Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник 1), [PERSON] (далі по тексту - заявник 2) звернулись до суду із спільною заявою, відповідно до якої просили розірвати шлюб між ними, зареєстрований 12 липня 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1273 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Заява обґрунтована тим, що між заявниками було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 2384) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження № [NUMBER] ). Разом з тим, сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, примирення неможливе в даному випадку. За таких обставин просили шлюб розірвати. Крім того, між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025 року матеріали заяви передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 04.06.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. 16.06.2025 року через систему «Електронний суд» від заявника 1 надійшла заява, в якій заявник вимоги поданої заяви підтримала, просила їх задовольнити та розгляд справи здійснювати без участі сторони. 16.06.2025 року через систему «Електронний суд» від заявника 2 надійшла заява, в якій заявник вимоги поданої заяви підтримав, просив їх задовольнити та розгляд справи здійснювати без участі сторони. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. В своїй спільній заяві заявники пояснили, що сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому, між заявниками 21.02.2024 року укладено між батьками Договір про визначення місця проживання дітей, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Франчук І.А, зареєстрований в реєстрі за № 647. Так, Договором врегульовано питання щодо визначення місця проживання дітей, після розірвання шлюбу. Так, статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Крім того, судом також встановлено, що права спільних дітей заявників внаслідок розірвання шлюбу між ними порушені не будуть. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 2 ст. 115 СК України). З врахуванням наведеного, суд приходить, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved