Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

У лютому 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи Служба у справах дітей Широківської селищної ради, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Широківської селищної ради, Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем у справі [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] є батьком їх спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач свої батьківські обов`язки щодо надання необхідного утримання та участі у вихованні неповнолітньої дитини не виконує. На підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] . З червня 2019 року відповідач життям власної дитини припинив цікавитись, не піклувався про нього, залишив його на фактичному утриманні та вихованні позивача. Також відповідач тривалий час не надає коштів на утримання сина, у зв`язку з чим, станом на 01.12.2024 утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 220\~181,45 грн. На підставі викладеного, просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10 березня 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 08 квітня 2025 року на підставі ухвали суду витребувано з Органу опіки та піклування в особі Широківської селищної ради Дніпропетровської області висновок у справі. 08 квітня 2025 року на підставі ухвали суду залучено до участі у справі Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Ухвалою суду від 08 травня 2025 року судове засідання у справі відкладено. 12 травня 2025 року від представника третьої особи Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначено, що позивач жодними доказами не довела свої позовні вимоги, а тому підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою суду від 03 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, вважала, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, не бере участь в утриманні і вихованні свого сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом здійснення оголошення про виклик особи в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей Широківської селищної ради у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника Служби, вирішення заявлених вимог залишила на розсуд суду. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Широківської селищної ради у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника третьої особи, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилась, в наданих до суду письмових поясненнях просила розгляд справи проводити за відсутності представника Відділу, в задоволенні позову просила відмовити. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . (а.с. 12) Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, здійснену відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 11) Згідно з відомостями Витягу з Реєстру територіальної громади за № 2025/001499865 від 01.02.2025, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10, 14) На підставі судового наказу, виданого Жовтневим районним судом міста Кривий Ріг Дніпропетровської області 10 лютого 2020 року у цивільній справі № 212/591/20, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму починаючи з 27 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 15) На підставі вищевказаного судового наказу 16 березня 2020 року Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження № 61558614 про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Згідно з копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у зазначеному виконавчому провадженні, станом на 01 грудня 2024 року борг [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини склав 220181,45 грн. (18-19) Відповідно до Акту від 06 січня 2025 року про встановлення факту проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] , повністю перебуває на її утриманні, має окрему кімнату та належні умови для навчання і розвитку. Батько дитини проживає окремо та участі у вихованні не бере. Акт підписаний сусідами [PERSON] , [PERSON] та депутатом Широківської селищної ради В. Лавровим. (а.с. 20) Відповідно до характеристики, наданої 06 січня 2025 року, [PERSON] проживає за вищевказаною адресою з неповнолітніми синами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яких виховує самостійно, без участі батьків дітей. Сусідами характеризується позитивно, скарг на її поведінку до селищної ради не надходило. (а.с. 21) Згідно з довідкою № 365 від 24 грудня 2024 року, виданою на ім`я [PERSON] , [PERSON] навчається в 1-А класі Широківського ліцею №1 Широківської селищної ради. Батько участі у вихованні дитини не бере, з учителями не спілкується, батьківські збори та класні заходи не відвідує. (а.с. 23) Згідно з характеристикою учня [PERSON] , [INFO] , який навчається у 1-А класі Широківського ліцею №1 Широківської селищної ради з 1 січня 2024 року, дитина зарекомендувала себе як старанний, дисциплінований учень, добре фізично розвинений. Програмовий матеріал засвоює на достатньому рівні. Вміє читати, дає повні відповіді на запитання. Пише каліграфічно, охайно. Вміє рахувати в межах 100, додає і віднімає в межах 10. Активно працює на уроках, ініціативний, дотримується правил безпеки. Має друзів, підтримує дружні стосунки з однокласниками. Мати, [PERSON] , приділяє належну увагу сину, цікавиться навчанням дитини, допомагає досягти успіху. Відповідально ставиться до виховання сина в сім`ї. (а.с. 22) Відповідно до Висновку виконавчого комітету Широківської селищної ради від 28 травня 2025 року, доцільним є позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . (а.с. 63) Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 9-10 ст. 7 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі №\~758/9706/18\~(провадження № 61-17898св20). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). В ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виховання, спілкування та матеріального утримання сина [PERSON] , [INFO] , з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає, має заборгованість зі сплати аліментів, не піклується про дитину, у вихованні дитини участі не приймає. Будь-які докази на заперечення позовних вимог відповідач до суду не надав, не цікавився судовим розглядом справи. Згідно Висновку виконавчого комітету Широківської селищної ради від 28 травня 2025 року, доцільним є позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . (а.с. 63) За таких встановлених обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо сина є наслідком винної поведінки відповідача, враховуючи насамперед права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги були задоволені, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід сягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved