Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 серпня 2002 року між нею і [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 560. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Влітку 2024 року сімейні відносини з відповідачем погіршилися. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів. Шлюбні відносини з відповідачем припинені на початку січня 2025 року через різні погляди, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги. З цього часу не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у своїй заяві просила здійснювати розгляд справи в її відсутність. До початку судового розгляду відповідач також надав заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 10 серпня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що зроблений актовий запис № 560 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , яка народилася [INFO] . В січні 2025 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Суд враховує, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Приймаючи до уваги взаємовідносини між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин та небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач питання про відновлення її дошлюбного прізвища не ставила, тому прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] », що не позбавляє її права змінити прізвище у позасудовому порядку. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас статтею 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлений порядок розподілу витрат у разі визнання позову. Відповідачем до початку розгляду справи по суті була подана письмова заява про визнання позову про розірвання шлюбу. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути половину сплаченого нею при зверненні до суду судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved