Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи До Котовського міськрайонного суду Одеської області 19.09.2024 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання до досягнення 23 років у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що [PERSON] та [PERSON] є його батьками. Після розірвання шлюбу між батьками, позивач залишився проживати разом з матір`ю і перебував на її утриманні. Відповідач згідно з рішенням Котовського міського суду Одеської області у справі № 1516/3635/2012 сплачував аліменти на користь матері позивача, на утримання позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку з 13.08.2012 та до досягнення позивачем повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] посилається на те, що після досягнення повноліття він проживаю з матір`ю, не одружений, не працює, та навчається на денній формі навчання в III-F класі середньої технічної школи м. Нове Место-над-Вагом, Словаччина, та не знаходиться на державному забезпеченні. Вказує, що у зв?язку з навчанням на денній формі, не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, у зв?язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Позивач посилаєтьсься на обставину, що відповідач після досягнення повноліття позивачем, категорично відмовився допомагати матеріально. Відповідачем до суду подано заяву про часткове визнання позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 на утримання повнолітньої дитини [PERSON] у зв`язку з продовженням навчання до досягнення 23 років у розмірі. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду 16.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Котовський міськрайонний суд Одеської області перейменовано на Подільський міськрайонний суд Одеської області. 07.07.2025 у судове засідання позивач, повідомлений про дату час та місце проведення судового засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив. У судове засідання 07.07.2025 з`явився відповідач. 07.07.2025 у судовому засіданні задоволено клопотання відповідача, оголошено перерву до 08.07.2025. 08.07.2025 відповідачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, часткове визнання позовних вимог, надано копію свідоцтва про народження у відповідача дочки - [PERSON] , 2017 року народження. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини На підставі доказів, наданих позивачем, встановлені наступні фактичні обставини Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , актовий запис № 06 від 10.08.2006 року, складений Виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради Котовського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.08.2019, яке видано Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Матір`ю позивача відповідно до вказаного свідоцтва про народження є [PERSON] . Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2012 у справі № 1516/2174/2012, провадження № 2/1516/2359/2012, розірвано шлюб зареєстрований 02.06.2006 у виконавчому комітеті Чапаєвської сільської ради Котовського району Одеської області, актовий запис № 03, між [PERSON] і [PERSON] . На виконанні Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перебував на виконанні виконавчий лист, виданий на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області виданий у справі №1516/3653/2012 від 04.09.2012, про стягнення з відповідача на корить матері позивача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13.08.2012 до 24.07.2024, що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 63386855 від 22.10.2020, рішенням суду від 22.08.2012 у справі № 1516/3635/2012. Відповідно до довідки 25.06.2024, яка видана директором навчального закладу, [PERSON] , [INFO] у навчальному році 2023/2024 навчається в ІІІ-F класі середньої технічної шкоди, [ADDRESS]. Дата завершення навчання 2025 рік. На підставі доказів, наданих позивачем, встановлені наступні фактичні обставини Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 269, складений Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.06.2017, виданим Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані зі стягненням аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання (сімейні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором, чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача, чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом. Разом з тим, неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Так, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторони (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ж ч. 3 вказаної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленума Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог з метою поновлення свого порушеного права та інтересів у спірних правовідносинах. Суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивач є повнолітньою особою, яка продовжує навчання із повною зайнятістю, не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідач, визнав позов частково, погодившись на сплату аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), що відповідає вимогам частини 1 статті 199 СК України. Разом з тим, суд враховує, що відповідач має інших утриманців, зокрема неповнолітню дочку 2017 року народження, що підтверджено матеріалами справи. За таких обставин, суд доходить висновку, що запропонований розмір аліментів у частці 1/6 доходу відповідача є обґрунтованим, справедливим та пропорційним, оскільки відповідає фінансовим можливостям відповідача та водночас забезпечує матеріальну підтримку позивача. Щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України така межа стосується лише неповнолітніх дітей. Натомість, правовідносини між сторонами у цій справі регулюються статтею 199 СК України, яка не містить положень про мінімальний гарантований розмір аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Таким чином, положення статті 182 СК України на спірні правовідносини у цій справі не поширюються. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог у межах визнаних відповідачем - у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з Законом України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року встановлено в розмірі 3 028 гривні. Таким чином, мінімальна ставка судового збору протягом 2025 року за подання фізичною особою позову майнового характеру становить 1211,20 грн (3028х0,4). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, ч. 6 ст. 141 ЦПК України. ЗЗважаючи не те, що згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також те, що даний позов задоволено частково на 2/3 (1/6 : 1/4), з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2/3 судового збору від 1 211,20 грн, у сумі 807,47 грн, а 1/3 судового збору у сумі 403,73 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial