Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач звернулась із позовом, у якому просить здійснити тлумачення заповіту, складеного 29 травня 2019 року [PERSON] і посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В. за реєстровим номером 613, в частині розпорядження нею "квартирою під [ADDRESS] ", встановивши, що волею спадкодавця було заповісти 7/100 (сім сотих) частки житлового будинку під номером [ADDRESS] ; встановити факт належності за життя [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , договору дарування, укладеного 10 квітня 2001 року і посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим номером 1707, бланк АВР\~ 746354, про дарування частини житлового будинку, розташованому в [ADDRESS] під номером тридцятим на земельній ділянці розміром 408 кв.м., що складається в цілому з: житлового саманного будинку, житловою площею 46,0 кв.м., загальною площею 73,5 кв.м. літ "А", сараю саманого літ. "Б", дерев`яної убиральні літ. "В" споруд № 1-3; договору дарування частини житлового будинку, укладеного 04 серпня 2005 року і посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим номером 3669, бланк ВСІ № 381814, про дарування частини житлового будинку, розташованому в [ADDRESS] під номером тридцятим на земельній ділянці розміром 408 кв.м., що складається в цілому з: житлового саманного будинку, житловою площею 46,0 кв.м., загальною площею 73,5 кв.м. літ "А", сараю саманого літ. "Б", споруд № 1-3. Стислий виклад вимог позивача В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 08 червня 2022 року. За своє життя залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В. за номером 613 від 29 травня 2019 року, згідно з яким заповідала: належну їй квартиру під [ADDRESS] відповідачу, [PERSON] , [INFO] ; Належну їй квартиру під [ADDRESS] позивачці [PERSON] , [INFO] ; все інше належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого воно б не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті - відповідачу та позивачці в рівних частках кожному (копія заповіту додається). Пізніше, 15 січня 2020 року, спадкодавиця зробила інший заповіт, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В. за номером 6, згідно з яким розпорядилася на випадок своєї смерті належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою [ADDRESS] , кадастровий номер 5120881200:01:004:0266, на користь позивачки, [PERSON] . До майна померлої приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Рязанцевою О.Ю. заведено спадкову справу № 33/2022. Відповідно до неї із заявою про прийняття спадщини звернулася спадкоємець за заповітом [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] (брат позивачки), який на день смерті спадкодавця був зареєстрований разом із нею. Відтак спадщина своєчасно прийнята двома дітьми померлої. Під час вивчення документів про право власності на майно спадкодавця, а також змісту заповіту, було виявлено ряд помилок у написанні імені останньої та імені відповідача. Так, у державних актах на право власності на дві земельні ділянки, що увійшли до спадкової маси за заповітом, виданих за життя спадкодавцю, замість вірного зазначення її прізвища " [PERSON] " вказано " [PERSON] ".\~ Також у самому заповіті помилково було вказано прізвище відповідача - " [PERSON] ", замість " [PERSON] ". У зв`язку з цим, спадкоємці у 2023 році зверталися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, який рішенням у цивільній справі №495/9826/23 від 02 жовтня 2023 року встановив належність спадкодавцю за її життя описаних вище двох державних актів. Також рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в іншій цивільній справі № 495/9827/23 від 02 жовтня 2023 року встановлено факт того, що відповідач є сином померлої [PERSON] , а заповіт від 29 травня 2019 року, який посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В., за реєстровим номером 613, був складений на ім`я відповідача. Зазначені судові рішення ніким не оскаржувалися і набрали законної сили 02.11.2023. Маючи намір оформити прийняту спадщину, після усунення описаних вище помилок, позивачка звернулася до приватного нотаріуса. Втім, як виявилося, у тексті заповіту від 29 травня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В., за реєстровим номером 613, допущено певну неточність, яка полягає у неправильному зазначені спадкодавцем належного їй майна.\~ Так, у заповіті остання розпорядилася на користь позивачки щодо "квартири під [ADDRESS] ". Разом з тим, правильним зазначенням такого майна є 7/100 частки житлового будинку під номером [ADDRESS] , і складається в цілому з одного житлового будинку літера "А", житловою площею 413,4 кв.м., загальною площею 688,8 кв.м., надвірних будівель літери "Б", "В", "Е", "з", "Ж", "Т", "К", "С", сараїв "Л", "М", "Н", "О", "у", гаражів "ІІ", літньої кухні та замощення, що випливає з договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 13 лютого 2016 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір I.