Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Глинянської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування та встановлення фактів, що мають юридичне значення, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] померла її тітка - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається з земельної ділянки площею 1,3066 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,0676 га, кадастровий номер 4621884900:13:000:0102, та площею 0,2390 га, кадастровий номер 4621884900:12:000:0414, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області (Глинянської міської ради Львівського району Львівської області). При житті [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу. [INFO] помер чоловік тітки позивача - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,3419 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,0570 га, кадастровий номер 4621884900:13:000:0100, та площею 0,2849 га, кадастровий номер 4621884900:12:000:0419, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташовані на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області (Глинянської міської ради Львівського району Львівської області). Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла його дружина, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, так як проживала з померлим до дня його смерті та вступила в управління спадковим майном. Інших спадкоємців до майна померлих немає. Позивач зазначає, що спадщину прийняла, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном померлих, та, маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавців, звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом їй у цьому було відмовлено, оскільки оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавців на майно, відсутні. Окрім того у правовстановлюючих документах [PERSON] вбачаються розбіжності у її прізвищі, а саме: у Державному акті на право власності на земельну ділянку її прізвище вказано як " [PERSON] ", однак правильно " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про смерть. У правовстановлюючих документах [PERSON] теж вбачаються розбіжності у його імені, а саме: у Державному акті на право власності на земельну ділянку його прізвище вказано як « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », хоча правильно " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про смерть. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернулася до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у с. Підгайчики Золочівського району Львівської області. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у с. Підгайчики Золочівського району Львівської області. З матеріалів справи встановлено, що позивач є племінницею [PERSON] . Як вбачається з копії державного акту серії ЛВ № 076668 на право власності на земельну ділянку, виданого 07.09.2004, [PERSON] на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16.07.2004 № 298, є власником земельної ділянки площею 1,3066 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,0676 га, кадастровий номер 4621884900:13:000:0102, та площею 0,2390 га, кадастровий номер 4621884900:12:000:0414, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області. Згідно копії державного акту серії ЛВ № 076670 на право власності на земельну ділянку, виданого 07.09.2004, [PERSON] на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16.07.2004 № 298, є власником земельної ділянки площею 1,3419 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,0570 га, кадастровий номер 4621884900:13:000:0100, та площею 0,2849 га, кадастровий номер 4621884900:12:000:0419, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташовані на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області. Встановлено, що [PERSON] 23.05.2005 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла племінниці - [PERSON] , 1974 року народження. Цей заповіт посвідчено секретарем Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 295. Як вбачається з довідки, виданої Підгайчиківським старостинським округом Глинянської міської ради Львівського району Львівської області № 154 від 23.07.2024, останнім постійним місцем реєстрації померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] було [ADDRESS] . [PERSON] народився [INFO] у с. Любачів, Республіка Польща. На дату смерті останнього разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно довідки, виданої Підгайчиківським старостинським округом Глинянської міської ради Львівського району Львівської області № 155 від 23.07.2024, останнім постійним місцем реєстрації померлої [INFO] спадкодавиці [PERSON] було [ADDRESS] . [PERSON] народилася [INFO] . На дату смерті останньої разом з нею ніхто не був зареєстрований. Як вбачається з довідки, виданої Підгайчиківським старостинським округом Глинянської міської ради Львівського району Львівської області № 223 від 25.10.2024, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] і [PERSON] , який відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 076670, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є одна і та сама особа, який проживав у с. Підгайчики Золочівського (зараз Львівського) району Львівської області. Згідно довідки, виданої Підгайчиківським старостинським округом Глинянської міської ради Львівського району Львівської області № 241 від 11.11.2024, [PERSON] , яка померла [INFO] і [PERSON] , яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 076668, є власницею земельної ділянки загальною площею 1,3066 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є одна і та сама особа. З витребуваної спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадщину після померлого прийняла його дружина - [PERSON] , якій 06.07.1999 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване за № 2372. Спадкове майно, на яке видано вищезазначене свідоцтво складається з: житлового будинку глиновалькового, зазначеного в плані під літерою "А-1", що знаходиться у с. Підгайчики Золочівського району Львівської області. Окрім того, 06.07.1999 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване за № 2374, до майна померлого [INFO] [PERSON] , яке складається з трьох грошових вкладів, з належними компенсаціями та відповідними процентами на них. З витребуваної спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадщину після померлої прийняла її племінниця - [PERSON] , якій 26.02.2009 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване за № 432. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з: житлового будинку цегляного, зазначеного в плані під літерою "А-1", що знаходиться у [ADDRESS] . Окрім того, 26.02.2009 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване за № 434, до майна померлої [INFO] [PERSON] , яке складається з п`яти грошових вкладів, з належними компенсаціями і відповідними процентами на них. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини щодо спадкування майна померлого [PERSON] поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР, Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , так як вступила в управління спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини та подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідно вона є такою, що прийняла спадщину за законом на підставі ст. 549 ЦК УРСР після смерті останнього, але документально не оформила своїх спадкових прав на оспорювані земельні ділянки. З врахуванням того, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини щодо спадкування майна померлої поширюються норми ЦК України. Згідно зі статтями 1296, 1297 ЦК України. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 217,1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Нотаріальне законодавство передбачає видання свідоцтва про право на спадщину лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове майно, яких в позивача немає. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши обставини справи, що підтверджені належними, допустими та достатніми у своїй сукупності доказами, судом встановлено, що позивач має право на визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки після смерті тітки, як спадкоємець за заповітом, одну з яких спадкодавиця, в свою чергу, прийняла після смерті свого чоловіка, так як проживала на момент смерті разом із ним однією сім`єю та вступила в управління та володіння спадковим майном. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відсутність інформації про осіб, які фактично прийняли спадщину та/або звернулися з відповідною заявою про прийняття спадщини, відсутність у позивача належних правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтовані та підлягають до задоволення. Що стосується вимоги позивача про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд зазначає наступне: наданими суду доказами підтверджується факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 076668 від 07.09.2004, виданий на ім`я " [PERSON] " фактично належить [PERSON] , яка померла [INFO] та підтверджується, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 076670 від 07.09.2004, виданий на ім`я " [PERSON] " фактично належить [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з наведеним, позовні вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягають до задоволення.

Outcome: approved