Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Представник Некрасов О.В. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 квітня 2016 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з матір`ю за кордоном. Відповідач на даний час працбє в [INFO] , але жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Участі у вихованні сина відповідач також не приймає, стан здоров`я відповідача задовільний, жодних протипоказань до фізичної чи інтелектуальної праці він не має. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не меншу 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. До початку проведення судового засідання представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але завчасно надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), посилаючись на те, що у зв`язку з отриманим тяжким пораненням він потребує лікування. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 30 квітня 2016 року підтверджується копією свідоцтва про шлюб. З копії свідоцтв про народження вбачається факт родинних відносин між сторонами і їх сином [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Факт проживання дитини разом з позивачем підтверджується витягами з реєстру Іларіонівської територіальної громади, де місцем їх реєстрації є [ADDRESS] . Суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів 1/3 частина заробітку відповідача є завищеним. Так, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Отже, враховуючи, що відповідач не посилався на відсутність у нього офіційного джерела доходу, доказів щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання дитини саме в розмірі 1/3 частини позивач суду не надала, сама позивачка є працездатною і також зобов`язана приймати участь в матеріальному забезпеченні дитини, суд вважає, що відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини і розмір цієї допомоги повинен складати 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В той же час, посилання відповідача на поранення і необхідність лікування є недоведеними, оскільки жодного доказу з цього приводу суду не надано. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково. Оскільки позивач від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial