Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

13 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа Балтська міська рада Одеської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у якій заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт того, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] станом на час відкриття спадщини, тобто, на [INFO] для прийняття нею спадщини за законом. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 17 червня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку окремого провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої Інни Петрівни належним чином засвідчену копію документів, які б підтверджували наявність/відсутність інших спадкоємці після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] та належним чином засвідченої копі спадкової справи, заведено після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] або витяг зі спадкового реєстру про відсутність заведених спадкових справ. Також, витребувано з власної ініціативи у Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості про наявні в Державному реєстрі актів цивільного стану актові записи щодо [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , а також належним чином засвідчені копії зазначених актових записів. Засідання по справі призначено на 10 липня 2025 року. Копію ухвали суду від 17 червня 2025 року було доставлено до електронного кабінету Балтської міської ради Одеської області 18 червня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Копія заяви з додатками доставлена до електронного кабінету Балтської міської ради Одеської області 23 червня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Повістка на 10 липня 2025 року доставлена до електронного кабінету Балтської міської ради Одеської області 18 червня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. 04 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь Приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої Інни Петрівни на виконання ухвали суду від 17 червня 2025 року. 07 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника заявника адвоката Сокерчака Вадима Валерійовича про розгляд справи без участі. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, призначене на 10 липня 2025 року, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що судове рішення по справі буде проголошено 14 липня 2025 року. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якої, її матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.9). Внаслідок реєстрації 08 серпня 1981 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище останньої було змінено на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстр у актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.01.2025 року №00048647687 (а.с.10). [INFO] померла мати [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: - [ADDRESS] , житловий будинок, з господарськими будівлями [ADDRESS] (а.с.19); - земельна ділянка з кадастровим номером 5120610100:02:001:0081, площею 0,1 га (а.с.21); - земельна ділянка з кадастровим номером 5120610100:02:001:0082, площею 0,0213 га (а.с.23). 08 квітня 2025 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої Інни Петрівни із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] (а.с.24). Листом приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої Інни Петрівни від 14 квітня 2025 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для звернення до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини, роз`яснено право на звернення до суду з метою захисту прав, свобод та законних інтересів (а.с.25). Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (див. постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21). У постанові\~КЦС ВС\~від 29.01.2025\~року у\~справі № 646/5897/24 зазначено, що відмовляючи у відкритті окремого провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що вказаний факт не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки в цьому випадку існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження. Проте з такими висновками судів погодитися не можна, оскільки вони не відповідають нормам права, які підлягають застосуванню, та є передчасними. Так, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник зазначав, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, проте суди не перевірили його доводи, не встановили і в своєму рішенні не зазначили, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), який би оспорював право [PERSON] на прийняття спадщини, тобто не встановили коло спадкоємців, а також між ким існує спір щодо спадкового майна, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Відмова нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана виключно з пропуском строку, необхідним для прийняття спадщини, та не підтвердженням факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суди не з`ясували позицію сільської ради, яка залучена до участі у справі і жодного разу не заявила про наявність у неї претензій щодо спадкового майна. Необхідність встановлення факту спільного проживання для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору. Отже, висновок судів про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтверджений. Без відкриття провадження у справі неможливо встановити фактичні обставини щодо наявності спору про право. Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19, від 14 грудня 2022 року у справі № 180/2132/21, від 31 травня 2023 року у справі № 357/11366/22, від 07 лютого 2024 року у справі № 545/844/23, від21 лютого 2024 року у справі № 278/304/23. З метою встановлення наявності та/або відсутності інших спадкоємців та відповідно встановлення наявності або відсутності спору про право, ухвалою суду від 17 червня 2025 року витребувано у приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої Інни Петрівни належним чином засвідчену копію спадкової справи. Відповідь на зазначену ухвалу надійшла до суду 04 липня 2025 року, та з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] зверталася виключно [PERSON] . Будь які інші особи із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Із відомостей з веб-порталу «Судова влада» та ЄДРСР вбачається, що будь-які спори щодо спадкового майна відсутні. Будь-яких заперечень від Балтської міської ради Одеської області, яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду не надходило. Більше того, матеріали справи містять довідку Балтської міської ради Одеської області від 04.03.20252 року №421, що видана на підтвердження спального проживання [PERSON] разом із спадкодавцем. Зазначене свідчить про те, що встановлення факту постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем не впливає на права та інтереси інших осіб, тобто, не породжує спору про право, а тому, суд вважає, що такий факт може бути встановлено в порядку окремого провадження. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17. Тому, під час вирішення питання про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, суд має у повній мірі дослідити інші належні та допустимі докази, які були надані заявником та які б підтверджували такий факт. Згідно відповіді з Відділу ЦНАП Балтської міської ради від 07.04.2025 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомості про інших осіб, які були зареєстровані за зазначеною адресою відсутні (а.с.28). Матеріали справи містять оригінал довідки Відділу ЦНАП Балтської міської ради Одеської області від 04.03.2025 року №421, з якої вбачається, що [PERSON] постійно проживала на день смерті [PERSON] , що померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У довідці зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство (а.с.31). Також, матеріали справи містять оригінал довідки, що видана 05 травня 2025 року Головою мікрорайону м. Балти [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] з 2000 року по теперішній час постійно проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Зазначене на думку суду підтверджує факт того, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . У заяві про встановлення факту заявниця просить встановити факт спільного проживання зі спадкоємцем на момент відкриття спадщини, та в якості дати відкриття спадщини зазначає 07 листопада 2023 року. Проте, відповідно до ч.ч.1-2 ст.1120 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , саме ця дата є датою відкриття спадщини. У заяві заявниця також просить встановити такий факт для прийняття спадщини за законом, із зазначенням переліку об`єктів нерухомого майна, які входять до складу спадщини. Проте, суд не є уповноваженим органом, що визначає перелік об`єктів що входять до складу спадщини. Саме нотаріальний орган, який забезпечує належне оформлення права власності на об`єкти спадкового майна уповноважений на визначення об`єктів спадкування, право на які належали спадкодавцю на момент його смерті та які входять до складу спадщини. Тому, враховуючи те, що рішення по справі в частині встановлення факту постійного проживання на момент ухвалення рішення жодним чином не впливає на права, свободи та законні інтереси інших осіб, оскільки, з заявою про прийняття спадщини будь які інші особи не зверталися, будь-які інші особи не були зареєстровані зі спадкодавцем, а Балтська міська рада Одеської області про наявність спору про право не заявляла, та те, що факт постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини підтверджується належними та допустимими доказами, беручи до уваги факт того, що датою відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , тобто, [INFO] , а суд не є уповноваженим на визначення предметів майна, які входять до складу спадщини, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та встановлення факту спільного проживання заявниці на момент смерті зі спадкодавцем. На підставі зазначеного,

Outcome: partial