Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

24.12.2024 ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" звернулось до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 27034 від 06.04.2021, в\~розмірі 18 750 грн 00 к., а також понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог представником зазначено, що 06.04.2021 між ТОВ "ФК "АВІР ГРУП" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 27034, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 3 000 грн 00 коп.; дата надання кредиту - 06.04.2021; строк кредиту - 30 днів; валюта кредиту - UAH; стандартна процентна ставка - 2,5 % в день або 912, 5 % річних. Станом на 25.06.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 27034 від 06.04.2021 становить 18 750 грн 00 коп., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 3\~000\~грн 00 коп., прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 15 750 грн 00 коп. Згідно п. 2.4 кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На виконання вимог п. 2.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). На підтвердження виконання п. 2.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ "Платежі онлайн" ТОВ "Платежі онлайн" від 20.05.2024, відповідно до якого 06.04.2021 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3 000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Умовами п. 6.1 кредитного договору, передбачено, що цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до 6.2 договору, сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. 17.02.2022 між ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" та ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" відступило ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 02-17/02/2022, ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, за ним рахується заборгованість. Невиконання відповідачем умов договору про надання фінансового кредиту № 27034 стало підставою для пред`явлення в суді даного позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Судовий розгляд справи призначено на 20.02.2025. 18.02.2025 представником позивача направлено до суду заяву про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у розмірі 10 500 грн 00 коп. 20.02.2025 за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Оберкович Г.В. судовий розгляд відкладено до 17.03.2025. 13.03.2025 за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Оберкович Г.В. судовий розгляд відкладено до 10.04.2025. 10.04.2025 за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Оберкович Г.В., у зв`язку з її хворобою, судовий розгляд відкладено до 13.05.2025. 13.05.2025 за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Оберкович Г.В., у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи, судовий розгляд відкладено до 09.06.2025. 09.06.2025у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному судове засідання відкладено до 11.07.2025. 11.07.2025 учасники справи, яки повідомлялись про дату час та місце судового засідання належним чином в судове засідання не прибули. Представник позивача ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" - Пархомчук С.В. у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача [PERSON] адвокат Оберкович Г.В. подала до суду заяву про застосування до позовних вимог строків позовної давності у зв`язку з чим відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Справу просить розглядати в її відсутність та без участі відповідача. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду справи по суті. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази, відзив відповідача, відповідь на відзив позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як встановлено судом, що 06.04.2021 між ТОВ "ФК "АВІР ГРУП" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 27034. Вказаний договір підписаний відповідачем в електронному вигляді (електронним підписом AV3720). Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 гривень, строком на 30 днів, зі сплатою фіксованих відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 27034 від 06.04.2021 визначено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту. Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту підписаний [PERSON] електронним підписом AV3720 (а. с. 11 - 14 - зворот). Матеріали справи свідчать про те, що договір позики 75971773 від 26.07.2021 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. Навідміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 цього закону, передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем до суду не надано, відомостей що правомірність укладеного договору оскаржувалася також суду не надано. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надано. 17.02.2022 між ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" та позивачем ТОВ "КЕШ ТУ ГОУ", укладено Договір факторингу № 02-17/17/02/2022 відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором про надання фінансового кредиту № 27034 від 06.04.2021 перейшло до ТОВ "КЕШ ТУ ГОУ" (а. с. 20 - 23) Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 27034, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість у загальному розмірі 18 750 грн 00 коп., яка складається\~з наступного:\~прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 3\~000\~грн 00 коп., прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 15 750 грн 00 коп. (а. с. 17). Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 06.04.2021 між ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" та [PERSON] договору про надання фінансового кредиту № 27034 та подальшим набуттям права грошової вимоги позивачем ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до [PERSON] згідно укладеного договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до статті 562 Цивільного кодексу України, зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 Цивільного кодексу України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами договору про фінансовий кредит № 27034 від 06.04.2021 сторони встановили строк кредитування до 05.05.2021. На час закінчення строку кредитування (05.05.2021) розмір заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 27034 від 06.04.2021 склав: 3 000 грн 00 коп. - сума кредиту, 2 250 грн 00 коп. - сума нарахованих процентів. Сума комісії - 450 грн 00 коп. до стягнення позивачем не заявлена. Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами за період з 06.04.2021 по до 25.06.2024 у загальному розмірі 18 750 грн 00 коп. Відповідно змісту п. 1.2. договору від 06.04.2021, строк кредиту становить 30 днів, відсоткова ставка фіксована 2,5 % за добу від суми кредиту. Тому заборгованість відповідача за відсотками становить 2 250 грн 00 коп., із розрахунку: 3 000 грн 00 коп. / 100% = 30 грн 00 коп. (1%) х 2,5% (75 грн - 1 день) х 30 днів. Крім того графік розрахунків та загальної вартості кредиту (Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту, який є невід`ємною частиною договору) містить аналогічну суму, щодо розміру відсотків. Сторони погодили, що у випадку прострочення погашення кредиту проценти за тією ж процентною ставкою нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 днів, тобто сторони визначили розмір процентів, які стягуються на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, як наслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вимоги про стягнення з відповідача процентів згідно вищезазначеної норми позивачем не заявлено. Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з [PERSON] на користь ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за договором про фінансовий кредит. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" про стягнення з [PERSON] \~заборгованості за договором про фінансовий кредит підлягає частковому задоволенню,\~в\~розмірі 5\~250 грн 00 коп., з яких: 3 000 грн 00 коп. - основний борг; 2 250 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам. У задоволенні решти позовних вимог ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" належить відмовити. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина 1 статті 257 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Суд звертає увагу відповідача та його представника на наступні обставини. Договір про надання фінансового кредиту укладено 06.04.2021. Представник позивача звернулась до суду з позовом 24.12.2024. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено на даний час. За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення до суду, у зв`язку з чим заява про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (28%) в сумі 628 грн 27 коп. Щодо вимог представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з частинами 1 - 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначає, що статтею 134 КАС України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правової допомоги № б/н від 29.12.2023 укладеного між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" та [PERSON] ; акт про отримання правової допомоги від 17.02.2025, платіжну інструкцію № 3 5178 від 17.02.2025, рахунку від 17.02.2025 (а. с. 26 - 27, 28, 49, 57, 58). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: "суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами". Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд взяв до уваги, що розглядувана справа, має незначну складність, не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, результат вирішення цієї справи не має вплинути на репутацію сторін, спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, законодавство у цій категорії справ є сталим і судова практика має ознаку єдності. Визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, визначену представником позивача суму правової допомоги - 10 500 грн 00 коп., суд вважає завищеною щодо іншої сторони спору. Пропорційно до розміру позовних вимог, що підлягають задоволенню, належить стягнути витрати на правову допомогу з відповідача на користь позивача (із розрахунку 28% задоволених позовних вимог), що складає 2 940 грн 00 коп.

Outcome: partial