Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №23191-07/2021 від 31.07.2021 року в розмірі 42000 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що 31.07.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №23191-07/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефона відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреси, реквізити та підписи сторін. 08.12.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №08122022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №08122022 від 08.12.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42000 грн, з яких: 10500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31500 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №23191-07/2021 в розмірі 42000 грн. З огляду на те, що відповідач отримані кошти за договором у строк обумовлений сторонами не повернув, що призвело до утворення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 04.10.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. На адресу відповідача неодноразово судом направлялися повістки та повідомлення про виклик до суду які поверталися у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 18.02.2025 року заочним рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №23191-07/2021 від 31.07.2021 року в загальному розмірі 42000,00 грн, яка складається із заборгованості: 10500,00 грн - за основною сумою боргу; 31500,00 грн - за відсотками, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. 02.04.2025 року адвокат Антоненко Т.А. в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2025 року, ухваленого у цивільній справі №205/13235/24 за позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Необхідність скасування заочного рішення представник відповідача обґрунтовує тим, що про розгляд справи і винесення заочного рішення відповідача [PERSON] не було повідомлено належним чином. Посилаючись на ст.ст. 626, 526, 530, 610, 1054, 516, 517 ЦК України та ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» представник відповідача зазначає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є первинні документи; в разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт надання коштів у кредит. Однак, в матеріалах відсутні докази, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надала докази на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківські рахунки відповідача, виписки по рахунку. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором є внутрішнім документом фінансової установи і не містить відомостей, чи передавалась відповідачу кошти в кредит. Вважає не доведеним факт перерахування відповідачу кредитних коштів з метою доведення виконання умов договору про надання кредиту, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.04.2025 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Антоненко Т.А. про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року у справі №205/13235/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. 02.07.2025 року представником відповідача адвокатом Антоненко Т.А. до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому представник, посилаючись на відсутність доказів перерахування [PERSON] грошових коштів за кредитними договорами та відповідно виконання позикодавцями обов`язку по наданню грошових коштів у власність відповідача, відсутність доказів про набуття позивачем права вимоги за кредитними та безпідставність нарахування відсотків за користування кредитними коштами, просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позові просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом при розгляді справи встановлено, що 31.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №23191-07/2021, за умовами якого банк надав відповідачу фінансовий кредит в розмірі 10500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 29.08.2021 року (а.с.5). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с.5-6). Згідно з п.п. 2.5. п.2 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування Процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від Суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.7. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства. 08.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №08122022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 9-11). Згідно з п. 1.1. Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі. право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається (а.с.12). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №18022022 від 18.02.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 42000 грн., з яких: 10500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31500 грн - сума заборгованості за відсотками; 0.00 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с.13). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №23191-07/2021 від 31.07.2021 року станом на 31.05.2024 року становить 42000 грн. та складається з заборгованості за кредитом 10500 грн та заборгованості по відсотках 31500 грн. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) За змістом ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав свого обов`язку по своєчасному поверненню позики. Твердження представника відповідача про не доведення виконання позикодавця обов`язку по наданню грошових коштів у власність відповідача не заслуговують на увагу суду, оскільки стороною відповідача факт укладання договорів не оспорюється, а доказів того, що вказаний у договорі про надання фінансового кредиту №23191-07/2021 банківський рахунок № [NUMBER] відкритий не на ім`я [PERSON] , та що на нього на день укладення кредитного договору не було зараховано суму позики за кредитним договором в розмірі, зазначеному в ньому, суду надано не було. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. Відтак суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 10500,00 грн суми заборгованості за основною сумою боргу за договором про надання фінансового кредиту №23191-07/2021 від 31.07.2021 року. Що ж стосується визначення розміру процентів за користування позикою, який відповідач має сплатити на користь позивача, то суд виходить з такого. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, [PERSON] 31.07.2021 року підписав договір про надання фінансового кредиту №23191-07/2021 разом із паспортом споживчого кредиту, згідно з умовами в яких, йому було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 10500 грн, термін кредиту 30 днів, тобто до 29.08.2021 року, спосіб отримання кредиту у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської карти, загальна вартість позики 13650 грн. Вказані договори підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON] «[NUMBER]» та директором ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» електронний підпис «[NUMBER]». Згідно з додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №23191-07/2021 загальна вартість кредиту 13650 грн, що складається: з 10500 грн чиста сума кредиту, 3150 грн проценти за користування кредитом (а.с.7 зворот). Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту №23191-07/2021 від 31.07.2021 року становить 3150 грн за період з 31.07.2021 по 29.08.2021 року, виходячи з розрахунку: 10500 грн (тіло кредиту) х 1% (відсотки на добу) х 30 днів (строк позики). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем розрахунки заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за вказаним кредитним договором в сумі 31500 грн. Відтак, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по стягненню заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №23191-07/2021 від 31.07.2021 року підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 984,10 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (13650 х 3028/ 4200 =984,10).

Outcome: partial