Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

07 травня 2025 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Какун А.С. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь фінансової компанії суму заборгованості: - за кредитним договором №1293591 від 03 липня 2024 року в розмірі 23 761,36 гривень; -за договором позики №2915132 від 18 липня 2024 року в розмірі 18 705,00 гривень. Всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 42 466,36 гривень та понесені судові витрати. Розгляд просив провести за відсутності сторони позивача. Проти заочного розгляду не заперечує. В обґрунтування заяви зазначено, що 03 липня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] було укладенокредитний договір №1293591. Крім того, 18 липня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладенодоговір позики №2915132. В подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» і ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»за умовами договорів факторингу передали (відступили) ПАТ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за договорами №1293591 від 03 липня 2024 року, №2915132 від 18 липня 2024 року. При цьому, через порушення позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за договорами утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 13 травня 2025 року справу прийнято до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи по суті з повідомленням (викликом) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, та право протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні. 19 травня 2025 року [PERSON] подав на електрону адресу суду (та 06 червня 2025 року продублював за допомогою системи «Електронний суд») відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, скільки він не отримував жодних оригіналів договорів або підтвердження укладення кредитного договору №1293591 чи договору позики №2915132, він не може підтвердити факт підписання таких договорів або наявність дійсних зобов`язань за ними, просить суд витребувати у позивача всі оригінали документів, підтвердження переказу коштів, підписані ним документи, графіки платежів, розрахунки. Вважає, що позивач не надав належних доказів виникнення заборгованості, а заявлена сума включає незаконні або неспівмірні штрафи. Просить врахувати його тяжке матеріальне становище, оскільки він перебуває в Угорщині, де не має майна, активів та стабільного доходу, що до грудня 2024 року він мав статус особи з інвалідністю, однак не може зараз пройти повторний огляд МСЕК, в серпні 2024 року він потрапив в аварію, після чого був екстрено прооперований в Угорщині з видаленням селезінки, після чого проходив тривалу реабілітацію протягом 6 місяців, що додатково унеможливлювало його фізичний та професійний стан. Посилаючись на такі обставини, [PERSON] просить Відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, або, у разі визнання факту позики, обмежитися лише тілом кредиту без штрафних санкцій. Також 19 травня 2025 року [PERSON] подав заяву про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09 червня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про перехід із спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження. Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 червня 2025 року відповідач [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» подав клопотання, про участь у справі в режимі відеоконференціїї. Як на підставу посилається, що з червня 2023 року перебуває за межами України, тому не має фізичної можливості з`явитися до суду особисто. Ухвалою судді від 25 червня 2025 року таке клопотання задоволено, та роз`яснено [PERSON] процедуру прийняття участі в засіданні за допомогою системи відеоконференцзв`язку. Станом на час проведення судового засідання 03 липня 2025 року було встановлено, що [PERSON] не зареєструвався в системі «ВКЗ» в «Електронному кабінеті» «Електронного суду». Згідно ч.5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву. За таких обставин, враховуючи повторність неявки відповідача [PERSON] до засідання, наданих сторонами заяв по суті спору, суд вбачає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, та відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України - без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03 липня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1293591 в електронній формі. За п.1 договору кредитодавець передав позичальнику грошові кошти у кредит, в сумі 7000 гривень (п.1.2.), загальним строком на 345 днів (п.1.3.), з поверненням згідно графіку платежів. Загальні витрати позичальника складають 27823,60 гривень, з денною процентною ставкою 1,15% (п.1.5.), сплатою комісії в сумі 805 гривень (п.1.5.1), процентами за ставкою 511 відсотків річних (п.1.5.2., 1.5.3.) Для укладення цього договору, в електронній формі [PERSON] було підписано Договір про споживчий кредит №1293591 від 03.07.2025 року, Додаток №1 до нього - Графік платежів; Додаток №2 - Заяву на отримання кредиту №1293591 від 03.07.2025 року, паспорт споживчого кредиту №1293591 з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, Графік платежів до паспорту споживчого кредиту №1293591, анкету заяву на кредит №1293591 від 2024-07-03. Як вбачається з платіжного доручення 37083664 від 03 липня 2024 року, ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» виконав свої зобов`язання, та перевів на рахунок [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в сумі 7000,00 гривень. 30 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» був укладений договір факторингу №3010.2024, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до боржників ТОВ «ФК «Незалежні фінанси», згідно витягу з реєстру додатків, також і до [PERSON] . Крім того, 18 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2915132 в електронній формі. За п.2 договору позикодавець передав позичальнику грошові кошти у кредит, в сумі 5800 гривень (п.2.), загальним строком на 15 днів (п.2.2.), з процентною ставкою 0,01% (п.2.3.), комісією 22,36% що складає 1296,88 гривень, денною процентною ставкою 1,50%, процентами за понадстрокове користування позикою 5% на день, пенею 5% на день, орієнтованою реальною річною процентною ставкою 19753,35%, орієнтовною загальною вартістю позики 7105,00 гривень (п.2.4.). Вказаний договір позики укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписаний накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором [NUMBER], який був надісланий [PERSON] , e-mail [INFO] на номер мобільного телефону [NUMBER] о 19:11 годині 18 липня 2024 року. Разом із договором позики №2915132 від 18 липня 2024 року [PERSON] було надіслано, і підписано ним як складову частину кредитного договору - додаток №1 з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» був укладений договір факторингу №14/06/21, відповідно до п.1.1 якого позивач набув право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до боржників ТОВ «ФК«1БАНК», включаючи суму основного зобов`язання(позики), плату за позикою(плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань. Перелік божників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору. В подальшому щодо цього договору факторингу укладались додаткові угоди №2 від 28 липня 2021 року, №7 від 13 червня 2022 року, №44 від 26 листопада 2024 року. Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників №37 від 26 листопада 2024 року, та витягу з Реєстру Боржників №37 від 26 листопада 2024 року, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №2915132 на загальну суму 18705 гривень. Первісні позикодавці (кредитодавці) ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином виконали свої зобов`язання за кредитним договором №1293591 від 03 липня 2024 року і договором позики №2915132 від 18 липня 2024 року, надавши [PERSON] кредит в сумі 7000,00 гривень і 5800 гривень відповідно. Натомість позичальник [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором №1293591 від 03 липня 2024 року в розмірі 23761,36 гривень, що складається із заборгованості за основним зобов`язанням 7000 гривен, заборгованістю за процентами за користування кредитом 11056,36 гривень, заборгованості за комісією за надання кредиту 805 гривень, заборгованістю за неустойкою (штраф, пеня) 4900 гривень, а за договором позики №2915132 від 18 липня 2024 року в розмірі 18705,00 гривень, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 5800 гривень, комісії за надання позики 1296,88 гривень, заборгованості за пенею 11600 гривень. При цьому, заперечення відповідача щодо укладення вищевказаних договорів є безпідставними і не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. З огляду на мотивувальну частину цієї постанови Велика Палата Верховного Суду уточнює вказаний вище висновок таким. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Як вже було встановлено судом, умови зазначених договорів в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача. Посилання [PERSON] , що він не отримував жодних оригіналів договорів і не може підтвердити факт їх підписання спростовано дослідженими доказами, що доводять укладення договорів згідно ЦК України і ЗУ «Про електронну комерцію», шляхом підписання договорі електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, а також, по результатам - отримання [PERSON] кредитних коштів на його картку. Клопотання [PERSON] про «витребування у позивача всі оригінали документів, підтвердження переказу коштів, підписані ним документи, графіки платежів, розрахунки» не відповідає положенням ч.2 ст. 84 ЦПК України, та з урахуванням вже наданих стороною позивача доказів, направлене на затягування розгляду справи. За таких обставин, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за основними зобов`язаннями, за процентами за користування кредитом, комісією за надання кредиту/позики, - є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню. Посилання [PERSON] про врахування інформації про його матеріальне становище не є підставою для відступу від засад договірного права і невиконання умов укладених у справі договорів. Крім того, [PERSON] уклав обидва договори в 2024 році, відповідно до його посилань, з червня 2023 року перебуваючи за межами України, а отже погодився на прийнятність отримання грошових коштів у кредит за вказаних обставин. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій за кредитними договорами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Поряд із цим, відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати за кредитним договором №1293591 від 03 липня 2024 року заборгованістю за неустойкою (штраф, пеня) 4900 гривень, а за договором позики №2915132 від 18 липня 2024 року заборгованості за пенею 11600 гривень, від сплати яких позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для їх стягнення. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1293591 від 03 липня 2024 року в розмірі 18861,36 гривень, за договором позики №2915132 від 18 липня 2024 року в розмірі 7105 гривень. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1 851,49 гривень На підставі викладеного,

Outcome: partial