Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] 27.11.2024 року о 10 год. 11 хв. , керуючи траспортним засобом марки «Шевроле Авео», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Січових Стрільців, 6Б в м.Чернівці, під час здійснення маневру (перестроювання), не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «Хюндай Кона», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась у попутному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення. 9 січня 2025 року Першотравневим районним судом м.Чернівці було винесено Постанову Іменем України по вказаному ДТП, якою громадянина [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, яка 19.01.2025 року набрала законної сили. В результаті вчиненої водієм [PERSON] даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій [PERSON] було завдано збитків, які полягають в тому, що даною дорожньо-транспортною пригодою було значно пошкоджено її транспортний засіб - автомобіль марки (Хюндай Кона» д.р.н. « [NUMBER] ». Для встановлення суми завданої майнової шкоди, 29 листопада 2024 року позивач звернулась із заявою про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи до Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, відповідно до висновку якої встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] , як власнику автомобіля марки «Хюндай Кона» д.р.н. « [NUMBER] », внаслідок його пошкодження підчас ДТП 27.11.2024 року становить 126 509,51 (сто двадцять шість тисяч п`ятсот дев`ять) гри. 51 коп. Крім того, відповідно до Рахунку-фактури та Платіжної інструкції (електронний фіскальний чек) від 28.11.2024 року встановлено, що позивач витратила свої кошти в розмірі 4775,40 грн. 40 коп. на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в Чернівецькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі. Окрім того, на момент ДТП автомобіль марки «Шевроле Авео», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №224380826, був застрахований в ПАТ «НАСК «Оранта», яким на адресу [PERSON] було здійснено виплату за страховим випадком в розмірі 69684,99 грн. 99 коп. Отже,\~з врахуванням\~фактів встановленої\~вартості матеріального\~збитку у\~відповідності до\~проведеної експертизи\~та проведеної\~виплати страховою\~компанією \~суми завданої [PERSON] майнової шкоди складає 61 599,92 (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 92 коп. Крім того, в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та вчиненого [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП позивачу [PERSON] було завдано також значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна -транспортного засобу автомобіля марки «Хюндай Кона» д.р.н. « [NUMBER] ». Відшкодування перенесених нею за цей період моральних, психологічних і душевних переживань і страждань, непомірно великих витрат немайнового характеру внаслідок психологічного впливу неправомірних дій відповідача, вона вбачає у матеріальному еквіваленті розміру заподіяної моральної шкоди. Хід життя Позивача в результаті неправомірних дій відповідача змінився, так як вона уже тривалий час не може користуватись своїм транспортним засобом. У неї\~ на\~утриманні є\~двоє неповнолітніх\~дітей,\~яких вона\~ за допомогою вказаного власного транспортного засобу відвозила до навчального закладу та дитячого садочку відповідно, чого була позбавлена після ДТП. Сама [PERSON] офіційно працює нотаріусом та використовувала свій автомобіль для прибуття та відбуття на роботу, чого також була позбавлена. Все вищевказане дійсно спричиняє Позивачу душевних страждань та моральних переживань, змушує його нервуватись, переживати стреси, зривати злість на близьких та оточуючих його людей. Вказані душевні страждання вже тривають досить довгий період часу, як він не може добитись справедливості та відновити свої порушені відповідачем права та інтереси. Враховуючи вищезазначене, розмір заподіяної моральної шкоди, завданої Позивачу внаслідок скоєння адміністративного правопорушення він оцінює в розмірі 100 000 (сто пісяч) гривень, сума яких необхідна для того, щоб хоч якимось чином загоїти отримані душевні страждання та моральні переживання, які він отримав, відновити свій психічний та психологічний стан. Просила стягнути з відповідача майнову шкоду за пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «Хюндай Коня» д.р.н. « [NUMBER] » в розмірі 61599,92 грн. 92 коп., моральну шкоду в розмірі 100 000,00 гривень та сплачений судовий збір. Відповідачем відзиву подано не було. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали поданий позов та просили його задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказуючи на його необґрунтованість, зокрема на те, що заявлена сума позивачем входить у страхове відшкодування, а тому відповідачем повинна бути страхова компанія відповідача. Суд, заслухавши думки та доводи сторін, дослідивши наявні матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку. Позивач є власником транспортного засобу «Хюндай Кона» д.р.н. « [NUMBER] , що підтверджується відповідними доказами, наявними у матеріалах справи (а.с.11). 27.11.2024 року о 10 год. 11 хв. відповідач, керуючи траспортним засобом марки «Шевроле Авео», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Січових Стрільців, 6Б в м.Чернівці, під час здійснення маневру (перестроювання), не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «Хюндай Кона», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась у попутному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення. 09.01.2025 року постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці громадянина [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, яка 19.01.2025 року набрала законної сили (а.с.10). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с. 32-33). Згідно висновку експерта №СЕ-19/126-24/13301-АВ від 29 листопада 2024 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу (КТЗ) про вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Hyundai», моделі «Kona», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 27.11.2024 року становить 126\~509,51 гривень. Відповідно до частини першої статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першоїстатті 1188 ЦК України). Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (страховим лімітом). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 207/3222/16-ц, від 26 жовтня 2022 року у справі № 645/6088/18. Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 48\~ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно частин 1, 2 статті 51\~ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Статтею 175\~ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду виклала в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). З наявного в матеріалах справи висновку експерта, за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/126-24/13301-АВ від 29 листопада 2024 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу (КТЗ) про вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Hyundai», моделі «Kona», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 27.11.2024 року становить 126\~509,51 гривень. Тобто вказана сума матеріального збитку, завданого [PERSON] , внаслідок такого ДТП, перебуває в межах ліміту страхового відшкодування в розмірі 160 000 гривень, передбаченого полісом № 224380826. Судом встановлено, що 17 лютого 2025 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 69684 гривень 99 копійок (а.с.34). Отже, невідшкодованою залишилась завдана позивачу внаслідок ДТП майнова шкода у розмірі 61599 гривень 92 копійки. Оскільки вказана сума знаходиться в межах ліміту страхового відшкодування в розмірі 160 000 гривень, передбаченого полісом № 224380826, належним відповідачем за даним позовом має бути ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Однак [PERSON] не заявляла клопотання про залучення вищевказаної юридичної особи в якості співвідповідача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову в замовленні позову в цій частині вимог. З приводу стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, суд зазначає наступне. Згідно зстаттею 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із положеннями частини першої статті 1168\~ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. За змістом статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з статтею 23\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 26-1\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Особа, вважаючи страхове відшкодування моральної шкоди недостатнім для відшкодування моральної шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром завданої моральної шкоди і страховою виплатою, належною йому до виплати від страховика. Отже, ліміт відповідальності страховика в межах відшкодування моральної шкоди, враховуючи ліміт за шкоду життю та здоров`ю в сумі 320\~000 гривень. Враховуючи обов`язок страховика з виплати страхового відшкодування, зокрема з відшкодування моральної шкоди, ліміт відповідальності страховика в межах відшкодування моральної шкоди, з метою встановлення обсягу відповідальності страховика та страхувальника за завдану відповідачем моральну шкоду, суд вважає, що до участі у справі з розгляду даної вимоги слід залучити страхову компанію в якості співвідповідача. Оскільки позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів (не пред`явлено до страховика), то суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості такої позовної вимоги, визначати розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та здійснювати її розподіл між страховиком (у межах страхових сум) і винуватцем ДТП. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 29червня 2022року у справі № 477/874/19 та Верховний Суд виклав у постановах від 27 липня 2021 року у справі № 431/1397/20, від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, від 10 грудня 2019 року у справі 199/6524/18, від 3серпня 2023року у справі № 759/1587/21,від 28жовтня 2020року у справі №761/23904/19. Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в залдовленні позову.

Outcome: dismissed