Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить стягнути солідарно з відповідачів 12 778,79 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1364,95 грн. - інфляційних витрат, 713,00 грн. - 3 % річних та понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн. Посилається на те, що відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 50 від 29 грудня 2014 року) будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». Відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] . У будинку, зокрема і квартирі за вказаною адресою, товариством безперебійно надавались житлово-комунальні послуги. Зазначена квартира належить відповідачам на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності серія номер: 100035 від 30 липня 2010, у рівних частках (по 1/5 частки квартири). Підтвердженням надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам є копії актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт, копії договору № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15 листопада 2012 року, договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01 жовтня 2012 року, копія підрядного договору №21/13 на технічне обслуговування обладнання систем ОДС (ДСС) від 01.08.2013, договору №47 від 01 жовтня 2012 року, договір №09-345 від 01 лютого 2018. Згідно розрахунку заборгованості від 02 жовтня 2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 12 778,79 грн. за період з 01 жовтня 2017 року по 07 травня 2019 року. Крім того, у зв`язку з простроченням сплати вказаної заборгованості, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 1364,95 грн. та 3% річних в сумі 713,00 грн. Відповідачі отримували житлово-комунальні послуги, не відмовлялися від їх отримання, отримували рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містили у собі суму заборгованості. Також від відповідачів не надходило жодного звернення з відповідними заявами та необхідними документами, які б могли підтверджувати тимчасову відсутність споживачів у житлових приміщеннях в спірний період. Крім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальними послугами, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачами не заявлялось. Зазначена заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач просив її стягнути з відповідача. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити. 02 листопада 2020 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Усатовій І.А. Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копії позовної заяви з додатками. Відповідачам був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 50 від 29 грудня 2014 року) будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло будинок за адресою: : [ADDRESS] на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі. Відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира належить відповідачам на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності серія номер: 100035 від 30 липня 2010 року, у рівних частках по 1/5 частки квартири. Між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 06 січня 2010 року, відповідно до умов якого позивач зобов`язався забезпечувати надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за вказано адресою, а відповідач зобов`язалась своєчасно оплачувати такі послуги за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Позивач ТОВ «Перший український експертний центр» забезпечує надання відповідачу житлово-комунальних послуг до переліку яких належать: утримання будинку та прибудинкової території, постачання холодної та гарячої води, водовідведення тощо, про що відповідач отримує відповідні рахунки на оплату. Підтвердженням надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам є копії актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт, копії договору № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15 листопада 2012 року, договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01 жовтня 2012 року, копія підрядного договору №21/13 на технічне обслуговування обладнання систем ОДС (ДСС) від 01.08.2013, договору №47 від 01 жовтня 2012 року, договір №09-345 від 01 лютого 2018. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] : - основний борг за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2017 року по 07 травня 2019 року у розмірі 12 778,79 грн.; - інфляційні втрати в розмірі 1364,95 грн.; - три проценти річних в розмірі 713,00 грн. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачам як співвласникам квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідачі мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості, що за період з 01 жовтня 2017 року по 07 травня 2019 року становить у розмірі 12 778,79 грн.; На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачами суду не надано. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 1364,95 грн. та три проценти річних у розмірі 713,00 грн. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 грн., по 420,40 грн. з кожного.

Outcome: approved