Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 12.05.2025, і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 07.05.2022 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Коштів на утримання дружини [PERSON] відповідач не надає. [PERSON] будь-яких доходів, окрім соціальних виплат, не отримує, та оскільки має малолітню дитину не має можливості працювати. Відтак, позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Ухвалою Ладижинський міського суду Вінницької області від 13.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Бодачевська М.В. не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, підтримує позовні вимоги та не заперечує проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 04.06.2025 о 10-30 год, 14.07.2025 о 13-00 год, не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендована повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань та відзиву на позов не подавав. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України\~розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 07.05.2022 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За положеннями статті 84 Сімейного кодексу України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 СК України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень статті 84 Сімейного Кодексу України, роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. У матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів відповідача [PERSON] , разом з цим будучи повідомленим належним чином про судовий розгляд, останній в судове засідання не з`явився, відзиву на позов, а також докази неможливості сплачувати коштів на утримання дружини у визначеному позивачем розмірі не надав, а тому з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини в розмірі, який заявлений позивачем. Одночасно з цим, за нормами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться виконавцем, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (частина 1 статті 79 СК України). Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3\~ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач [PERSON] понесла витрати на оплату витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги №б/н від 09.05.2025, розрахунком суми гонорару за надану професійну правничу допомогу; актом прийому-передачі виконаних робіт від 12.05.2025, квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 12.05.2025 на суму 3000 грн. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Клопотань та заяв від відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України не надходило. Проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом, складність справи, яка розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження, тривалість судового розгляду, враховуючи співмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт, суд приходить до висновку, що понесені позивачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 гривень є обґрунтованими. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволений в повному обсязі, понесені позивачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved