітні 2025 року довідалась про існування земельної ділянки, яка належить померлій [PERSON] , остання в травні 2025 року звернулась до нотаріальної контори та 13.05.2025 року отримала відмову, а 19.05.2025 року пред`явила позов до суду. Суд зазначає, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Вказана позиція узгоджується з висновками, зробленими Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року в справі №681/203/17-ц. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Оцінюючи пропуск строку позивачем, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також загальні засади цивільного законодавства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки представник відповідача визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини свідчать про поважність причин пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла та не наполягала, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved