Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

12 травня 2025 року на адресу Самарського районного суду міста Дніпра на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року надійшла цивільна справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 11.08.2016 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Маріупольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №494. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Проживала з відповідачем однією сім`єю до березня 2022 року, після чого їх проживання однією сім`єю із відповідачем було фактично припинено по взаємній згоді, їх шлюбні стосунки не склалися з різних причин: побутові непорозуміння, неможливість спільного вирішення проблем. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство ними не ведеться з березня 2022 року, спільного бюджету не мають, з того часу проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна немає. Згідно усної домовленості між ними вони визначили місце проживання дитини разом з нею, спору з утримання дитини між сторонами немає. Просить розірвати шлюб. 12 травня 2025 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що 11.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Маріупольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №494 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч.5\~ст.55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105\~СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню витрати\~зі сплати\~судового збору\~у розмірі\~1211,20\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved