Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 18.09.2004 р. сторони перебувають у шлюбі, від якого мають спільну повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , та спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Проте, через різність характерів та поглядів зникло почуття кохання та поваги один до одного, вони перестали розуміти один одного, спільно вирішувати основні питання життєдіяльності сім`ї, в них відсутнє взаєморозуміння, взаємна допомога та підтримка, внаслідок чого вони не підтримують подружні шлюбні відносини. Сторони фактично припинили подружні відносини з липня 2024 року, не мають наміру примиритися. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам, примирення неможливе. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С. Ухвалою від 08.10.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для розгляду справи. Судом було отримано відзив від відповідача, в якому останній зазначає, що проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що попередні 20 років шлюбного життя були стабільними та міцними, а відносини між сторонами погіршились тільки у липні 2024 року, однак вони продовжують проживати разом в одній квартирі, продовжують вести спільне господарство разом із позивачкою, тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивачка також скерувала до суду письмову заяву, в якій наполягала на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки спільне життя між сторонами не склалось, примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна підлягає задоволенню з огляду на наступне. 18.09.2004 р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконкомі Лебединської сільської ради, актовий запис № 11. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , та спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Із врахуванням позиції позивачки та приписів ст. 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, суд доходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, укладеного між сторонами. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд враховує висновок про застосування норми статті 111 СК України, викладений у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 456/848/16, що за змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому слід розірвати шлюб. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Outcome: approved