Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обгрунтування позову зазначив, що 14.12.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] , укладено кредитний договір № ML-012/114/2007. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № ML-012/1 14/2007 від 14.12.2007 року, між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», укладено Іпотечний договір № PML-012/114/2007, посвідчений 14.12.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горшковою О.Ф., за реєстровим №2653. На підставі вказаного, в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок під [ADDRESS] , а також Земельна ділянка площею 0,163 га, надана для будівництва індивідуального житлового будинку, кадастровий номер 3223186801:01:020:0077, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 30 грудня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та АТ «ОТП Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги № 30/12/21 від 30 грудня 2021 року, а також Договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. за р. № 1983, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № ML-012/114/2007 від 14 грудня 2007 року, який було укладемо між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , та права Іпотекодержателя за Іпотечним договором PML-012/114/2007, посвідчений 14 грудня 2007 року. Горшковою О.Ф., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2653, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк та [PERSON] , були відступлені та перейшли до ТОВ «Діджи Фінанс». Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги від 30.12.2021, заборгованість [PERSON] ставить 807617,08 Євро, що в еквіваленті становить 24\~855\~223 грн. 25 коп. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте відповідач, всупереч умовам кредитного договору, не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення тіла кредиту та процентів. В зв`язку з чим, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду, та просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № ML-012/114/2007 від 14/12/2007 року, який укладено між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горшковою О.Ф. за реєстровим № 2654, а саме: земельну ділянку площею 0,163 га, надану для будівництва індивідуального житлового будинку, кадастровий номер 3223186801:01:020:0077, яка разом з розташованим на ній житловим будинком під [ADDRESS] , котеджне містечко «Золоті ворота», шляхом реалізації його від імені Іпотекодержателя за ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом. 06.12.2022 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача зазначив, що вимогу про усунення порушень від 14.09.2022 відповідач не отримував. Відповідачу відомо лише про досудову вимогу № 22-2-2/15929 від 16.03.2009, відповідно до якої ЗАТ «ОТП Банк» вимагав достроково виконати боргові зобов`язання відповідно п. 1.9 кредитного договору у повному обсязі на протязі 30 днів з дати отримання цієї вимоги. Після чого, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., 14.12.2009 вчинено виконавчий напис № 12005 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке на підставі договору іпотеки, посвідченого 147.12.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горшковою О.Ф., передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк». 30.04.2010 року, тобто більше 12 років тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2012 року, позов [PERSON] задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню та скасовано виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за № 12005. Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та звернувшись до нотаріуса за виконавчим написом про звернення стягнення на іпотечне майно, первісний кредитор змінив строк виконання зобов`язання. Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом, після спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач не надає розрахунок заборгованості, не надає доказів виконання банком свого зобов`язання за кредитним договором, первинних бухгалтерських документів, що підтверджують часткову оплату відповідачем кредитних зобов`язань. Ухвалою суду від 17.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.04.2023 року справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача Міньковська А.В. в судове засідання не з`явилася, 17.03.2025 подала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Подану представником позивача 01.07.2025 року, заяву про відкладення судового за сідання, яке призначеного на 15.04.2025, тобто дата, яка вже минула, суд залишає без розгляду, як неактуальну. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, в якій просить не розглядати подані раніше клопотання про зупинення провадження у справі, повернення до стадії підготовчого провадження та витребування оригіналів доказів. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, в тому числі, через пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 12\~ЦПК України ,\~цивільне\~\~судочинство\~\~здійснюється\~на\~ засадах\~\~змагальності\~ сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77\~ЦПК України, належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 14.12.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого став ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-012/114/2007, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 450 000 доларів Євро; цільове призначення: на споживчі цілі; дата остаточного повернення кредиту: 14.12.2022 р. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ML-012/114/2007, 14 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки №РML-012/114/2007. За умовами договору іпотеки, предметом іпотеки виступає нерухоме майно житловий будинок під [ADDRESS] , загальною площею 505,6 кв.м., жилою площею 48,4; - земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Підгірцівська сільська рада, Обухівського району, Київської області, площею 0,163 га надана для будівництва індивідуального житлового будинку, кадастровий номер 3223186801:01:020:0077. Рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області ХХХХХІУ V скликання від 19.10.2010 року, змінено назву вулиці Київська в котеджному містечку « [INFO] » на території [ADDRESS] . Статтею 1 ЗУ "Про іпотеку" поняття іпотеки визначається як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1\~ст.\~12\~ЗУ «Про\~іпотеку»,\~у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. (ч. 4 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»). 16.03.2009 \~ЗАТ «ОТП Банк» звернулося до [PERSON] із досудовою вимогою Вих. № 22-2-2/15929 про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-012/114/2007 від 14.12.2007 р. Так, на підставі пункту 1.9 кредитного договору, банк вимагав достроково виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї. Попередив позичальника, що у разі невиконання вимоги настануть юридичні наслідки у вигляді відшкодування збитків, звернення стягнення на майно, кошти та всі активи. Отже, направленням вказаної вимоги банк фактично змінив строк виконання основного зобов`язання. 14.12.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1200.\~За даним\~виконавчим написом\~звернуто стягнення на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , та земельна ділянка загальною площею 0, 163 гектарів, що розташована за адресою: Підгірцівська сільська рада Обухівського р-ну Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3223186801:01:020:0077, що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк» у загальному розмірі 514 861, 62 Євро, що становить за курсом НБУ станом на 14.12.2009 (1 Євро = 11, 780218 грн.) становить 6 065 182, 12 грн. та 120 983, 29 грн., а всього у гривневому еквіваленті 6 186 165, 41 грн. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2012 року, визнано таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за № 12005, виданий 14.12.2009 року про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , та земельна ділянка загальною площею 0,163 гектарів, що розташована за адресою: Підгірцівська сільська рада Обухівського р-ну Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3223186801:01:020:0077 та належить на праві власності громадянину [PERSON] . Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2012 року встановлено, що ні банк, ні нотаріус не вручили позивачу вимогу №22-2-2/15929 від 16 березня 2009 року. Також, з тексту рішення Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2012 року вбачається, що [PERSON] відомо про вимогу №22-2-2/15929 від 16 березня 2009 року, він не визнає розмір боргу наведений в ній, а тому обізнаний про необхідність дострокового погашення боргових зобов`язань перед банком. 30 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», та Акціонерним товариством «ОТП Банк» (що є правонаступником ПАТ «ОТП Банк, який в свою чергу є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк, який в свою чергу є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Аваль») укладено Договір про відступлення права вимоги № 30/12/21, а також Договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. за р. № 1983, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № ML-012/114/2007 від 14 грудня 2007 року, який було укладемо між Закритим ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , та права Іпотекодержателя за Іпотечним договором PML-012/114/2007, посвідчений 14 грудня 2007 року. Горшковою О.Ф., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2653, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , були відступлені та перейшли до ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом враховується, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)). Будь-яких доказів на підтвердження визнання договір відступлення прав вимоги недійсними, у тому числі частково, фіктивним, нікчемним чи розірвання, до суду не надано, за наслідком чого вищевказані договори відступлення права вимоги від 30 грудня 2021 року, в силу презумпції правомірності правочину, є правомірними та чинними. Станом на дату укладення Договору про відступлення права вимоги № 30/12/21 від 30 грудня 2021 року, а також Договору про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. за р. № 1983, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № ML-012/114/2007 від 14 грудня 2007 року, становить 807617,08 євро, що в еквіваленті на дату укладення Договору відступлення 30.12.2021 року становить 24 855 223,25 грн. Під час розгляду справи, відповідачем не надано жодних доказів, які можуть підтвердити факт виконанням ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № ML-012/114/2007 в повному обсязі чи частково, та не спростовано доводи позивача, якими останній обґрунтовує заявлені позовні вимоги. Частиною першою\~статті 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша\~статті 611 ЦК України). Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З врахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс»\~\~щодо звернення стягнення на іпотечне майно, як спосіб виконання зобов`язань за кредитним договором, оскільки такі позовні вимоги ґрунтуються на\~\~положеннях ст. 546, 572, 589, 1054 ЦК України та ст. 7,33,38,39 Закону України «Про іпотеку» . Разом з тим,стороною відповідача зроблено заяву про застосування строку позовної давності, на обґрунтування якої представник відповідача зазначив, що 16.03.2009року ЗАТ «ОТП Банк» направило [PERSON] досудову вимогу № 22-2-2/15929, відповідно до якої, ЗАТ «ОТП Банк» вимагав достроково виконати боргові зобов`язання відповідно п. 1.9 кредитного договору у повному обсязі на протязі 30 днів з дати отримання цієї вимоги. Після чого, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., 14.12.2009 вчинено виконавчий напис № 12005 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке на підставі договору іпотеки, посвідченого 17.12.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горшковою О.Ф., передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк», в той час як позивач звернувся до суду 23.09.2022, тобто з пропуском трирічного строку для звернення до суду із даним позовом. Представником позивача у позовній заяві зазначено, що 02.02.2022 на адресу відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» надіслало вимогу про усунення порушень, повідомлення про відступлення за кредитним договором та повідомлення про відступлення за договором іпотеки, що свідчить про подання даного позову в межах встановленого законом строку позовної давності. Заперечень на заяву відповідача про застосування позовної давності, представником позивача не надано. Відповідно до\~статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним\~правилом\~перебіг\~загальної і\~спеціальної\~позовної\~давності починається\~з\~дня,\~коли\~особа\~довідалася або\~могла\~довідатися\~про порушення\~свого\~права\~або про\~особу,\~яка\~його\~порушила (ч.\~1\~ст.\~ 261 ЦК України). Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи . Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Частина перша\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вбачається у договорі іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником всіх зобов`язань за кредитним договором № ML-012/114/2007, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії. Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту - 14 грудня 2022 року. Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині. Вимога банку про дострокове повернення кредиту направлена [PERSON] 16.03.2009 року. Хоча в матеріалах справи відсутній документ, з якого можливо встановити точну дату отримання [PERSON] вимоги банку №22-2-2/15929 від 16 березня 2009 року, проте, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2012 року, зафіксовано факт обізнаності [PERSON] з даною вимогою, а відтак і обов`язком дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором № ML-012/114/2007 в повному обсязі. Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять один календарний день з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. Таким чином, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно зі\~статтею 262 ЦК України\~заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної\~давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~в позові\~(ч.\~4\~ст.\~ 267 ЦК України). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин. ТОВ «Діджи Фінанс» в порядку правонаступництва стало новим кредитором за кредитним договором № ML-012/114/2007 від 14 грудня 2007 року, та новим іпотекодержателем за іпотечним договором PML-012/114/2007 та набуло прав і обов`язків, в тому ж обсязі прав і строків, які існували у первісного кредитора та іпотекодержателя ЗАТ «ОТП Банк». У даному випадку заміна кредитора у зобов`язанні, яка відбулась на підставі договору, у силу положень\~статті 262 ЦК України, не змінила порядку обчислення та перебігу позовної давності. Тобто право на звернення до суду, обмежується обсягом прав, які існували у первісного кредитора. З урахуванням наведених норм, суд дійшов висновку, що позовна давність позивачем пропущена. Заяви про поновлення строку позовної давності представником позивача не подано. Виходячи з вимог\~статті 261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний\~ законом\~інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний\~законом\~інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного\~законом\~інтересу позивача не відповідає вимогам закону. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц) Пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі\~Конвенція), ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність\~це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав\~учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Дана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі за № 6-68цс15. Згідно з\~статтею 360-7 ЦПК України\~висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 частини першої\~статті 355 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки право на звернення до суду з таким позовом виникло ще у 2009 році. Отже строк позовної давності, передбачений\~статті 257 ЦК України, на момент пред`явлення позову 23.09.2022 р. та його надходження до суду, сплив. А отже, позовні вимоги не підлягають до задоволення, з підстав спливу трьохрічного строку позовної давності. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах. Відповідно до\~ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші\~ судові\~\~витрати,\~\~пов`язані\~ з\~\~розглядом справи,\~покладаються:\~у\~разі\~задоволення\~позову\~-\~на\~\~відповідача;\~у\~разі\~відмови\~в\~позові\~-\~на\~позивача;\~ у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем.

Outcome: dismissed