Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 4366943. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п.1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 5000 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів\~кожні 10 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 23.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. У зв`язку з невиконанням зобов`язання відповідачем утворилася заборгованість в розмірі: тіло кредиту\~4999,99 грн, заборгованість за процентами\~43747,80 грн, загальною сумою складає 48747,79 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати судовий збір та витрати з правничої допомоги. Ухвалою від 26.05.2025 Чорнухинський районний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребував докази та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, щодо причин неявки суд не повідомляв. Відзиву на позовну заяву не надходило. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~не здійснюється. У порядку\~ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 07.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4366943 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач підписав договір за допомогою одноразового ідентифікатора «42078», підтвердивши тим самим, що на момент укладення договору ознайомився з повним текстом договору, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма його умовами. Відповідно до договору, відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів, періодичність платежів кожні 10 днів, термін повернення, сплати процентів та реальної річної процентної ставки зазначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та графіку платежів, стандартною процентною ставкою 2,5% в день, зниженою процентною ставкою 1,63 % в день . Факт перерахування відповідачу кредитних коштів від ТОВ «Лінеура Україна» підтверджується листом ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" вих. № 1523-0310 від 03.10.2024. За інформацією АТ «Таскомбанк» на ім`я [PERSON] в банку оформлено банківську платіжну картку № [NUMBER] . 07.02.2024 о 14:24:16 годин зараховано на рахунок [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в сумі 5000 грн. АТ «Таскомбанк» не володіє інформацією про відправника платежу та не може підтвердити, що дана сума була перерахована за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» У наданій банком виписці за договором відображені дата та деталі операції і номер картки на ім`я [PERSON] за період 07.02.2024 та відображено надходження коштів 07.02.2024 в розмірі 5 000,00 грн. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено договір факторингу №23/09/2024 за умовами якого останній зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» за плату, а ТОВ «Лінеура Україна» відступити ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» право грошової вимоги до боржників, перелік яких та сума грошових вимог зазначені в Реєстрі боржників . Згідно платіжної інструкції №42 від 25.09.2024, позивачем сплачені грошові кошти за договором факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024. Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 23.09.2024 позивачу переданий Реєстр боржників відповідно до умов договору факторингу №23/09/2024, підтверджує факт переходу до позивача прав вимоги заборгованості. 23.09.2024 в особисті кабінети усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами яких передані новому кредитору відповідно до договору факторингу та Реєстру боржників позивачем направлені повідомлення про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «Лінеура Україна» передано право вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором №4366943 у сумі 34997,79 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу- 4999,99 грн, сума заборгованості за відсотками - 27497,80 грн, сума заборгованості за пенею, штрафами 2500 грн. Відсотки нараховані за 210 днів прострочення виконання кредитних зобов`язань. За розрахунком ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» нарахувало відсотки за кредитним договором №4366943 130 календарних днів в сумі 16250 грн за період з 24.09.2024 по 31.01.2025. За розрахунком ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4366943 становить 21249,99 грн, позивачем нараховано проценти в сумі 16250 грн за період з 24.09.2024 по 31.01.2025. Відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4366943 від 07.02.2024 загальною сумою 51247,79 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 4 999,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 27 497,80 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 130 календарних днів 16250 грн., штрафні санкції 2 500,00 грн. Враховуючи норми чинного законодавства, позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за Договором в розмірі 2 500 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4366943 від 07.02.2024 загальною сумою 48747,79 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - \~ \~ \~ \~4999,99 грн нарахованих процентів первісним кредитором - 27 497,80 грн, нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 130 календарних днів 16250 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Частиною 12\~ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію" , встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями\~статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна», укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, йому перераховані кредитні кошти, які він використовував. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Отже, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 4366943 від 07.02.2024 в установлені договором строки, позивач набув право вимоги до відповідача згідно з договором факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором № 4366943 від 07.02.2024 у загальному розмірі 48747,79 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволений, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Частиною 8\~ст.141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розподіл судових витрат суд здійснює в порядку, визначеному статтями\~133, 137,\~141 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] , на користь позивача ТОВ «Українські Фінансові Операції» 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії документів: договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024 адвокатом Дідух Є.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10 від 24.03.2017, акт приймання-передачі наданих послуг до договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) №4366943 від 24.03.2025. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Відповідач не висловив своїх заперечень проти вимог позивача щодо розміру витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved