Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 22 січня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір № 4318813 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами договору, Товариство надало Відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн, а остання зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти, штрафні санкції (у разі їх нарахування) та інші передбачені договором платежі у визначені строки та порядку. Кредитний договір було укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора - електронного підпису, який був направлений на номер телефону, вказаний Відповідачем, та підтверджений введенням відповідного коду. Така форма ідентифікації відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» і вважається укладеною у письмовій формі. Крім того, 3 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Кредитного договору, якою сторони уточнили та погодили окремі умови зобов`язання. Товариство повністю виконало свої зобов`язання за договором, перерахувавши Відповідачу обумовлену суму. Водночас Відповідач своїх обов`язків щодо повернення кредиту та сплати процентів у визначені строки не виконала, що призвело до утворення простроченої заборгованості. З метою лояльного врегулювання ситуації, Товариство надало Відповідачу індивідуальну знижку на процентну ставку відповідно до умов Програми лояльності та здійснило перерахунок графіку платежів. Проте зобов`язання залишились невиконаними, що свідчить про порушення умов договору та норм чинного цивільного законодавства. 14 листопада 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-Капітал"» було укладено договір факторингу № 14/11/2024, за яким право вимоги за кредитним договором було передано новому кредитору - ТОВ «ФК "Кредит-Капітал"», який набув статусу правонаступника у зобов`язанні. Станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості Відповідача становила 51 445,88 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 251,24 грн; нараховані проценти - 37 194,64 грн; штрафні санкції - 8 000,00 грн. ТОВ «ФК "Кредит-Капітал"» звернулося до суду з вимогою стягнути зазначену суму. У судове засідання представниця Позивача не з`явилася, однак подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце його проведення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2025 року було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4318813 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Товариство надало Відповідачу кредит у розмірі 15 000,00 грн. Зі свого боку Відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти, сплатити проценти, можливі штрафні санкції та інші передбачені договором платежі у строки й порядку, визначеному його умовами (а.с. 65). Кредитний договір було укладено в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора - електронного підпису, який було надіслано Товариством на номер телефону, вказаний Відповідачем, і підтверджено введенням відповідного коду. Відповідно до довідки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 22.01.2024, акцепт договору здійснено Відповідачем через введення одноразового ідентифікатора 73589, направленого 22.01.2024 о 10:08:22 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 65). Така форма укладення договору відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» (ст. 3, ст. 12) та частини другої статті 639 Цивільного кодексу України, згідно з якими електронний договір визнається укладеним у письмовій формі за умови використання визначених законом засобів електронного підпису. Правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, також підтверджує дійсність договору, укладеного в електронній формі з використанням одноразового пароля-ідентифікатора. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало свої зобов`язання за Кредитним договором, перерахувавши Відповідачу кошти в обумовленому розмірі. Натомість Відповідач свої зобов`язання не виконала: у визначені строки не здійснювала платежі на погашення кредиту та сплату процентів, що призвело до виникнення простроченої заборгованості (а.с. 65-66). У межах Програми лояльності Товариство надало Відповідачу індивідуальну знижку на процентну ставку та здійснило відповідний перерахунок графіку платежів. Проте, незважаючи на це, зобов`язання залишились невиконаними, чим було порушено статті 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України. Крім того, 3 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Кредитного договору, якою сторони уточнили та погодили окремі умови зобов`язання (а.с.55). 14 листопада 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-Капітал"» було укладено Договір факторингу № 14/11/2024, за умовами якого право вимоги за Кредитним договором було передано новому кредитору - ТОВ «ФК "Кредит-Капітал"». Відповідно, останнє набуло статусу правонаступника у зобов`язаннях Відповідача (а.с. 78). Згідно з Витягом з Реєстру боржників (а.с. 92), ТОВ «ФК "Кредит-Капітал"» набуло право вимоги до [PERSON] у розмірі 51 445,88 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 251,24 грн; нараховані проценти - 37 194,64 грн; штрафні санкції - 8 000,00 грн. Частина перша та третя статті 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію - зокрема, сплатити кошти, - а кредитор, у свою чергу, має право вимагати належного виконання обов`язку. При цьому зобов`язання повинно здійснюватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином - згідно з умовами договору, вимогами цивільного законодавства, а за відсутності таких - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, а останній - повернути кредит та сплатити проценти на умовах, визначених договором. Зобов`язання Відповідача саме за таким договором і є предметом розгляду. На підставі частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не передбачено договором. Розмір процентів визначається або договором, або, у разі відсутності таких умов, обліковою ставкою НБУ. Відповідач, отримавши кошти за Кредитним договором, зобов`язалася повернути їх у встановлений строк із відповідною оплатою за користування. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути отримані грошові кошти у строки та порядку, визначені договором. Відповідач порушила це зобов`язання, допустивши прострочення платежів. На підставі частини першої статті 611 ЦК України, порушення зобов`язання тягне за собою настання правових наслідків, визначених договором або законом. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо не виконав обов`язок у строк, встановлений договором. Як встановлено на підставі доказів у справі, Відповідачка не виконала свої договірні зобов`язання належним чином, що призвело до утворення заборгованості в загальній сумі 51 445,88 грн, яка складається з основної суми боргу, нарахованих процентів та штрафних санкцій. Надані Позивачем розрахунки Відповідачем не були спростовані чи оскаржені, жодних доказів на підтвердження повного або часткового виконання зобов`язання не подано. Відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, у свою чергу, оцінює докази на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження усіх наданих матеріалів,

Outcome: approved