Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 295000 грн., а також сплачений судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем було усно домовлено про фінансову допомогу для лікування чоловіка відповідачки [PERSON] на поворотній основі. Доказом є листування з відповідачкою у вайбері. Грошові кошти переказувалися частинами на прохання відповідача, загальна сума заборгованості становить 295 000 тисяч гривень, які були переведені з картки позивача на картку, вказану відповідачем у листуванні. Відповідач запевнив, що кошти поверне до кінця 2024 року, однак на сьогоднішній день гроші не повернуті. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, у якому заперечує укладення договору позики. Вказала, що 11.06.2024 року чоловік відповідачки [PERSON] , з яким шлюб не зареєстровано, але відповідачка проживає з ним як подружжя, зливав пальне як водій ТОВ «Система Логістика», у якому позивач є директором та засновником, і стався нещасний випадок-пожежа, внаслідок чого [PERSON] у тяжкому стані був доставлений у лікарню, де знаходився довгий час. 18.12.2024 року за наслідками обслідування МСЕК його стану здоров`я, встановлено втрату ним працездатності на 50% і встановлено третю групу інвалідності. Ці обставини відомі позивачеві і ним не заперечуються. Дійсно, позивачем надана довідка про склад сім`ї відповідачки, з якої вбачається, що вона проживає з [PERSON] і має трьох дітей. Позивачем надана переписка у чаті, з якої вбачається, що відповідачка повідомила позивача про тяжкий стан чоловіка, про те, що дуже дорогі ліки і матеріали, необхідні для лікування, і позивач дійсно надав усі ці кошти на карту її сина [NUMBER] . Ця сума складалася з декількох траншів, що включали у себе кожного разу нові витрати - вартість операції, на ліки, харчування тощо. Важливо те, що суми формувалися спонтанно, зарані не обговорювалися і кожного разу відповідачка зверталася до позивача і питання надання ним грошових коштів перебувало у межах доброї волі позивача надати допомогу. Смс від 15 серпня 2024 року 0 10.21, наприклад, засвідчує, що відповідачка просить гроші на подальше лікування, бо раніше виділені кошти на лікування її чоловіка закінчилися. У всіх без виключеннях смс йдеться про допомогу. Жодного разу позивач не зазначав, що він надає кошти відповідачці на якісь інші цілі, ніж лікування її чоловіка, і що йдеться про договір позики. Не йдеться також про поворотну фінансову допомогу, оскільки договір про це відсутній і не укладався. Наразі позивачем не надані докази укладення з відповідачкою саме договору позики, оскільки переписка і транші щодо перерахування грошових коштів з карти на карту свідчать саме про надання допомоги на лікування для чоловіка відповідачки і ні про що інше. Це підтверджується копіями платіжних інструкцій, наданих позивачем, у яких чітко зазначено призначення платежу - переказ власних коштів на лікування [PERSON] . Позивач є директором і засновником ТОВ «Система Логістика», але він спрямував кошти для лікування працівника як фізична особа зі своєї особистої картки. Позивач зробив це добровільно і знав, що він як фізична особа не зобов`язаний це був робити. Наразі позивач наводить правову підставу як ніби мав місце договір позики. Проте ним не надано письмовий договір, з якого б було видно, що станом на час перерахування коштів волевиявлення сторін було б спрямовано саме на реалізацію позики на поворотній основі, що сторонами були узгоджені всі істотні умови цього договору - сума і головне строк повернення коштів. Таким чином вважає, що позивачем не надано відповідних доказів щодо укладення між сторонами саме договору позики. На цій підставі поданий до відповідачки позов задоволенню не підлягає. Представник позивача надав відповідь на відзив, згідно з яким на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким документом є надані до позовної заяви платіжні інструкції. У відзиві відповідача, поданому через адвоката Білецьку Л.М., зазначено, що нібито договір позики між сторонами не укладався, а передані грошові кошти були добровільною допомогою для лікування цивільного чоловіка відповідача [PERSON] . Зазначене твердження є необґрунтованим і не відповідає дійсності, що підтверджується наступним: 1. Між сторонами було досягнуто усної домовленості про поворотність грошових коштів. Зі змісту листуванням у Viber, яке додано до позовної заяви, не вбачається безповоротність наданих коштів, а також повідомлень від позивача, що такі кошти повертати не потрібно у листуванні немає. У переписці відповідачка неодноразово просить кошти, вказує картку для переказу. 2. Факт переказу коштів підтверджується платіжними інструкціями (15 шт.). Перекази здійснювались за проханням відповідачки. 3. Юридична кваліфікація дій договір позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передачі грошових коштів. Наявність листування і факт переказів підтверджують договір. Відсутність письмового договору не спростовує наявності зобов`язань між сторонами. Коли така прикра подія стається, то ніхто не думає про формальності, щодо укладення письмового договору, а навпаки враховуючи приятельські відносини між позивачем, відповідачем та її чоловіком, намагалися як найскоріше забезпечити її фінансово. 4. Відповідач не заперечує отримання коштів, але намагається надати їм інший характер, інтерпретувавши це на власний розсуд. Це суперечить змісту листування. 5. Позивач не мав мотивів передавати значну суму відповідачу без зобов`язання її повернути. Просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.04.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2025 позовна заява прийнята до розгляду та призначено по справі підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2025 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті на 16.07.2025. Представник позивача, позивач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. До суду звернувся [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 02.02.2006, оформлено виїзд на постійне проживання до Словацької Республіки 02.01.2024, РНОКПП [NUMBER] . Згідно з довідкою Холмківської сільської ради від 17.11.2022 №513, така видана [PERSON] , 1971 р.н., жителя [ADDRESS] в тому, що його діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , проживають з ним та своєю мамою [PERSON] , 1985 р.н., в [ADDRESS] . Згідно з платіжними інструкціями від 20.06.2024 на суму 20000 грн., 02.07.2024 на суму 20000 грн., 17.07.2024 на суму 20000 грн., 25.07.2024 на суму 25000 грн., 25.07.2024 на суму 15000 грн., 02.08.2024 на суму 20000 грн., 15.08.2024 на суму 20000 грн., 29.08.2024 на суму 20000 грн., 09.09.2024 на суму 20000 грн., 16.09.2024 на суму 20000 грн., 25.09.2024 на суму 15000 грн., 01.10.2024 на суму 20000 грн., 14.10.2024 на суму 20000 грн., 24.10.2024 на суму 20000 грн., 04.11.2024 на суму 20000 грн., де платник [PERSON] на рахунок отримувача [NUMBER] , із значенням призначення платежу: переказ власних коштів, переказ власних коштів, допомога на лікування [PERSON] , позивачем було перераховано суму 295000 грн., які на день звернення з позовом не повернуті. До матеріалів справи додано листування у програмі Viber стосовно зазначення рахунку отримувача [NUMBER] , прохання відповідачки надати кошти у різних розмірах на лікування чоловіка, що не засвідчують виникнення договірних зобов`язань із повернення вказаних коштів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1,2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною другою ст.205 ЦК України встановлено, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню зволю до настання відповідних правових наслідків. Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. По своїй юридичній сутності договір позики грошових коштів є реальним договором, і для його укладення необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача (сплата) коштів позикодавцем позичальнику; Законодавець імперативно в частині\~першій\~статті\~1047 ЦК\~визначив необхідність вчинення в письмовій формі договору позики грошових коштів у разі якщо позикодавцем є юридична особа. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми. Розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Така розписка не долучена до матеріалів справи. Вказівка призначення платежу при перерахунку коштів на картку, з урахуванням принципу розумності, не бути кваліфікована як дотримання письмової форми (єдиний документ, чи декілька документів, розписка чи інший документ), що підтверджує домовленість про отримання грошей в позику та умови такої позики, оскільки призначення платежу вказує особа, яка перераховує грошові кошти. Дійсно, в певних випадках в приватному праві призначення платежу може мати значення, наприклад при визначенні того, яке грошове зобов`язання погашається, але не для підтвердження укладення певного договору. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини\~третьої\~статті\~2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд(частина перша, третя статті\~13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті\~81 ЦПК України). У призначенні платежу у платіжних інструкціях не зазначено природу наданих коштів позика, дарування чи інші зобов`язання. Позивач зазначає, що між сторонами було домовлено про надання фінансової допомоги для лікування [PERSON] на поворотній основі, поряд з цим, суду не надано доказів надання таких на поворотній основі. Вказівка призначення платежу при перерахунку коштів на картку, з урахуванням принципу розумності, не може бути кваліфікована як дотримання письмової форми (єдиний документ, чи декілька документів, розписка чи інший документ), що підтверджує домовленість про отримання грошей в позику та умови такої позики, оскільки призначення платежу вказує особа, яка перераховує грошові кошти. Дійсно, в певних випадках в приватному праві призначення платежу може мати значення, наприклад при визначенні того, яке грошове зобов`язання погашається, але не для підтвердження укладення певного договору (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21)). У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що між сторонами укладено договір позики, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Відповідно до статті 141 ЦПК України\~судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed