Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

В провадженні Доброславського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат, де позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь суму грошових коштів в розмірі 1827,63 грн., а також стягнути сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває [PERSON] , [INFO] , особистий рахунок № [NUMBER] , яка звернулася 28.02.2024 року із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі - Закон № 1058-ІV). Згідно ст. 36 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. При переведенні пенсії з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника розмір пенсійної виплати з 28.02.2024 року встановлено без врахування вимог постанови № 168 (без врахування обмеження з 01.03.2023) в сумі 8952,96 грн, замість в сумі 8357,44 грн, в результаті чого Відповідач отримувала завищений розмір пенсійної виплати. Пенсійну справу приведено у відповідність з 28.02.2024, розмір пенсійної виплати встановлено в сумі 8357,44 грн. Після з`ясування вищевикладених фактів, Головним управлінням було винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 07.05.2024 року № 1842, згідно із яким переплата пенсії виникла за період з 28.02.2024 року по 31.05.2024 року та становить 3 1827,63 грн. Таким чином, по о/р [NUMBER] Відповідача виникла переплата пенсії у сумі 1827,63 грн за період з 28.02.2024 по 31.05.2024. Крім того, Головним управлінням Відповідачу надіслано листа від 09.05.2024 № 1500- 0504-8/71162 про утворення переплати та необхідності повернення переплати пенсії на рахунок Пенсійного фонду України. Станом на теперішній час, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 1827,63 грн., відповідачем добровільно не повернуто. Вищезазначені обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Окрім того ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.03.2025 року позовну заяву залишено без руху для надання доказів відправлення позовної заяви з додатками відповідачу. 17 березня 2025 року представником надано докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу засобами поштового зв`язку, згідно до відстеження поштового відправлення №6500312585299, позовна заява з додатками отримана [PERSON] , 22.03.2025 року. Відповідач [PERSON] своїм право на надання відзиву на позовну заяву не скористалась. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення, викладені в позові, сторони позивача та відсутності заперечень від відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває [PERSON] , [INFO] , особистий рахунок № [NUMBER] . [PERSON] 28.02.2024 року звернулась із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №951220119164 від 07.03.2024 року переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058-ІV, розмір пенсії після проведеного перерахунку пенсії складав 8952,96 грн. 26.04.2024 року проведено перерахунок призначеного [PERSON] розміру пенсійної виплати та, після перерахунку визначено до сплати відповідачу 8357,44 грн. на місяць. Згідно тверджень позивача викладених у позовній заві, при обрахунку розміру пенсійної виплати відповідача не було враховано положення пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» а саме, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 зазначеної постанови, не може перевищувати 1500 грн. Отже при переведенні пенсії з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника розмір пенсійної виплати з 28.02.2024 року [PERSON] встановлено без врахування вимог постанови № 168 (без врахування обмеження з 01.03.2023) в сумі 8952,96 грн, замість в сумі 8357,44 грн, в результаті чого відповідач отримувала завищений розмір пенсійної виплати. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було надіслано листа [PERSON] за вих. № 1500-0504-8/71162 від 09.05.2024р. та повідомлено про надміру виплачені суми пенсійних виплат у розмірі 1827,63 грн. за період з 28.02.2024 року по 31.05.2025 року. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як способи захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. У ч. 2 ст.\~16\~ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки викладені в п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 року у справі № 923/876/16, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 року у справі № 48/340). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства єсправедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~1\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 102\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» вказує на те, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно з п. 27 постанови №2\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 12.06.2009\~року «Про застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ст.\~1215\~ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача. За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом. Виходячи з аналізу ст.\~1215\~ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» та «;Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст.\~50\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1ст.\~103\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 та згідно із положеннями частини четвертої статті 263\~ЦПК України враховані судом першої інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Тобто, виходячи з викладених норм, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав. При цьому позивачем у позовній заяві не зазначено, саме в чому полягає та які неправомірні дії відповідача призвели до нарахування та безпідставного підвищення до пенсії. Слід також акцентувати увагу, що позивач сам зазначає, що спеціалістом Управління не було враховано Управління не було враховано при переведенні пенсії з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника вимоги постанови № 168, в результаті чого Відповідач отримувала завищений розмір пенсійної виплати. В українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Однак в постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.12.1999\~№ 13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» роз`яснено, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має характер людського фактору і допущена під час виконання працівником ГУ ПФУ в Одеській області свої повноважень, а неврахування норм постанови КМУ невнесення відповідних змін до програмного забезпечення та допущення помилок при формуванні даних перерахунку не можна вважати рахунковою помилкою. Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум невірно нарахованої пенсії не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999 р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 28.10.2010 р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994 р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003 р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008 р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам сторін та обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; вичерпно реалізував юридичні механізми з`ясування об`єктивної істини. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідача зазначеної у позові грошової суми, а тому суд вважає позов ГУ ПФУ в Одеській області безпідставним та необґрунтованим, а тому таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed