Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

12 травня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) через свого представника - адвоката Гусарову Світлану Михайлівну звернулися до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що перебуває із відповідачем - [PERSON] , 1986 року народження, у шлюбі з 11 жовтня 2008 року. Разом у шлюбі сторони перебувають 16,5 років. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , 2019 року народження. Крім того, зазначає, що спільне життя з відповідачем у позивача не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження у практичних підходах до подружніх відносин та подружніх обов`язків, у тому числі, із ведення сімейного господарства та виховання спільного малолітнього сина. У них різні погляди на сімейне життя.З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Протягом 1,5 років позивач та відповідач разом не проживають, непорозуміння між ними досягло найвищого рівня і це негативно впливає на психоемоційний стан позивача та на стан дитини.Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сина позивач виховує самостійно. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її особистим інтересам, а також інтересам дитини. Постійна психологічна та емоційна прірва між сторонами не зміцнює шлюб, а навпаки його руйнують. Жодні спроби позивача налагодити сімейне життя із відповідачем не призвели до позитивного результату. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач не з`явився; при цьому, 16.06.2025 та 16.07.2025 представник позивача - адвокат Гусарова С.М. подала заяви, де просить розгляд цивільної справи про розірвання шлюбу проводити без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України), у судове засідання не з`явився; відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, що зареєстрований Кир`яківською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області Україна, про що 11 жовтня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 16 (а. с. 12). Подружжя має спільну дитину - сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 02 липня 2019 року (а. с. 13). Наразі сторони не ведуть спільне домашнє господарство, проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать їх інтересам і інтересам дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до приписів ст. 37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і їх відновлювати позивач не має наміру, наполягає на розлученні. Відповідач заперечень на позов не подав. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок, яка сплачена позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved