Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з дійсним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2571174. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Оскільки на даний час відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся із позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 22612,50 грн., з якої 6700,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 15912,50 грн. сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 січня 2025 року було прийнято справу до провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 квітня 2025 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» докази перерахування коштів відповідачу [PERSON] за договором позики №2571174 від 03 січня 2024 року. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 травня 2025 року витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію щодо наявності у [PERSON] карткових рахунків відкритих у банку станом на 03.01.2024 року; інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку; виписку по рахунку за період з 03.01.2024 року по [INFO] . В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поштові відправлення, направлені за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідача, повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою», іншої адреси відповідач суду не повідомив, тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 січня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2571174, відповідно до якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.6). Пунктом 2 даного договору встановлені основні умови договору: сума позики 3000 грн., строк договору 5 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою 14,96%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00%, знижена процентна ставка з другого дня користування позики до дати повернення позики 0,01%, орієнтовна загальна вартість позики 3450,00 грн. Пунктом 5.1 договору передбачено, що підписанням цього договору позики відповідач підтверджує він ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Окрім того, погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на вищезгаданому сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п. 5.3 Договору позики). За умовами, передбаченими п. 6 позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором(пролонгація) на підставі поданого до позикодавця зверненням із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Відповідно до п. 22 Договору позики цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника. Договір відповідачем було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором iwIGPDiG7r (а.с.8 з/б). ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» взяті на себе зобов`язання за договором позики виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження грошові кошти, про що свідчить виписка по рахунку, надана АТ «Універсал Банк», з якої вбачається зарахування коштів у сумі 3000,00 грн. на картковий рахунок відповідача (а.с.91-92). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3ст.\~11\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного «повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Так, судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості первинного кредитора у [PERSON] утворилась заборгованість за договором позики №2571174 від 03.01.2024 року у розмірі 22612,50 грн., що складається з 6700,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15912,50 грн. заборгованість за відсотками (а.с.78-79). Вищевказаним договором позики передбачено, що сумою позикою є 3000 грн., в той же час позивач просить стягнути основну суму боргу у розмірі 6700 грн., що не відповідає умовам даного договору позики з огляду на наступне. Так, судом було досліджено п.6 договору позики, яким передбачено порядок здійснення пролонгації даного договору шляхом укладення додаткової договору, водночас матеріали справи не містять додаткового договору, укладеного між відповідачем та «1 Безпечне агенство необхідних кредитів. Оскільки сторони у самому договорі погодили строк повернення кредитних коштів та відсотків до 08 січня 2024 року, доказів на підтвердження продовження (пролонгації) строку кредитування, а також укладення договору на іншу суми кредиту матеріали справи не містять, тому нарахування відсотків є правомірним лише в межах строку кредитування 5 днів та на суму кредиту у розмірі 3000 грн. Окрім того, судом встановлено, що представником позивача не доведено перехід прав вимоги до відповідача за даним договором позики як правонаступника прав та обов`язків ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова\~компанія «1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.10-11), за яким ТОВ «Фінансова\~компанія «1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів» відповідно до якого позивач зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (ціна продажу) за плату, а останнє в свою чергу зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». 28.07.2021 між ТОВ «Фінансова\~компанія «1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.12), відповідно до п.1 якого, сторони погодили внести зміни до п.1.3 договору та викласти його в наступній редакції: 1.3. Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Відповідно до п.2 вказаної додаткової решта положень Договору залишаються без змін та діють в частині, що не суперечить даній Додатковій угоді. 16.05.2024 року між ТОВ «Фінансова\~компанія «1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» було укладено додаткову угоду №24 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.14), якою визначено, в тому числі, і загальну суму прав вимоги, що відступаються відповідно до реєстру боржників №24 від 16.05.2024 року. Пунктом 3 даної додаткової угоди визначено у випадках, не передбачених цією Додатковою угодою, Сторони керуються положеннями Договору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 від 16.05.2024 року (а.с.15), ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 2571174 в сумі 22612,50 грн., що складається із: 6700 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15912,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 ч.1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 статті 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. З даного приводу суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц, відповідно до якої у справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із положеннями статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Предметом відступлення може бути лише зобов`язальна вимога, яка є дійсною, належним чином індивідуалізованою та правомірною та доводить, що вказані ознаки предмета є сутнісними, а відсутність хоча б одного з них позбавляє певну вимогу можливості бути предметом відступлення. Таким чином, суд приходить до висновку, що під існуючою грошовою вимогою слід розуміти грошову вимогу, строк платежу за якою на момент укладення договору фінансування під відступлення грошової вимоги уже настав. Майбутньою вимогою, як предмета відступлення, під яке надається фінансування, може бути грошова вимога, яка ґрунтується на договорі, вже укладеному до моменту відступлення, строк платежу за яким ще не настав. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 року у справі №910/12525/20 вказала, що положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 24.04.2018 року у справі №914/868/17, від 18.10.2018 року у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. В той же час правовідносини між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] за договором позики виникли 03 січня 2024 року, тобто пізніше ніж було укладено договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року. За таких обставин, на час укладення вказаного договору факторингу у кредитора ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» було відсутнє право вимоги до відповідача за договором позики, яке він міг би передати ТОВ «ФК«ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року. При цьому обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 14.06.2021 додатковими угодами №2 від 28.07.2021 та №24 від 16.05.2024 року - не змінений, по своїй суті вони не є новим договором факторингу, і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «ФК«ЄАПБ» від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до [PERSON] за договором позики № 2571174 від 03.01.2024 року. У зв`язку із наведеним виникають правові наслідки передання недійсної вимоги між новим кредитором і боржником. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 2571174 від 03.01.2024 року, що складається із: 6700 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15912,50 грн. сума заборгованості за відсотками, слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed