Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

19.02.2024 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, у якій, з урахуванням уточнень до заяви, просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника його опікуном. Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є родичом [PERSON] та зареєстрований із ним за однією адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково. Заявник та [PERSON] є членами однієї сім`ї відтак заявник має право звернутись до суду з відповідною заявою. [PERSON] інших родичів в Україні немає. Сестра [PERSON] (мати заявника) проживає за межами України і не має змоги здійснювати догляд за своїм братом Інвалідність [PERSON] була встановлена після лікування в психіатричному закладі. [PERSON] має психічну хворобу, яка обмежує його здатність до самообслуговування, обмежує здатність до спілкування, обмежує здатність контролювати свою поведінку. Відповідно до рекомендацій лікаря [PERSON] періодично госпіталізують для надання психіатричної допомоги. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні, після завершення якого продовжує спільно проживати з заявником, який здійснює за ним нагляд та догляд. [PERSON] внаслідок наявного психічного захворювання не розуміє власних дій та не в повній мірі може контролювати їх. При цьому , [PERSON] є повнолітньою особою відтак може вчинити правочини, які призведуть до завдання йому істотної майнової шкоди (може отримати кредит, взяти на себе інші зобов`язання). Необхідність визнання фізичної особи недієздатною зумовлена потребами захисту особистих майнових та немайнових прав особи, необхідністю здійснення інших дій в інтересах особи: отримання пенсії, погашення заборгованості з комунальних платежів та інше, що спрямовані на захист її особистих інтересів. Ухвалою суду від 05.03.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних. Ухвалою суду від 01.05.2024 року у справі призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, витребувано необхідну для проведення експертизи медичну інформацію та зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 22.08.2024 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 04.06.2025 року залучено до участі у справі заінтересованих осіб. Ухвалою суду від 14.07.2025 року задоволено заяву представника заявника про участь заявника в судового засідання в режимі відеоконференції. Протокольною ухвалою суду від 15.07.2025 року закрите підготовче провадження у справі та суд перейшов до судового розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що він має бажання стати опікуном свого дядька, оскільки останній є інвалідом ІІ групи з психічного захворювання та не може сам за себе відповідати. Заявник вказує, що готовий виконувати функції опікуна і на теперішній час він вже виконує такі функції. Інші родичі [PERSON] , які б могли виконувати функції опікуна проживають за межами України. Представник особи стосовно якої ставиться питання про визнання її недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та додатково пояснив суду, що в матеріалах справи наявні підстави для визнання [PERSON] недієздатним і призначення заявника його опікуном. Заявник є родичом [PERSON] , фактично здійснює за ним догляд, опікується, живе разом з ним, утримує. Висновки судової експертизи свідчать про недієздатність [PERSON] і останній не може лишитись сам без опікуна. Інші родичі [PERSON] не мають можливості здійснювати над ним опіку, тож опікуном слід призначити племінника [PERSON] - заявника у справі. Інші родичі [PERSON] перебувають за кордоном і не можуть виконувати функції опікуна. Особа стосовно якої ставиться питання про визнання її недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що на теперішній час почуває себе більш-менш нормально, позитивно відноситься до питання аби його опікуном був його племінник - заявник у справі. Відносини між ним та племінником добрі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. 13.06.2025 року до суду надійшло клопотання представника органу опіки та піклування про розгляд справи за його відсутності, у якому представник також вказує, що орган опіки та піклування просить задовольнити заяву, визнати [PERSON] недієздатним та призначити [PERSON] опікуном над його дядьком, оскільки заявник дійсно доглядає та піклується за своїм дядьком, має з ним дружні родинні стосунки, що підтвердилось при особистому відвідуванні представником органу опіки та піклування місця проживання заявника та [PERSON] і про що був складений відповідний акт. Крім того, заявник характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, медичних протипоказань немає. Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. За наявними в матеріалах справи медичним документами [PERSON] є інвалідом 2 групи з 2007 року, а з 2023 року безстроково, клініко-функціональний діагноз та код МКХ-10: Хронічний психічний розлад F 20.0. [PERSON] має обмеження до самообслуговування, здатності до спілкування, здатності контролювати свою поведінку (а.с. 12-13, 20, 23-24, 37). За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №938 від 05.08.2024 року, [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді «Шизофренії параноїдної безперервний перебіг, виражений апато-дисоціативний дефект, параноїдний синдром» (F20.00 за МКХ-10). Вищезазначений психічний розлад у [PERSON] є хронічним стійким психічним розладом. За своїм психічним станом [PERSON] , [INFO] , не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] , [INFO] , за своїм психічним станом може бути присутнім в судовому засіданні, однак вищезазначений психічний розлад знаходить своє відображення у сприйнятті, аналізі та відтворенні [PERSON] інформації (а.с. 82-83). Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним підлягає задоволенню. При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Заявляючи вимогу про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить також призначити його опікуном. Як вбачається з матеріалів справи, заявник є племінником [PERSON] , зареєстрований та проживає з ним за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 27, 30-31, 35, 43-44, 132). Заявник має задовільний стан здоров`я, за місцем роботи характеризується позитивно, має стабільний дохід, незнятої або непогашеної судимості не має (а.с. 133-138). У своїй заяві до органу опіки та піклування від 10.10.2024 року [PERSON] зазначає, що не заперечує аби заявник був опікуном над її братом [PERSON] , а сама не може виконувати функції опікуна, оскільки знаходиться за межами України і не має можливості повернутись (а.с. 139). У своїй заяві до органу опіки та піклування від 18.11.2024 року [PERSON] зазначає, що не заперечує аби його син був опікуном над братом його дружини, а сам не може бути опікуном через свій похилий вік та намір виїхати до Швейцарії до своєї дружини (а.с. 143). У своїй заяві до органу опіки та піклування від 10.10.2024 року [PERSON] зазначає, що не заперечує аби його брат був опікуном над їхнім дядьком, а сам не може виконувати функції опікуна, оскільки знаходиться за межами України і на даний час не має можливості повернутись (а.с. 145). У своїй заяві до органу опіки та піклування від 18.11.2024 року [PERSON] зазначає, що не заперечує аби його брат був опікуном над їхнім дядьком, а сам не може виконувати функції опікуна, оскільки має хронічні психологічні та кардіологічні розлади та не має стабільного доходу (а.с. 147). У своїй заяві до органу опіки та піклування [PERSON] зазначає, що не заперечує аби його брат був опікуном над їхнім дядьком, а сам не може виконувати функції опікуна через навчання в університеті (а.с. 149). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16.12.2024 року, в квартирі [ADDRESS] фактично проживають дві особи: заявник та [PERSON] . [PERSON] проживає в окремій кімнаті, забезпечений всім необхідним. Житлово-побутові умови задовільні (а.с. 132). Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено. Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Відповідно до змісту подання органу опіки та піклування від 17.01.2025 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради від 17.01.2025 року, [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання безстроково, перебуває на обліку у лікаря психіатра, страждає психічним захворюванням, не здатний захищати свої права, не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги та опіки. [PERSON] та його племінник [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Квартира на праві власності належать [PERSON] (матері [PERSON] ), яка померла [INFO] . Житлово-побутові умови проживання задовільні. [PERSON] є громадянином рф, має тимчасову посвідку на постійне проживання на території України безстроково. [PERSON] дійсно проживає в кв. [ADDRESS] більше 10 років. [PERSON] неодружений, працює на посаді системного адміністратора в ТОВ «РІНТЕС», за місцем роботи характеризується позитивно. Медичних протипоказань щодо призначення [PERSON] опікуном над його дядьком [PERSON] немає. [PERSON] незнятої чи непогашеної судимості на території України немає. Мати кандидата в опікуни та рідна сестра [PERSON] - [PERSON] , не заперечує проти виконання її сином функцій опікуна над [PERSON] та відмовляється бути опікуном останнього, оскільки знаходиться за межами України і на даний час не має можливості повернутись. [PERSON] (батько кандидата в опікуни) не заперечує щодо здійснення [PERSON] функцій опікуна над [PERSON] та відмовляється бути опікуном останнього, оскільки має похилий вік і найближчим часом має намір переїхати до Швейцарії до своєї дружини. [PERSON] (брат кандидата в опікуни) не заперечує щодо здійснення [PERSON] функцій опікуна над [PERSON] та відмовляється бути опікуном останнього, оскільки знаходиться за межами України та на даний час не має можливості повернутись. [PERSON] (брат кандидата в опікуни) не заперечує щодо здійснення [PERSON] функцій опікуна над [PERSON] та відмовляється бути опікуном останнього, оскільки має хронічні психологічні та кардіологічні розлади, а також не має стабільного доходу. [PERSON] (брат кандидата в опікуни) не заперечує щодо здійснення [PERSON] функцій опікуна над [PERSON] та відмовляється бути опікуном останнього, оскільки навчається в університеті. Інших осіб, які б виявили бажання бути опікуном [PERSON] , немає. [PERSON] не зможе без опікуна самостійно здійснювати та забезпечувати свої права згідно чинного законодавства України, як наслідок буде позбавлений можливості повноцінного життя. куча Л.є, має бажання та можливість дбати про свого дядька [PERSON] , створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його належним доглядом та лікуванням. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над його дядьком [PERSON] , в разі визнання останнього рішенням суду недієздатною особою (а.с. 124-125, 151-153). Враховуючи, що заявник [PERSON] є племінником [PERSON] , зареєстрований та проживає разом з ним, фактично здійснює за ним догляд, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, не знятої чи не погашеної судимості також не має, характеризується за місцем роботи позитивно, має стабільний дохід, а також враховуючи особисті стосунки між дядьком та племінником, які є родичами, беручі до уваги, що інші родичі [PERSON] не мають бажання та змоги виконувати функції опікуна, будь-які інші особи не виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, наведене в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатним дядьком, тому суд убачає визначені законом підстави призначити заявника опікуном над його недієздатним дядьком [PERSON] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved