Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

23.05.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, яка 14 червня 2025 року була уточнена та відповідно до якої просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 12\~000, 00 доларів США та стягнути суму прострочення грошового зобов`язання (за період з 12.07.2012 по 17.05.2024) в якості 3% річних від простроченої суми боргу, що складає суму в розмірі 168\~204,50 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу, що складає 50\~000,00 грн. та судовий збір. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024 року справу передано у провадження судді Сіденка С.І. Ухвалою суду від 01.07.2024 року вищевказану справу було направлено за підсудністю до Криворізького районного суду Дніпропетровської області. 18.09.2024 року на адресу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали цивільної справи, як помилково надіслані т 2.10.2024 матеріали цивільної справи розподілені для розгляду судді Ковтун Н.Г. В обґрунтування уточненого позову від 13.06.2024 посилається на те, що 12.07.2012 [PERSON] запропонував позивачу придбати транспортний засіб марки Tatra-815, реєстраційний номер [NUMBER] за суму в розмірі 12000 доларів США. На підтвердження намірів придбати вказаний вище транспортний засіб позивачем було передано відповідачу суму в розмірі 12000 доларів США, про що останнім було складено відповідну розписку. Проте, як вбачається з фактичних обставин, відповідач [PERSON] своїх зобов`язань в повному обсязі не виконав. Згодом транспортний засіб Tatra-815, було витребувано від позивача на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2016 року. Фактично відповідач привласнив собі грошові кошти, протиправно користується ними. Більш того, [PERSON] , [PERSON] грошові кошти в розмірі 12000 доларів США, також передані не були, відповідач протиправно залишив такі кошти у себе. Однак до теперішнього часу відповідачем грошові кошти не повернуто, тому позивач змушений звертатись до суду з позовом з метою захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою суду від 07 жовтня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно ухвалою суду зобов`язано позивача на підтвердження наявності заборгованості за договором позики надати оригінал розписки від 12.07.2012 року. 18 березня 2025 року здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження 15 квітня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представники в судове засідання не з?явилися, від останніх надійшла заява про розгялд справи без їх участі та участі позивача. Наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце розгляду справи повідомлявсяналежним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розглядсправи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Третя особа Князь [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем 12.07.2012 на підтвердження намірів придбати автомобіль Tatra-815, реєстраційний номер [NUMBER] , було передано відповідачу [PERSON] для передачі [PERSON] , кошти у розмірі 12000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на день звернення до суду складає 473 160,00 грн, що підтверджується оригіналом розписки від 12.07.2012 року (а.с.152). Крім того, з вказаної розписки вбачається, що відповідач [PERSON] . Підтвердив факт отримання грошових коштів, де останній взяв на себе обов`язок передати грошові кошти [PERSON] . Вказаний транспортний засіб було передано позивачу [PERSON] . На підставі договору купівлі-продажу, який був укладений на підставі довіреності, яку було видано ТОВ «ТВВ БУДСЕРВІС», якою уповноважено відповідача зняти з обліку транспортний засіб Tatra-815, реєстраційний номер [NUMBER] (спеціальний вантажний), 1987 року випуску, червоного кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3.08.2016по справі №212/6438/14-ц визнано недійсною довіреність без дати її вчинення, від ТОВ «ТВВ БУДСЕРВІС», якою уповноважено [PERSON] зняти з обліку транспортний засіб Tatra-815, реєстраційний номер [NUMBER] (спеціальний вантажний), 1987 року випуску, червоного кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; визнано недійним договір купівлі-продажу у формі довідки-рахунку ДПІ №349686, укладений 18.07.2012 ТОВ «ТВВ БУДСЕРВІС» в особі Аксьонова Артема Валерійовича із [PERSON] , на продаж належного ТОВ «ТВВ БУДСЕРВІС» на праві власності транспортного засобу Tatra-815, реєстраційний номер [NUMBER] (спеціальний вантажний), 1987 року випуску, червоного кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; визнано за ТОВ «ТВВ БУДСЕРВІС» право власності на транспортний засіб Tatra-815, реєстраційний номер [NUMBER] (спеціальний вантажний), 1987 року випуску, червоного кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; витребувано транспортний засіб Tatra-815, реєстраційний номер [NUMBER] (спеціальний вантажний), 1987 року випуску, червоного кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] від [PERSON] на корить ТОВ «ТВВ БУДСЕРВІС». Рішення перебуває на примусовому виконанні. 05 лютого 2024 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення коштів за борговою розпискою відмовлено . 14 травня 2024 року постановю Дніпровського апеляційного суду рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської о бласті від 05 лютого 2024 року залишено без змін. В обгрунтування, колегіє апеляційного суду було вказано, що при звернені позивачем не вірно зазначені відносини , які виникли між стронами у справі та вказують на право звернутись із позовом про стягнення коштів в порядку ст.1212 ЦК України. 20.05.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути безпідставно набуті кошти, однак відповіді не отримав. