Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

У лютому 2025 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулося Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (далі також позивач, постачальник послуг), поданим в його інтересах представником Люшенко Тетяною Олександрівною до [PERSON] (далі також відповідач, споживач) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію (опалення та гаряче водопостачання) в розмірі 102\~222,95 грн. Позов обґрунтований тим, що споживач тривалий час використовує теплову енергію у житлі, власником якого він є, однак оплату наданих послуг належним чином не здійснює. У відзиві представник відповідача Єрємєєва К.С. зазначила, що відповідач жодного договору не підписував. Надання послуг заперечує. У разі задоволення позову до спірних правовідносин просить застосувати позовну давність. Ухвалою суду від 20.03.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом учасників справи. Судові засідання призначалися на 16.04.2025, 06.05.2025, 21.05.2025, 17.06.2025, 09.07.2025. У судовому засіданні, 09.07.2025, представник відповідача просила відмовити у задоволені позову. У разі задоволення застосувати строки позовної давності. Представник позивача, належним чином повідомлена, до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Відтак, вивчивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Судом установлено, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: [ADDRESS] , котра належить боржникові [PERSON] (особовий рахунок №\~ [NUMBER] ) за яким, станом на 01.10.2024, існує заборгованість в розмірі 102\~222,95 грн за спожиту теплову енергію, що підтверджується долученим до позову реєстром нарахувань та оплати. Так, за приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч.\~2 ст.\~12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі). Опалення це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій. Центральне опалення послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень. Відповідно до ч.\~2 ст.\~14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Частиною 3 ст.\~24 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно зі ст.\~19,\~25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Зі змісту приписів ст. 20,\~21 зазначеного Закону випливає, що споживач повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Індивідуальний договір уважається укладений зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Текст такого договору було розміщено 04.10.2021 на офіційному сайті Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» за адресою: www.teplo.od.ua. Отже, станом на 06.11.2021 типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів. Відповідно до п.\~1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням ст. 633,\~634,\~641,\~642 ЦК України. За приписами\~ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з приписами ст.\~68,\~162 ЖК України\~та п.\~5 ст.\~45 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №\~830 від 21.08.2019, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Нормами ст.\~68 ЖК України,\~ст.\~20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що відповідачі зобов`язані регулярно щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.\~1 ст.\~509 ЦК України). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.\~1 ст.\~901 ЦК України). Відповідно до ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує Аналогічне положення закріплено в ч. 4 ст. 319 ЦК України. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, котре йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 у справі №\~757/29813/17, факт не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності реєстрації у цій квартирі, не звільняє власника квартири від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані. Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07. 2020 у справі 712/8916/17). Щодо застосування строків позовної давності суд відмічає, що період нарахування заборгованості за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , охоплює проміжок часу з грудня 2007 року по вересень 2024 року. Загальний строк позовної давності визначений ст.\~257 ЦК України та становить 3 роки. Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) з 12.03.2020 на всій території України запроваджено карантин. Дія карантинних заходів у подальшому неодноразово продовжувалася відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №\~392, від 11.03.2020 № 211, від 22.07.2020 № 641, від 09.12. 2020 №\~1236, а загалом безперервно до 30.06.2023. Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540-IX до ЦК України внесені зміни, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Окрім цього на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №\~64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №\~2102-IX від 24.02.2022, розпочав діяти воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє наразі. Водночас, відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX (зі змінами) до ЦК України внесені зміни, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №\~64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №\~2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Відтак, у період з 12.03.2020 і по цей час перебіг строку позовної давності, визначеного ЦК України, зупинено. Отже, врахуванню підлягає період рівний 3 рокам до часу настання карантинних обмежень, протягом їх дії та до моменту закінчення воєнного стану (наразі діє). Тобто за період з квітня 2017 року і до вересня 2024 року (останній місяць наданого розрахунку). Відтак загальний розмір нарахування, який підлягає до сплати, за означений період становить 81\~778,24 грн. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами розрахунки заборгованості за отримані послуги з опалення та гаряче водопостачання, площу квартири, визначеної для обрахунку, фактичне ненадання або неякісне надання послуг. Отже заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 81\~778,24 грн, що становить 79,99\~% від ціни позову, отже судові витрати, які належить стягнути з відповідача становлять 2\~422,40\~грн (3\~028 х 79,99\~% / 100\~%). З урахуванням викладеного,

Outcome: approved