В., а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.02.2016 за номером 53512585. Також було встановлено помилки у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах на житловий будинок [ADDRESS] . Права на останній мати позивачки за життя набула на трьох окремих підставах - (1) внаслідок спадкування у 1994 році, де її прізвище було зазначено вірно " [PERSON] ", (2) на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. 10 квітня 2001 року (зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.09.2005 року), де прізвище спадкодавця вказано " [PERSON] " та (3) договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю.\~ 04 серпня 2005 року, у якому прізвище спадкодавця також вказано « [PERSON] ».\~ Довідавшись про наведені неточності у заповіті відповідач, здійснюючи його тлумачення на власний розсуд, почав вимагати оформлення житла, яке належало померлій матері у будинку [ADDRESS] , без урахування висловленої неї волі.\~ Зазначає, що оскільки спадкоємці, які прийняли спадщину по різному тлумачать зміст заповіту в частині спірного об`єкту, зважаючи на те, що предметом нотаріальної діяльності є безспірні справи щодо реалізації цивільних прав її учасників, нотаріус порадила звернутись з цим питанням до суду в порядку частини 2 статті 1256 ЦК України, після чого продовжити оформлення спадщини.\~ Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 02 грудня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження та постановлено витребувати докази по справі, а саме копію спадкової справи померлої [INFO] [PERSON] .\~ 09 січня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області постановлено витребувати докази по справі.\~ 22 січня 2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду\~ Одеської надійшли витребувані докази.\~ 17 лютого 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області\~ підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду.\~ 16 липня 2025 року суд ухвалою перейшов до заочного розгляду справи. Позивач просила справу розглянути без її участі. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились технічна фіксація не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] [INFO] , померла [INFO] , про що 08 червня 2022 року складено відповідний актовий запис номер 644, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] .\~ [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 травня 1995 року. [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~заповіла,\~що підтверджується\~копією заповіту\~від 29\~травня 2019\~року,\~посвідченого державним\~нотаріусом Білгород-Дністровської\~міської державної\~нотаріальної контори\~Садановим О.В.\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за №\~613,належну їй на праві приватної власності земельну ділянку № 163 (сто шістдесят три), площею 0,06 га, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, територія Бритівської сільської ради, Садівничий кооператив "Росинка", кадастровий номер 5120881200:01:004:0266, на користь позивачки, [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 15 січня 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 6. З копії листа приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Рязанцева О.Ю. від 24.07.2024 № 151/02-14 вбачається, що 03.11.2022 року заведена спадкова справа № 33/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] . З заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом донька [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №25 від 02.11.2022 виданої КП «ЖЕО №1» на день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований син [PERSON] , який прийняв спадщину за законом. /а.с. 14/ Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року по справі № 495/9287/23 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Білгород-Дністровський Одеської області. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме встановлено факт того, що заповіт від 29 травня 2019 року, який був посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В., за реєстровим номером 613 був складений на ім`я заявника [PERSON] , [INFO] . /а.с. 16-19/ Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року по справі № 495/9226/23 встановлено факт належності за життя [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] державного акту серії ЯБ № 903938 на право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0600 га, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, територія Бритівської сільської ради, садівничий кооператив «Росинка», кадастровий номер 5120881200:01:004:0266./а.с. 23/ Відповідно до копії договору дарування частини житлового будинку від 13 лютого 2016 року, засвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської державної міської нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 220 [PERSON] безоплатно передає у власність [PERSON] , а [PERSON] приймає від [PERSON] належні йому 7/100 частки житлового будинку під номером [ADDRESS] . /а.с. 25-27/ З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.02.2016 житловий будинок, загальною площею 688,8, житловою площею 413,4, розташований за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , розмір частки 7/100. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , частка власності 1/3./а.с. 28-30/ Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] , частка власності 1/3, що підтверджується реєстраційним свідоцтвом, виданого Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації. /а.с. 40/ Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 04 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрованого за № 3669, [PERSON] подарував, а [PERSON] , ІДН [NUMBER] , прийняла в дар 1/3 частину житлового будинку, розташованої в [ADDRESS] , під номером тридцятим, на земельній ділянці розміром 408 кв.м., що складається в цілому з житлового саманного будинку, житловою площею 46,0 кв.м., загальною площею 73,5 кв.м. літ «А», сараю саманого літ. «Б», споруд №1-3. /а.с. 41-42/ З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.08.2005 вбачається, що право власності на 1/3 частку будинку за адресою [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] ./а.с. 43/ Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 10 квітня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрованого за № 1707, [PERSON] подарувала, а [PERSON] , прийняла в дар 1/3 частину житлового будинку, розташованої в [ADDRESS] , під номером тридцятим, на земельній ділянці розміром 408 кв.м., що складається в цілому з житлового саманного будинку, житловою площею 46,0 кв.м., літ «А», сараю саманого літ. «Б», дерев`яної убиральні літ. «В», споруд №1-3. /а.с. 44-45/ З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.09.2005 вбачається, що право власності на 1/3 частку будинку за адресою [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] ./а.с. 43/ \~ \~ \~ \~1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування, АВР № 746354, від 10.04.2001, приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстровий №1707, 1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування, ВСІ № 381814, від 04.08.2005, приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстровий №3669, 1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстровий номер 2- 3729, від 19.10.1994, Білгород-Дністровська держнотконтора, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.08.2011. /а.с. 47/ \~ \~ \~ \~З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2024 1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування, АВР № 746354, від 10.04.2001, приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстровий №1707, 1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування, ВСІ № 381814, від 04.08.2005, приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстровий №3669, 1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, р. № 2- 3729, від 19.10.1994, Білгород-Дністровська держнотконтора. /а.с. 50-51/ Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст.\~1216,\~1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України\~встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. При цьому право дієздатності фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті\~12 та стаття\~1234 ЦК України). Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача. Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України). Тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 цього Кодексу\~(ч.1,2 ст.1256 ЦК України). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 467/356/19 (провадження № 61-8685св20) зазначено, що відповідно до частини другої\~статті 1256 ЦК України\~суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. За відсутності спору тлумачення заповіту здійснюється самими спадкоємцями на підставі частини першої\~статті 1256 ЦК України. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. При цьому частина друга\~статті 213 ЦК України\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 172/1159/20 (провадження № 61-14612св21) вказано, що у частинах третій та четвертій\~статті 213 ЦК України\~визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими\~статтею 213 ЦК України. Враховуючи, що із наданих суду доказів, а саме інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.02.2016 вбачається, що житловий будинок, загальною площею 688,8, житловою площею 413,4, розташований за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , розмір частки 7/100, суд доходить висновку, що за своїм сутнісним змістом розпорядження спадкодавиці спрямоване на заповідання [PERSON] 7/100 (сім сотих) частки житлового будинку під номером [ADDRESS] . У частині встановлення факту, що має юридичне значення, суд зазначає, що у частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичного факту належності за життя [PERSON] договору дарування необхідно для забезпечення можливості оформлення спадщини на житловий будинок по [ADDRESS] . Надавши оцінку доказам, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог у частині встановлення факту, що має юридичне значення наявні, а отже дана вимога також підлягає задоволенню. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved