Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

14.04.2025 до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», в особі директора Назаренка В.І., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.04.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 501249052, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 20 000,00 грн., строк кредиту 48 місяців з відсотковою ставкою 45 % річних. Договір Кредитної лінії укладено з відповідачем в електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 20\~000,00 грн., у свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.12.2021, становить 33\~693,40 грн., яка складається з: 20\~000,00 грн. тіло кредиту; 13\~693,40 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 20.12.2021 між ТОВ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501249052 від 03.04.2020. Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 33 693,40 грн., яка складається з: 20 000,00 грн. тіло кредиту; 13 693,40 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 33\~693,40 грн., сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9 200,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2025 витребувано у Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10) інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб щодо місця реєстрації [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.05.2025, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. 23.05.2025 на адресу суду від Мінсоцполітики України надійшла відповідь на виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2025. Згідно з відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 14.05.2025, інформація щодо [PERSON] , [INFO] відсутня. Представник позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» - Плачинда К.О., через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 03.04.2020 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання кредиту №501249052, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит у сумі 20\~000,00 грн., строк кредиту 48 місяців, на споживчі потреби з відсотковою ставкою 45%. Договір укладено з відповідачем в електронній формі. Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. 03.04.2020 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому визначені істотні умови кредитного договору: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін (а.с.6). Банк виконав умови договору, здійснивши перерахування коштів на рахунок відповідача, відкритий в АТ «Альфа-Банк». З кредитного договору від 03.04.2020, вбачається що його укладено в електронній формі. У п. 6,7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформації про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, можливість та порядок внесення змін до умов договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`янь, технічні засоби ідентифікації сторони, порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акценту), посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документу, спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них, умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів, можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору, інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення пов`язані з нею. Отже, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, у встановлений договором строк кредит не повернув, не сплатив проценти за користування кредитом, внаслідок чого в нього станом на 20.12.2021 утворилась заборгованість загальним розміром 33 693,40 грн., яка складається з: 20 000,00 грн. тіло кредиту; 13 693,40 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.20). 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу №4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Пунктом 2.2 Договору факторингу визначено, що право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Згідно виписки з додатку до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №501249052 від 03.04.2020 у сумі 33693,40 грн., з яких: 20 000,00 грн. тіло кредиту; 13 693,40 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.15). Суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Як вже зазначалось судом, на виконання умов договору, відповідач отримав кредитні кошти, шляхом перерахування на його рахунок відкритий в АТ «Альфа-Банк», проте договірні зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, тіло кредиту, проценти за користування кредитом у відповідності до умов договору ним не сплачував. При цьому, розрахунок позивача відповідачем не спростований, відповідачем не надано достатніх даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення грошових коштів. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за кредитним договором позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 33\~693,40 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 9 200,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача адвокат Литвиненко О.І. надала копію договору про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та [PERSON] (а.с.21-22); копію акту приймання-передачі наданих послуг, в якому зазначено про надання правничої допомоги по кредитному договору від 15.07.2024, [PERSON] , вартість у розмірі 9 200,00 грн. (а.с.23); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9438/10 (а.с.о.с.23). Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, у сумі 9 200,00 гривень, є обґрунтованим та, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені позивачем, відповідно до платіжної інструкції № 1667 від 04.04.2025, у розмірі 3 028,00 гривень.

Outcome: approved