Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №7092842 від 10.02.2024 у розмірі 17775 грн, а також понесені ним у справі судові витрати в розмірі 2422,40 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.02.2024 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №7092842 (надалі кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Зазначає, що п. 7.1 кредитного договору №7092842 від 10.02.2024 передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позивач стверджує, що ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму. Разом з тим, відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору та не вніс грошові кошти відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток №1 до кредитного договору №7092842 від 10.02.2024), який визначає строки повернення кредиту та сплати комісії і процентів. Вказує, що в силу п. 3.2.6 кредитного договору №7092842 від 10.02.2024 позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Враховуючи вищенаведене, 25.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №107-МЛ, у відповідності до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №7092842 від 10.02.2024, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Зазначає, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №7092842 від 10.02.2024 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення прав вимоги №107-МЛ від 25.06.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ від 25.06.2024 сума заборгованості відповідача становила 17775 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 11925 грн; прострочена заборгованість за комісією 850 грн. Позивач стверджує, що ним проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості шляхом надіслання відповідачу письмової претензії про погашення кредитної заборгованості вих. №23692849/3322 від 09.04.2025. Через неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором виникла заборгованість, яку позивач просить суд стягнути на його користь. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи без його участі, у якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової повістки про виклик в суд рекомендованими поштовими відправленнями, які повернуто за закінченням терміну зберігання, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу на адресу його місця реєстрації, повернулась до суду без вручення адресату, з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (штрихкодовий ідентифікатор 0610254267883); повторно скерована судом повістка на наступне судове засідання повернулась до суду без вручення адресату, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор 0610261557161). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.02.2024 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про споживчий кредит №7092842, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти у сумі 5000 грн строком користування на 105 днів з 10.02.2024 по 25.05.2024, який, своєю чергою, складається з пільгового та поточного періодів (а.с. 8-15). Пунктом 1.3.1 договору визначено, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 25.02.2024. У пункті 1.3.2 договору зазначено, що поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25.05.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Пунктом 1.4 договору передбачено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 25.02.2024, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25.05.2024 (останнього дня строку кредитування). Пунктом 1.5.1 договору визначено, що комісія за надання кредиту становить 850 грн, яка нараховується за ставкою 17,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно з пунктом 1.5.2 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1575,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,10% від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до пункту 1.5.3 проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 10350,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. У відповідності до пункту 2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах передбачених пунктами 1.5.1-1.5.3 договору, в один з термінів, вказаних в пункті 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, він додатково повинен сплатити комісію за обслуговування кредиту та проценти, на умовах передбачених пунктом 2.3 договору. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату повернення кредиту (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2 договору). Відповідно до пункту 2.3.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування позичальник має вчинити дії передбачені пунктом 2.3 договором та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, складають: строк продовження 3 дні ставка комісії 3%; 7 днів 6%; 15 днів 10%. Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною у пункті 1.5.2 договору. Згідно з пунктом 2.3.2 договору після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, позичальник має направити кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається кредитодовцем до особистого кабінету позичальника або в смс-повідомленні та здійснити платіж передбачений пунктом 2.3 договору. Після здійснення зазначеного платежу, умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема, тривалість пільгового періоду, дата завершення, дата остаточного погашення, строк кредиту змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються у оновленому графіку платежів, який розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника. За змістом пунктів 6.1 та 7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені з моменту отримання кредиту. Анкетою-заявою на кредит №7092842, створеною відповідачем 09.02.2024, підтверджено добровільне акцептування [PERSON] паспорту кредиту та підписання останнім договору 10.02.2024 о 05:13:36 (а.с. 16). Згідно з довідкою ТОВ «Мілоан» від 14.10.2024, адресованою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», підтверджено, що [PERSON] ідентифікований при укладенні договору №7092842 від 10.02.2024, акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 166394, відправленим 10.02.2024 о 16:13:52 (а.с. 15). З копії платіжного доручення №122614852 від 10.02.2024 судом встановлено факт перерахування коштів ТОВ «Мілоан» позичальнику [PERSON] у розмірі 5000,00 грн на картку [NUMBER] призначення платежу «кошти згідно договору 7092842» (а.с. 17). Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 17775 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 11925 грн; прострочена заборгованість за комісією 850 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором №7092842 від 10.02.2024 (а.с. 18). 25.06.2024 між TOB «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №107-МЛ, у відповідності до умов якого TOB «Мілоан» передає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні TOB «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 19-23). Відповідно до пункту 1.1 договору на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (право вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №17-МЛ від 25.06.2024 сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №7092842 від 10.02.2024 складає 17775 грн, з яких: сума кредиту 5000 грн; залишок по відсоткам 11925 грн; залишок по комісії 850 грн (а.с. 29). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, таю$й договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним договором про споживчий кредит №7092842 від 10.02.2024, право вимоги за яким перейшло до позивача, належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved