Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Представник позивача\~ТзОВ «Споживчий\~центр» -\~Чехун Ю.В.\~звернулася до\~суду із\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 25.05.2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №25.05.2024-100002210, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 000 гривень, строком на 98 дні. У свою чергу, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 30.08.2024 року, виникла заборгованість у розмірі 17 838 гривень. Натомість, відповідач [PERSON] добровільно відмовляється сплатити суму заборгованості, а тому представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.05.2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №25.05.2024-100002210, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 000 гривень, строком на 98 дні. Кредитні кошти було перераховано відповідачу за реквізитами електронного платіжного засобу, що були вказані ним у Заявці, яка є невідємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Договір між сторонами укладено у вигляді електронного договору, який був підписаний з використанням електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Крім того, відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту. Як вбачається із матеріалів справи, взятих на себе зобов`язань за кредитним зобов`язанням, відповідач [PERSON] добровільно не виконує, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 17 838 гривень. Дані правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі докази, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором, відповідачем не виконані. З урахуванням\~наведеного,\~оцінивши зібрані\~по справі\~докази в\~їх сукупності,\~та враховуючи\~факт не\~виконання [PERSON] умов кредитного зобов`язання, а також те, що вона не подала до суду відзив на позовну заяву, чим не спростувала доводи представника позивача щодо заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованоті з відповідача підлягає до часткового задоволення, а саме в сумі 14\~838 гривень. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за неустойкою в розмірі 3 000 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до п.18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64» на території України введено військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента продовжувався та триває на час розгляду даної справи в суді. Таким чином, з огляду на положення норми пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка поширюються на спірні правовідносини, [PERSON] , як позичальник звільнена від обов`язку сплати на користь позивача неустойки за прострочення нею виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором, оскільки на час укладення та дії Кредитного договору, а також розгляду справи у суді та ухвалення у ній рішення в Україні діяв та продовжує діяти воєнний стан. За наведених обставин, аргументи сторони позивача про стягнення з [PERSON] на користь позивача неустойки в розмірі 3 000 гривень суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому такі задоволенню не підлягають. За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial