Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до АТ «Державний ощадний банк України»,\~в якій\~просить зняти заборону у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 57336, зареєстрований 08.07.2004 реєстратором Олександрійська міська державна нотаріальна контора №1 Кіровоградської області на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.07.2004 на об`єкт нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] . Згідно з якою просить припинити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження нерухомого майна (заборону на нерухоме майно) - квартиру в [ADDRESS] , загальною площею 53,2 кв., що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим 08.07.2004 реєстратором Олександрійська міська державна нотаріальна контора №1 Кіровоградської області на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.07.2004, реєстраційний номер 57336. В обґрунтування вказувала, що їй на праві приватної спільної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 листопада 2004 року. В січні 2025 року вона звернулась до приватного нотаріуса за консультацією з приводу продажу квартири, нотаріус переглянув наявні документи та перевірив їх згідно Державних реєстрів, згідно яких було виявлено, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] було накладено заборону на нерухоме майно, зареєстрованого 08.07.2004 за №57336 реєстратором: Олександрійська міська державна нотаріальна контора №1 Кіровоградської області. Підставою обтяження - ухвала Олександрійського міськрайонного суду від 06.07.2004 №б/н. Дійсно, її чоловік у 1997 році отримав позику в сумі 2000 грн. У 2002 році чоловік помер, але кредит залишився не погашений, про це їй стало відомо тільки після прийняття спадщини після чоловіка та подачі позову до суду. У 2004 році банк подав позов до неї про стягнення заборгованості по позиці. Згідно з рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.07.2004 №2-197-04р. з неї на користь Олександрійського відділення №3070 ВАТ «Державний Ощадний Банк України було стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 3557 грн. Вказану заборгованість стягували з її пенсії у примусовому порядку. Згідно довідки виданої Акціонерним товариством «Державним ощадний банк України 17.02.2025 №109.40/071-05-223 зазначено, що заборгованість за кредитами в філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» станом на 17.02.2025 року відсутня інформація щодо укладання договорів з АТ «Ощадбанк», накладання арешту на квартиру позивача, порушує його права, як власника житла, вказані підстави і стали зверненням до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18.03.2025 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~17.04.2025 року від позивачки [PERSON] надійшло клопотання про виключення АТ «Державний ощадний банк України» з числа третіх осіб та залучення АТ «Державний ощадний банк України» в якості відповідача; змінити процесуальний статус з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Олександрійську міську державну нотаріальну контору №1 Кіровоградської області; залучити Олександрійську міську раду Кіровоградської області в особі державного реєстратора в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20.05.2025 року, виключено з числа відповідача Олександрійську міську державну нотаріальну контору №1 Кіровоградської області \~та залучено Олександрійську міську державну нотаріальну контору №1 Кіровоградської області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача до участі в справі. Виключено\~з числа третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог АТ «Державний ощадний банк України», та залучено АТ «Державний ощадний банк України», в якості відповідача, до якого\~позивачем заявлені вимоги. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Олександрійську міську раду Кіровоградської області в особі державного реєстратора. Ухвалою суду від 19.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. \~ \~ \~ \~Від позивача надійшла заява, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у її відсутність. \~ \~ \~ \~Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. В свою чергу, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Треті особи, які не заявляють самостійний вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , Олександрійська міська державна нотаріальна контора №1 Кіровоградської області, Олександрійська міська рада Кіровоградської області в особі державного реєстратора у судове засідання не з`явилися про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надійшло. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. [PERSON] \~ та\~члени \~її сім`ї\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.11.2004 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.07.2004 року, стягнуто з [PERSON] на користь Олександрійського відділення № 3070 ВАТ «Державний Ощадний Банк» заборгованість в сумі 3557,25 грн. та судові витрати в розмірі 51,00 грн. в прибуток держави. В рамках вказаної справи забезпечено позов, а саме ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.07.2004 року, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до відповіді, наданої заступником голови Олександрійського міськрайонного суду від 24.02.2025 року, ухвалу суду від 06.07.2004 року щодо накладання арешту на майно [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] , в архівних фондах Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відсутня, а тому надати копію ухвали суду чи надати будь-яку інформацію не представляється можливим. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки, наданої керуючим ТВБВ №10010/0150 від 17.02.2025 року, вбачається, що заборгованість за кредитами в філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» станом на 17.02.2025 року за вказаними параметрами запиту згідно АБС ММФО відсутня інформація щодо укладених договорів з АТ «Ощадбанк». \~ \~ \~ \~Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 26.02.2025 року, де мається заборона на нерухоме майно, зареєстрованого 08.07.2004 реєстратором Олександрійська міська державна нотаріальна контора №1 Кіровоградської області на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.07.2004 на об`єкт нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Наведені Конституційні гарантії права\~володіти своїм\~майном поєднується\~з такими\~ж вимогами\~ст.\~1\~Першого Протоколу\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод зі\~змінами,\~внесеними Протоколом\~№11\~де зазначено,\~що кожна\~фізична або\~юридична особа\~має право\~мирно володіти\~своїм майном.\~Ніхто не\~може бути\~позбавлений своєї\~власності інакше\~як в\~інтересах суспільства\~і на\~умовах,\~передбачених законом\~і загальними\~принципами міжнародного\~права,\~яка відповідно\~до вимог\~частини 1\~статті 9\~Конституції України\~ратифікована 17.07.1997\~Законом України\~«Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду. Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Копеський проти Словаччини» зазначено, що майном може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 30 ЦПК України\~позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зняття арешту з майна, тобто скасування існуючого обтяження, не буде порушувати прав та інтересів будь-яких осіб. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушуються права позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги розпорядитися своїм майном, при цьому підстав для продовження обтяження на майно судовим розглядом не встановлено, тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб - шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. \~ \~ \~ \~Отже, на час звернення з позовною заявою обтяження з майна не знято, цим в свою чергу порушується право приватної власності позивача, та внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм житловим будинком на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Разом з тим, згідно з частиною 3\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили (є редакції\~Закону № 2518-ІХ від 15.08.2022). Тому належним способом захисту прав позивача є припинення обтяження речового права на нерухоме майно. За ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2\~ст.16 цього Кодексу\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи наявність обтяження на майно та не можливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого обтяження, оскільки позовні вимоги засновані на \~законі\~та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника (постанова Верховного Суду 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21). Щодо твердження відповідача стосовно того, що він є неналежним, зокрема, що АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і не може відповідати за внесення записів про обтяження нерухомого майна, то суд виходить з наступного. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2011 № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 № 261» 7 червня 2011 року здійснено державну реєстрацію змін до Статуту ВАТ «Ощадбанк», які стосуються зокрема найменування банку. Відповідно до п. 4 Статуту АТ «Ощадбанк» повне найменування банку: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», скорочене АТ «Ощадбанк». Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21, визначено, належним відповідачем за вимогою про скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна є саме банк. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для обтяження у вигляді арешту, а вимога позивача підлягає задоволенню. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved