Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

23.06.2025 представник позивача Кеню Д.В. через систему «Електронний Суд» звернувся в суд із вказаним вище позовом,в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Цикл Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №22038000187505 в розмірі 65450,32 грн., та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.10.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем було укладено кредитний договір №22038000187505, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 08.10.2021 (п.1.2 Кредитного договору). Цільове призначення: на споживчі потреби. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника як це передбачено умовами кредитного договору. Виходячи з вищезазначеного при укладанні кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТзОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТзОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №22038000187505 від 08.10.2019. Відповідач за кредитним договором своїх зобов`язань не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 65450,32 гривень, яка складається з: 44544,90 - заборгованість по тілу кридиту; 0,01 - заборгованість по відсотках; 20905,41 - заборгованість по комісії. У зв`язку із вищенаведеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 24.06.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін 17.07.2025, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 08.10.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем було укладено кредитний договір №22038000187505 у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до до 08.10.2021 (п.1.2 Кредитного договору). Цільове призначення: на споживчі потреби. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти у строки і на умовах, передбачених договором. 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №28/03/24, відповідно до умов якого позивач прийняв належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22038000187505 від 08.10.2019. Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку заборгованості така за кредитним договором №22038000187505 від 08.10.2019 становить 65450,32 грн., яка складається з: 44544,90 грн. - заборгованість по тілу кридиту; 0,01 грн.- заборгованість по відсотках. Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови укладеного нею кредитного договору. Як вбачається зі змісту вказаного вище кредитного договору таким передбачено комісію в розмірі 20905,41 грн. Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №479/191/17. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що положення кредитного договору №22038000187505 від 08.10.2019 про сплату позичальником комісії в розмірі 20905,41 грн. є нікчемним, суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемним з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору комісії у розмірі 20905,41 грн. задоволенню не підлягають. Тому з відповідача на користь позивача згідно даного кредитного договору стягненню підлягає 44544,91 грн., яка складається з: 44544,90 грн. - заборгованість по тілу кридиту; 0,01 грн.- заборгованість по відсотках. Відтак, задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2442,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., що разом становить 7442,40 грн.

Outcome: partial