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами глави 83 ЦК України. Статтею202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 205\~ЦК України сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно з положеннями ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1ст. 628 ЦК Українипередбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~635\~ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуютьсяпротягомпевного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Статтею 657\~ЦК України визначено, що договір купівлі- продажуземельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі- продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212\~ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212\~ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття(збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Разом із тим, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/абообраногопозивачем способу захисту(постанова Верховного Суду від 04.12.2019 року справа № 917/1739/17). Згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (частина перша, друга статті 76 ЦПК України). Беззаперечним є факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 12000 доларів США від позивача [PERSON] . Цей факт підтверджується оригіналом розписки від 12.07.2012 року, підписаної відповідачем. Окрім того, матеріали справи не містять доказів щодо повернення коштів позивачу, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальнимобов`язком. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність, взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а тому, з огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що [PERSON] безпідставно набув грошові кошти в розмірі 12000 доларів США та порушує майнові права [PERSON] , тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно із частиною другою статті 1214\~ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536\~ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦКборжник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі№ 910/22034/15 зробленийвисновок, що стаття625\~ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17. Відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачений частиною другою статті 625 ЦК Україниобов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання грошових коштів позивача. У постанові ВП ВС від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 зроблено висновок, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212\~ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконатитаке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно. У статті 1212\~ЦК України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна. Позивачемнаданодо судурозрахунок суми трьох процентів річних від простроченої суми за період з 12.07.2012 до 17.05.2024. З вказаного розрахунку слідує, що сума трьох процентів річних становить 168204,50 грн. Зважаючи на вказані вище норми, а також те, що зобов`язання повернути отримані [PERSON] від позивача кошти у розмірі 12000 доларів США виникло з моменту їх отримання, то суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача трьох процентів річних, що в загальному розмірі становить 168204,50 грн. При цьому, суд задовольняє дану вимогу позивача в межах заявлених позовних вимог. При вирішенні питання розподілу судових витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката ,несутьсторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається насторонипропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язанізрозглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3)у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань,безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 16.05.2024 року між [PERSON] та адвокатами Морозовим В.Ю. та [PERSON] укладено Договір про надання юридичних послуг. Сторонами договору узгоджено вартість наданих юридичних послуг, згідно до додатку №1 до договору від 16.05.2024 року. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правничої допомоги та її вартість. Позивачем, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, до позовної заяви додано; договір про надання юридичних послуг від 16.05.2024; Додаток №1 до договору про надання юридичних послуг від 16.05.20204; акт наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 16.05.2024 року, де зазначено вид послуг, здійснених адвокатом, їх вартість, що визначена в сумі 50000,00 грн; квитанцію про сплату коштів від 17.05.2025 року про оплату коштів за надання правничої допомоги в розмірі 50000,00 грн. Частиною четвертою, п`ятою статті 137\~ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого наведення справи часу), з огляду на те, що адвокати не приймали участь в судовому засіданні, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, який буде достатній в даному випадку та не становитиме надмірного тягаря для відповідача. За правилами частини 1статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати позивача зі сплати судового збору за позовною заявою в розмірі 6413,76 грн, підлягають відшкодуванню останньому за рахунок відповідача. 2 жовтня 2024 року за заявою позивача було забезпечено позов шляхом заборони проведення будь-яких дій, що пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава та інше) майна, яке належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у вигляді земельної ділянки загальною площею 5,4732, кадастровий номер 3521984400:02:000:9025. Зазначена земельна ділянка заходиться за адресою: Кіровоградська область, Долинський район, с/рада Кіровська. Відповідно до ч .7, 8 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved