Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

08.04.2025\~ [PERSON] \~ в\~особі представника\~ адвоката\~Глушич І.І.\~звернувся до\~суду з\~наданим позовом,\~мотивуючи тим,\~що судовим\~наказом Первомайського\~міськрайонного суду\~Миколаївської області\~від 06.03.2025\~у справі\~№ 484/1148/25 провадження\~№ 2-н/484/134/25 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.02.2025 і до повноліття дитини. Зазначив, що підставою для зменшення аліментів вважає наявність у нього дитини від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого стягувались аліменти на підставі виконавчого листа № 2/1421/1073/12 від 04.07.2012. Зазначений виконавчий лист був повернутий стягувачці на підставі її власної заяви, однак він проводжує добровільно сплачувати аліменти. Позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.03.2025 на утримання доньки [PERSON] з частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця до 1/6, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою суду від 15.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у наданій справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.05.2025, 09:30 годину. Сторонам роз`яснено право подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень, письмових пояснень, доказів і клопотань. 05.05.2025 відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог не свідчать про зміни в сторону погіршення матеріального або зміни у сімейному стані, погіршення або поліпшення здоров`я. Підтверджено лише факт того, що в нього є ще одна дитина. Ухвалою суду від 15.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08.07.2025, 09:30 годину. Сторони належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи. 07.07.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача Глушич І.І. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника; в якій вона також зазначила, що вони позовні вимоги підтримують, наполягають на їх задоволені. 08.07.2025 до суду від відповідачки надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу у її відсутність за наявними матеріалами справи та з врахуванням позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву. Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо. Суд вважає, що сторонами надано усі наявні докази і повідомлено суд про усі фактичні обставини справи. Вирішуючи надану справу у порядку загального позовного провадження та дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено,\~що відповідно\~до судового\~наказу Первомайського\~міськрайонного суду\~Миколаївської області\~від 06.03.2025\~у справі\~№ 484/1148/25 провадження\~№ 2-н/484/134/25 з позивача на користь відповідачки на підставі п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України стягнено аліменти на утримання їх доньки - [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,починаючи\~з 26.02.2025 і до повноліття дитини. Відповідно до ч.7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України\~визначає можливість зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками. Такий розмір може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач, як на підставу зменшення аліментів, посилається на наявність у нього дитини від першого шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.12.2011 відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Також позивач зазначає, що на підставі виконавчого листа № 2/1421/1073/12 від 04.07.2012, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, старшим державним виконавцем Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було відкрито виконавче провадження № 59029670 про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.06.2012 і до повноліття дитини. Однак, вищезазначений виконавчий лист було повернуто стягувачці за її письмовою заявою, борг відсутній. Водночас, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження добровільного та регулярного матеріального забезпечення ним сина від першого шлюбу після поверненя виконавчого листа. Отже, встановленим є лише факт повернення виконавчого листа, що не є доказом добровільної сплати аліментів на утримання іншої дитини, а також їх розміру. Встановленим є лише той факт, що у позивача наявна дитина від першого шлюбу і аліменти на її утримання не стягуються у примусовому порядку, адже виконавчий лист повернуто стягувачці. Сама ж по собі наявність у платника аліментів іншої дитини не свідчить про те, що він таку дитину утримує. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17). Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 та 2 статті 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достовірність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує до свого внутрішнього переконання. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частинами 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Позивач не довів тих обставин, на які посилається в обґрунтуванні позовних вимог. Крім того, він не подав доказів про розмір своїх доходів, наявність майна тощо, що унеможливлює висновок про його здатність платити аліменти у визначеному судом розмірі. Враховуючи те, що першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини та встановлений законодавством обов`язок батьків утримувати дитину такою мірою, щоб їй було забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд дійшов висновку, що підстави для зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.02.2025 і до повноліття дитини відсутні, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження обставин, на які посилається в обґрунтуванні позову, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed