Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

16 вересня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради, третя особа [PERSON] про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, в якій [PERSON] просить суд поновити її на роботі фахівця (консультанта) в КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради. Також позивач просить суд стягнути з КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 серпня 2024 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 5\~425 грн., та стягнути завдану їй у зв`язку зі звільненням (а саме: нервові зриви, погане самопочуття, болі в серці), моральну шкоду у сумі 15\~000 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2024 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року позовну заяву [PERSON] до комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради, третя особа [PERSON] , про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, залишено без руху, постановлено надати позивачу строк для усунення недоліків, викладених в ухвалі, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу. Копію вказаної ухвали суду від 20 вересня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем [PERSON] отримано в приміщенні суду 27 вересня 2024 року, що підтверджується розпискою про отримання копії ухвали на а.с.15. Відповідно до наказу голови Піщанського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2024 року «Про надання частини додаткової відпустки [PERSON] » головуючий по справі суддя Гринишина перебувала у відпустці. 02 жовтня 2024 року позивачем [PERSON] , на виконання ухвали суду від 20 вересня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, викладених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху у цивільній справі №142/777/24, в якій вона просила долучити до справи №142/777/24 за її позовом до Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради позовну заяву у новій редакції до Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради на 5 аркушах із зазначеними у ній додатками, квитанцію про сплату судового збору в сумі 1\~211 грн. 20 коп. Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року постановлено продовжити строк залишення без руху позовної заяви [PERSON] до комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради, третя особа [PERSON] , про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення даної ухвали, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу. 15 жовтня 2024 року позивачем [PERSON] , на виконання ухвали суду від 10 жовтня 2024 року про продовження строку залишення позовної заяви без руху, подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій вона просила долучити до справи №142/777/24 за її позовом до Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради квитанцію про сплату судового збору в сумі 1\~211 грн. 20 коп. за вимогою немайнового характеру про скасування наказу директора Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради Вінницької області від 19 серпня 2024 року №40 про звільнення її, [PERSON] , з посади фахівця (консультанта) комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради Вінницької області з 30 серпня 2024 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу. Розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання. Призначити по цивільній справі судове засідання на 10 годину 30 хвилин 15 листопада 2024 року, яке провести у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Піщанського районного суду Вінницької області, за адресою вул. Вишнева, 5 смт. Піщанка Вінницької області, про що повідомити учасників справи. 12 листопада 2024 року до суду надійшли пояснення [PERSON] , колишнього директора комунальної установи\~«Інклюзивно-ресурсний\~центр» Студенянської\~сільської ради, як від третьої особи за позовом [PERSON] до комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради про поновлення на роботі та іншими вимогами ( після усунення недоліків позовної заяви та подання нової редакції позовної заяви, за якою відкрито провадження, третя особа як учасник у справі відсутня), в яких [PERSON] заперечує підставність позовних вимог [PERSON] та просить відмовити її у задоволенні позову. 15 листопада 2024 року судове засідання у справі не відбулося та справу знято з розгляду з призначенням дати наступного судового засідання на 09 грудня 2024 року на 13 годину 00 хвилин у зв`язку з перебуванням головуючого по справі судді у відпустці згідно наказу № 121-тз від 30 жовтня 2024 року. 09 грудня 2024 року розгляд справи було відкладено за клопотанням позивача [PERSON] до 14 січня 2025 року 13 години 00 хвилин, яке, в подальшому, також було відкладене за клопотанням позивача [PERSON] на 06 лютого 2025 року на 13 годину 00 хвилин. 04 лютого 2025 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, якою просила розгляд справи 06 лютого 2025 року відкласти у зв`язку з потребуванням правничої допомоги, яку вона не взмозі отримати до судового засідання. Дане клопотання позивача було задоволено та розгляд справи відкладено на 25 березня 2025 року на 13 годину 00 хвилин. 25 березня 2025 року судове засідання у справі не відбулося та справу знято з розгляду з призначенням дати наступного судового засідання на 14 квітня 2025 року на 15 годину 00 хвилин у зв`язку з перебуванням головуючого по справі судді у відпустці згідно наказу № 031-тз від 24 березня 2025 року. 14 квітня 2025 року розгляд справи відкладено до 08 травня 2025 року до 15 години 00 хвилин у зв`язку з необхідністю виклику для надання особистих пояснень [PERSON] 08 травня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку із закінченням робочого часу до 27 травня 2025 року до 13 години 00 хвилин, яке, із-за неявки представника відповідача, відкладено до 11 червня 2025 року 12 години 45 хвилин. 11 червня 2025 року головуючий по справі суддя перебувала у відрядженні відповідно до наказу № 064-тз від 10 червня 2025 року та наступне судове засідання в справі призначено на 07 липня 2025 року на 11 годину 30 хвилин. В судовому засіданні 07 липня 2025 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила скасувати як незаконний наказ директора центру про її звільнення із займаної посади, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та заподіяну звільненням моральну шкоду. Крім того позивач надала суду пояснення, що була прийнята на роботу до інклюзивного центру у вересні 2022 року спочатку на 0, 25 штатної одиниці на посаду фахівця -консультанта психолога, згодом переведена на 0,5 штатної одиниці. Трудовий договір з нею було укладено на невизначений строк, що і відображено в наказі про прийняття на роботу. Усно її було повідомлено, що працівника з її посади було мобілізовано, однак її було прийнято на роботу без будь-яких умов по строках чи до виходу на роботу тимчасово відсутнього працівника. 30 серпня 2024 року колишній директор центру Васалатій В.С. повідомила її про звільнення, так як закінчився строковий трудовий договір. Копію наказу про звільнення її не дали та отримати його копію вона змогла шляхом написання окремої заяви про видачу копії наказу про звільнення. Іншої посади, як матері дитини з інвалідністю, її також не пропонували. Внаслідок незаконного звільнення вона позбулася джерела доходу та зазнала моральних страждань, які полягали в почутті несправедливості, розпачу, зазнало погіршення її здоров`я як фізичне, так і психоемоційне, внслідок чого просила також, окрім заробітку за час вимушеного прогулу, стягнути завдану її моральну шкоду. Представник відповідача [PERSON] , який працює директором КУ "Інклюзивно-ресурсний центр Студенянської сільської ради Вінницької області" з 20 вересня 2024 року, позову не визнав, зауваживши, що процедурою звільнення [PERSON] займалася колишній директор центру [PERSON] , яку і просив допитати в суді в якості третьої особи, однак йому відомо, що позивача звільнено, оскільки на роботу повернулася працівник [PERSON] , яка працювала на посаді практичного психолога та в лютому 2022 року була увільнена від роботи на час воєнного стану у зв`язку з призовом до лав ЗСУ із збереженням місця роботи та середньомісячної заробітної плати. Таким чином, із [PERSON] було укладено строковий трудовий договір, який припинив свою дію.Інші вимоги позивача щодо стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди також вважав безпідставними та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Інші обставини звільнення [PERSON] викладені в поясненнях [PERSON] , які просив взяти до уваги при ухваленні рішення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносин, оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що позивача\~ [PERSON] \~згідно наказу керівника (директора) Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради Вінницької області від 13 вересня 2022 року за №22-к на а.с.4 було прийнято на роботу з 14 вересня 2022 року з призначенням на 0,25 штатної одиниці фахівця (консультанта) Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради Вінницької області за 10 тарифним розрядом. Підставою даного наказу слугувала заява [PERSON] від 09 вересня 2024 року, яку, за твердженням позивача, вона власноруч написала директору центру. Водночас надана представником відповідача копія заяви [PERSON] від 09 вересня 2024 року про прийняття на роботу та наявна її також копія в особовій справі працівника [PERSON] викликала у позивача заперечення щодо змісту та почерку, оскільки позивач вказала, що такого змісту заяву відповідачеві про прийняття на роботу ніколи не писала, підпис особи на заяві має схожість з її власним підписом, однак вона не пригадує такого моменту, щоб хтось замість неї виготовляв текст заяви, а вона лише проставляла підпис.Для порівняння просила звернути увагу на заяву від 29 вреесня 2024 року, якою просила перевести її з 0,25 штатної одиниці на 0, 5 штатної одиниці, в якій абсолютно впевнена, що саме вона її писала директору центру Васалатій В.С. Надана відповідачем та досліджена судом особова справа працівника [PERSON] міститься у пластиковій папці з файлами, не має нумерації аркушів, не прошита, документи в ній розташовані в умовно- хронологічному порядку, здебільшого хаотично, деякі в складеному вигляді. Судом досліджено надану особову справу [PERSON] повністю та долучено до матеріалів справи надані представником відповідача копії наявних в нії документів: титульний аркуш, особову картку працівника [PERSON] , копію паспорта [PERSON] , картку платника податків, довідка №97, наказ про призначення [PERSON] на роботу № 22-к від 13 вересня 2022 року, довідку №30 від 12 вересня 2022 року про навчання [PERSON] , заяву про прийняття на роботу від 09 вересня 2025 року ( оригінал в особовій справі відсутній), заяву про переведення [PERSON] від 29 вересня 2022 року, наказ № 23-к від 30 травня 2024 року та № 20-к від 30 травня 2024 року про відпустки. Наказом директора Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Студенянської сільської ради Вінницької області від 19 серпня 2024 року за №40-к [PERSON] звільнено з 30 серпня 2024 року з посади фахівця (консультанта) Комунальної установи «Інклюзивно- ресурсний центр» Студенянської сільської ради Вінницької області ( а.с. 5). Підставою звільнення в наказі зазначено закінчення строку трудового договору згідно пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. З 13 серпня 2024 року по 29 серпня 2024 року включно позивач перебувала у додатковій відпустці як працівник та мати двох дітей віком до 15 років, одна дитина має інвалідність з дитинства підгрупи А І групи, що доводиться дослідженими вище копіями наказів про відпустки. Про видання наказу від 19 серпня 2024 року за №40-к про звільнення з посади фахівця (консультанта) Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» позивачеві стало відомо 30 серпня 2024 року, коли вона вийшла на роботу та наказ її було пред`явлено для ознайомлення та зачитано вголос керівником. [PERSON] відмовилася поставити підпис про ознайомлення з наказом про звільнення, оскільки вважала його незаконним, тому подала керівникові відповідну заяву від 30 серпня 2024 року на а.с.24 та заяву про видачу її копії наказу про звільнення від 30 серпня 2024 року на а.с.25. Судом також досліджено в судовому засіданні трудову книжку [PERSON] [NUMBER] , копія якої наявна в матеріалах справи на а.с.8, 27-30, в якій наявні записи № 13 та №14 про те, що 13 вересня 2022 року [PERSON] було призначено на посаду фахівця ( консультанта) КУ "Інклюзивно-ресурсний центр" Студенянської сільської ради, призначено 10 тарифний розряд згідно наказу від 13 вересня 2022 року №22-к та 20 серпня 2024 року звільнено у зв`язку із закінченням дії строкового договору п.2 ст.36 КЗпП України згідно наказу №40-к від 19 серпня 2024 року. Відповідачем надано суду копію наказу №7-к від 24 лютого 2022 року "Про увільнення від роботи на час воєнного стану, особливого періоду та загальної мобілізації" [PERSON] , практичного психолога Комунальної установи "Інклюзивно-ресурсний центр" Студенянської сільської ради Вінницької області, з 24 лютого 2022 року у зв`язку з її призовом до лав ЗСУ із збереженням місця роботи та середньомісячної заробітної плати. Судом досліджено довідку №163 від 06 вересня 2024 року про заробітну плату [PERSON] в період з 14 вересня 2022 року по 30 серпня 2024 року на а.с.32, довідку про доходи [PERSON] від 09 червня 2025 року за липень, серпень 2024 року, з якої слідує, що її середньомісячна заробітна плата за два місці, що передували звільненню, становила 4 196, 88 грн. після вирахування ПДФО та військового збору, а також звітність Форми ОК-7 та Форми ОК -5, сформованої [PERSON] з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з яких слідує, що [PERSON] відпрацювала повний звітний період липень, серпень 2024 року, в яких її нараховано заробітну плату відповідно 5354,65 та 4887,80 без оподаткуваання, що також відповідає змісту довідки№163 від 06 вересня 2024 року. В матеріалах справи також наявні докази того, що позивач має дитину, [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною з інвалідністю підгрупи А першої групи ( а.с. 33). З пояснень представника відповідача [PERSON] встановлено, що на час розгляду справи посада, з якої була звільнена [PERSON] , є вакантною, мобілізований працівник [PERSON] також звільнена із займаної посади у 2024 році, центр має велику потребу у фахівцях-психологах, однак примирення сторнам досягти не вдалось. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини звільнення [PERSON] із займаної посади, досліджені відповідні цим обставинам належні та допустимі докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Статтями 1,3 Конституції України встановлено, що Україна є соціальна та правова держава. Саме людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до статті 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», посадова особа місцевого самоврядування зобов`язана діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. В рішенні Конституційного суду України від 16.04.2009№ 7-рп/2009по справі № 1-9/2009 зазначено, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України,

Outcome: partial