Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Моторне (транспортне) стархове бюро України звернулося до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. 05 вересня 2024 року Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області справу за позовною заявою Моторного (транспортного) стархового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу направлено за підсудністю до Краснокутського районного суду Харківської області. 03 жовтня 2024 року Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області за позовною заявою Моторного (транспортного) стархового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м.Харкова. В матеріалах справи міститься Відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, до позовної заяви надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов. У судове засідання відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, подала відзив, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході судового розгляду встановлено, що 06.08.2022 року близько 15.00 водій [PERSON] , ( [INFO] , ІПН: [NUMBER] ), керуючи автомобілем ВАЗ 2104, н/з, [NUMBER] , з причепом «КРД 050100» н/з [NUMBER] , яка рухалася по вул.,Сидорова, с. Качалівка, Богодухівського району, Харківської області в напрямку с. Китчинківка, зробила наїзд на [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] загинув на місці. Вказаний факт правопорушення зареєстрований в ЖСО СПД №2 Богодухівського РВПГУНП в Харківський області №1339 від 06.08.2022 року. Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань було відкрито кримінальне провадження №12022220000000441 від 07.08.2022 року. Постановою про закриття кримінального провадження від 31.10.2022, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером №12022220000000441 від 07.08.2022 року закрито, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. Спірні правовідносини між МТСБУ та [PERSON] урегульовані нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потертілого, зобов?язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання, спорудження надгробного пам?ятника, ці витрати. Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізм, обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухових, вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак, собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобами, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Водій [PERSON] знаходилася за кермом автомобіля в момент вчинення ДТП та мала посвідчення водія (згідно витягу з єдиного реєстру досудових розсліду, від 07.08.2022 року), тобто на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом ВАЗ 2104, н/з [NUMBER] Дані ЄЦБД МТСБУ( http://www.mtsbu.ua/ua/ ) не містять підтвердження, що, на момент ДТП, транспортний засіб, ВАЗ 2104, н/з [NUMBER] був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей, що водій [PERSON] підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону №1961 немає. З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ТОВ ЮК, «Відшкодування», яке є представником потерпілої [PERSON] (Довіреність від 25 серпня 2022 року), на підставі ст. ст.33, п.41.1 ст.41 Закону №1961-IV, звернулася до МТСБУ: з заявою на виплату страхового відшкодування від 08.09.2022, (зареєстровано справу МТСБУ: 86277). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», була зроблена оцінка шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 06.08.2022р. 09.03.2023 року МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 234000,00 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір, відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 09.03.2023 року. 10.03.2023 року МТСБУ на підставі ст.41 Закону №1961-IV, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №3/4521 від 10.03.2023 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] в сумі розмірі 234000,00 грн. МТСБУ перерахувало потерпілій, [PERSON] , суму відшкодування у розмірі 234000,00 грн. (двісті тридцять чотири тисячі гривень 00 коп.), що підтверджується платіжним дорученням №824061 від, 10.03.2023 року. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов?язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі, 234000,00 грн. (двісті тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок). МТСБУ виконало покладений на нього обов?язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved