Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 березня 2019 року між АТ КБ «Приватбанк» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № MR80GA0040300001. Відповідно до умов договору банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 214\~338,50 грн. на термін до 15 серпня 2024 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, у порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості з кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача перед АТ КБ «Приватбанк», станом на 24 грудня 2024 року, виникла заборгованість у розмірі 167\~178,30 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № MR80GA0040300001 від 15 березня 2019 року станом на 24 грудня 2024 року у розмірі 167\~178,30 грн., яка складається з: 104 909,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 62\~268,73 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також судові витрати. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 06 березня 2022 року за № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ саме Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська (Новокодацький районний суд міста Дніпра). Ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєвої Н.О. від 18 березня 2025 року зроблено запит до Міністерства соціальної політики України щодо наявності можливої інформації про взяття на облік відповідача як внутрішньо переміщеної особи та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 13 травня 2025 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра Бізяєвою Н.О. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра Терещенко Т.П. від 13 червня 2025 року прийнято до свого провадження вищевказану цивільну справу та продовжено розгляд справи по суті. Представник позивача Коробська Н.С. сформувала в системі «Електронний суд» клопотання, у якому просила розглядати справу у відсутності їх представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Новокодацького районного суду міста Дніпра, однак на цей час заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 07 липня 2025 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до\~ст.280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 15 березня 2019 року між АТ КБ «Приватбанк» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № MR80GA0040300001, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 210 000 грн. у формі строкового кредиту на ціль споживчий кредит під заставу нерухомості та 4\~338,50 грн. у формі відновлювальної кредитної лінії на ціль сплата страхових платежів, на термін до 15 березня 2024 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 20,9 % річних у строки і в порядку, встановлених кредитним договором. Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до меморіального ордеру від 15 березня 2019 року Маріупольська філія АТ КБ «Приватбанк» видала відповідно до умов договору №MR80GA0040300001 від 15 березня 2019 року [PERSON] 210\~000 грн. Крім того, судом встановлено, що 29 липня 2020 року між АТ КБ «Приватбанк» і відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про іпотечний кредит кредитний договір № MR80GA0040300001/1 від 15 березня 2019 року, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди, що в період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2020 року погашення кредиту, процентів та комісій не здійснюється, а строк повернення кредиту становить 15 серпня 2024 року. На підтвердження умов кредитування АТ КБ «Приватбанк» надало суду копії договору №MR80GA0040300001 від 15 березня 2019 року, додаткової угоди № 1 до договору про іпотечний кредит кредитний договір № MR80GA0040300001/1 від 15 березня 2019 року, меморіальні ордери, виписки по рахунку, розрахунок заборгованості. Однак відповідач станом на час подання позовної заяви ухиляється від виконання зобов`язань і має перед АТ КБ «Приватбанк» заборгованість. Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 24 грудня 2024 року складає 167\~178,30 грн., яка складається з: 104 909,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 62\~268,73 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість за тілом кредита та відсотками за користування кредитом. Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України\~ договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 2\~ст. 648 ЦК України\~якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527\~ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.\~16\~ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із абз. 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Отже, матеріалами справи не спростовано факт отримання відповідачем від позивача кредитних коштів та повернення їх відповідно до умов договору. Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані кредитні кошти, а доказів протилежного суду не надав. Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, а також те, що відповідачем порушено умови за кредитним договором від 15 березня 2019 року, суд дійшов висновку, що заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24 грудня 2024 року становить 167\~178,30 грн., підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2\~422,40 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved