Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 758/4691/25 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірум» про надання дозволу на розпорядження біологічним матеріалом. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.06.2025 позов задоволено, надано [PERSON] право на розпорядження та використання біологічного матеріалу [PERSON] , померлого [INFO] , що знаходиться на зберіганні Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірум». Також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірум» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. 03.07.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Ан І.М. про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено про необхідність вирішення судом питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 400 грн за ведення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заяву про ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо ухвалення додаткового рішення, посилалась на те, що заявлені стороною відповідача витрати на професійну правничу допомогу є належним чином недоведеними, непропорційними із складністю виконаних адвокатом робіт, їх обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Зауважила, що факт оплати коштів в розмірі 42 000 грн в день укладення Договору про надання правової допомоги № 10/03/25 від 13.03.2025 року підтверджено квитанцією б/н від 13.03.2025 року, яка підписана керуючим Приходьком А.А., не є належним доказом оплати та не може підтверджувати реальність здійсненого розрахунку. Також у долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення копіях платіжних інструкцій від 19.05.2025 року на суму 4 200 грн та від 17.06.2025 на суму 4 200 грн вказано призначення платежу - представництво в суді адвоката, проте не зазначено конкретних даних про адвоката, по якій справі здійснювалось представництво і чому саме така сума має бути стягнена з відповідача. Такі послуги як представництво в суді адвоката в Додаткових угодах до Договору про надання правової допомоги № 108/03/25 від 13.03.2025 не погоджені сторонами, як і не передбачений їх розмір. Тому, судові витрати на правову допомогу в розмірі 8 400 грн є необґрунтованими і такими, що не можуть бути стягнені з відповідача у зв`язку з відсутністю можливості пересвідчитися в тому, що вони стосуються справи № 758/4691/25 і є дійсною домовленістю клієнта та адвокатського об`єднання щодо вищевказаної суми. Також звертає увагу на те, що законодавче регулювання предмету спору, є недостатнім і не підпадає під жоден з чітко визначених вітчизняних правових інститутів чи норм. Усі спроби врегулювання цього питання в рамках чинного законодавства України на даний момент не дали результату. Вважає, що на відповідача не може бути покладений тягар всієї відповідальності за відсутність законодавчого врегулювання предмету спору. Просила суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Мірум» витрат на правничу допомогу в розмірі 50 400 грн Вивчивши подану до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи №758/4691/25, суд приходить до наступного висновку. З позовної заяви вбачається, що представником позивача було зазначено, що докази витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть надані суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial