Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

В березні 2024 року ТОВ «Споживчий центр» в особі представника Ларіонова К.О., через систему «Електронний суд» звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено Кредитний договір № 17.05.2023-100001652, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 8\~000 грн. на строк 42 дні. Свої зобов`язання Товариство виконало в повному обсязі, в той час як відповідачем була проведена лише часткова сплата по кредитному договору. Таким чином, станом на 27.06.2023 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 12203,99 грн., яку представник просить стягнути з відповідача на користь Товариства. Ухвалою судді від 06.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 03.06.2025 року відповідач подав через канцелярію відзив на позовну заяву, в якому вказав, що не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання коштів в сумі 8000 грн., однак визнає заборгованість у розмірі 6\~600 грн. Позивач в судове засідання в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою проживання. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 17.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 17.05.2023-100001652. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 8\~000 грн. на строк 42 дні. На підтвердження переказу кредитних коштів Товариство надало квитанцію № 2311618793 від 17.05.2023 року. Відповідач не заперечує ні факту укладення кредитного договору ні отримання коштів від позивача у розмірі, який вказаний останнім. Як вбачається з Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача період користування кредитом кожні 14 днів, сума платежу за розрахунковий період складає 4072,32 грн., яка включає в себе погашення суми кредиту (1528,32 грн., 2985,08 грн., 2486,60 грн.) та проценти користування за кредитом (1344 грн., 1087,24 грн., 585,75 грн.). Позивач вказав, що відповідач частково сплатив заборгованість по кредиту в загальному розмірі 1400 грн., що було враховано під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги. Таким чином, станом на 27.06.2023 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 12203,99 грн., з яких: 6600 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4403,99 грн. заборгованість за відсотками, 1200 грн. комісія. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В свою чергу, відповідач просить суд відмовити позивачу у стягненні 1200 грн. комісії та здійснити нарахування процентів за кредитним договором відповідно до наявного в матеріалах справи, графіку платежів. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. У п.\~11\~Договору сторони\~погодили,\~що комісія\~сплачується одним\~платежем в\~сумі 1200\~грн. і на момент підтвердження укладення кредитного договору відповідач з ними був ознайомлений, тому суд не вбачає підстав для відмови стягнення вказаної суми комісії на користь позивача. Разом з цим, суд приймає до уваги доводи відповідача з приводу процентів за користування кредиту та приходить до висновку, що позивач не надав обґрунтований розрахунок нарахованих процентів в сумі 4403,99 грн., відтак в цій частині приходжу до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача процентів у сумі 3016,99 грн., які сторони погодили під час укладення договору. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 10\~816,99 грн., з яких: 6600 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3016,99 грн. заборгованість за відсотками, 1200 грн. комісія. Враховуючи понесені та документально підтверджені судові витрати, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2147,09 грн.

Outcome: approved