Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

До суду 24.09.2024 року надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Міністерство оборони України про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування заяви зазначено, що 25.02.2022 року її чоловік [PERSON] був призваний [INFO] на військову службу по мобілізації. Станом на 18 березня 2022 року, відповідно до бойового розпорядження командира УВ «Примор`є» № 227т від 14.03.2022 р. та бойового розпорядження командира тактичної групи « [INFO] » № 04 від 14.03.2022 р., [PERSON] перебував у складі підрозділу батальйону для відновлення боєздатності, який дислокувався у військовому містечку [ADDRESS] . Починаючи з 18.03.2022 року [PERSON] перестав виходити на зв`язок, хоча до цього він та заявник майже щодня спілкувались по телефону. Як виявилось, 18 березня 2022 року приблизно о 5 год. 50 хв. противником було здійснено ракетний удар по військовому містечку в якому знаходились підрозділи батальйону для відновлення боєздатності. Внаслідок ракетного ураження було знищено казарму військового містечка військової частини [NUMBER] , [ADDRESS] , в якій тимчасово дислокувались підрозділи військової частини [NUMBER] . Ракетний удар призвів до загибелі військовослужбовців. Відповідно до акту службового розслідування по факту встановлення місцезнаходження військовослужбовців, місцезнаходження яких невідомо після 18.03.2022 року, після ракетного обстрілу на місце події прибули підрозділи поліції та ДСНС, які негайно розпочали пошук постраждалих та загиблих. В процесі пошуку було знайдено загиблих військовослужбовців військової частини [NUMBER] , серед яких тіла загиблих були понівечені настільки, що ідентифікувати особу було неможливо. Згідно зазначеного акту службового розслідування, за даними групи персоналу було встановлено, що після перевірки особового складу 19.03.2022 року виявлено військовослужбовців, місцезнаходження яких стало невідомим після ракетного удару по казармі 18.03.2022 року о 5 год. 50 хв. Вірогідно, що ці військовослужбовці знаходились в казармі в момент ракетного удару, що призвело до понівечення їх тіл та до унеможливлення провести їх ідентифікацію. З приводу безвісного зникнення [PERSON] заявником було подано відповідну заяву до районного відділу поліції у м. Одесі за місцем її з чоловіком проживання. Зазначену в заяві інформацію було внесено 01.04.2022 р. до ЄРДР за номером: 12022163510000249, після чого слідчим СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування кримінального провадження за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України. Після чого кримінальне провадження було передане до ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області. Згідно сповіщення сім`ї № 8/1, яке надійшло від [INFO] її чоловік - старший солдат [PERSON] , призваний [INFO] на військову службу по мобілізації, зник без вісти 18.03.2022 року під час авіа-удару при виконанні бойових завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини. Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих без вісти за особливих обставин, військовослужбовець [PERSON] зареєстрований як зниклий без вісти на підставі інформації ВП № 5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Також, факт знаходження [PERSON] у полоні не підтвердився, будь-яка інформація про його місцезнаходження відсутня. До теперішнього часу не вдалося розшукати зниклого [PERSON] або ідентифікувати його із знайдених частин тіл військовослужбовців, загиблих внаслідок ракетного удару. [PERSON] вважає, що обставини зникнення без вісти її чоловіка - старшого солдата ЗСУ [PERSON] свідчать про високу ймовірність його загибелі внаслідок ракетного удару, тому вважає, що є всі законні підстави оголосити його померлим. Таким чином, заявник звернулась до суду з заявою, в якій просила: - оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Одеса, РНОКПП [NUMBER] , громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ; - вважати, що [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Одеса, РНОКПП [NUMBER] , громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер (загинув) [INFO] у в місті Миколаєві, Миколаївської області при виконанні бойових завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини. Ухвалою Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від 06 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження. Також копію ухвали направлено до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для проведення автоматичного розподілу щодо визначення присяжних по справі. 19.11.2024 року через електронну систему «Електронний суд» від Міністерства оборони України до суду надійшло пояснення третьої особи щодо позову або відзиву по справі № 522/16526/24, в яких не погоджується з доводами заявника, вважає, що заяву потрібно залишити без задоволення. 23.12.2024 р. заявниця подала до суду відповідь на пояснення Міністерства оборони України, в якому спростовує його правову позицію і просить суд вважати доводи викладені у поясненні МОУ необґрунтованими. 05.02.2025 року через електронну систему «Електронний суд» від Міністерства оборони України до суду надійшло клопотання по справі № 522/16526/24, в яких воно просило залучити до участі у справі № 522/16526/24 Військову частину [NUMBER] . 05.02.2025 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання Міністерства оборони України та залучено до участі у справі № 522/16526/24 про оголошення особи померлою Військову частину [NUMBER] та [INFO] у якості заінтересованих осіб до участі у справі. 25.03.2025 року через електронну систему «Електронний суд» від Військової частини [NUMBER] до суду надійшли додаткові пояснення у справі № 522/16526/24, в яких вона не заперечує обґрунтованість вимог заявника та просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги заявниці, не заперечувала проти їх задоволення, просила суд розглядати справу без її участі. 19.06.2025 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси ухвалено повторно провести автоматичний розподіл щодо визначення присяжного у справі № 522/16526/24. 03.07.2025 року від заявника та її представника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи, подану заяву підтримади просили задовольнити. Представник [PERSON] 03.07.2025 року подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, за наявними матеріалами справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні в матеріалах справи докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження, визначений у частині 2\~ст.\~293\~ЦПК серед яких є визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. У даній справі судом встановлено, що заявник - громадянка України [PERSON] є дружною громадянина України [PERSON] [INFO] , відповідно до Свідоцтва про реєстрацію шлюбу від 28 листопада 1986 року з актовим записом № 1207. 25.02.2022 року [PERSON] був призваний [INFO] на військову службу по мобілізації. 18 березня 2022 року приблизно о 5 год. 50 хв. противником було здійснено ракетний удар по військовому містечку в якому знаходились підрозділи батальйону для відновлення боєздатності, зокрема по казармі, де знаходились військовослужбовці, у тому числі військовослужбовець [PERSON] . Згідно з витягом з акту службового розслідування по факту встановлення місцезнаходження військовослужбовців, місцезнаходження яких невідомо після 18.03.2022 року, станом на 18 березня 2022 року, відповідно до бойового розпорядження командира УВ «Примор`є» № 227т від 14.03.2022 р. та бойового розпорядження командира тактичної групи « [INFO] » № 04 від 14.03.2022 р., старший солдат [PERSON] перебував у складі підрозділу батальйону для відновлення боєздатності, який дислокувався у військовому містечку [ADDRESS] . Також зазначено, що після ракетного обстрілу на місце події прибули підрозділи поліції та ДСНС, які негайно розпочали пошук постраждалих та загиблих. В процесі пошуку було знайдено загиблих військовослужбовців військової частини [NUMBER] , серед яких тіла загиблих були понівечені настільки, що ідентифікувати особу було неможливо. Згідно зазначеного акту службового розслідування, за даними групи персоналу було встановлено, що після перевірки особового складу 19.03.2022 року виявлено військовослужбовців, місцезнаходження яких стало невідомим після ракетного удару по казармі 18.03.2022 року о 5 год. 50 хв. Вірогідно, що ці військовослужбовці знаходились в казармі в момент ракетного удару, що призвело до понівечення їх тіл та до унеможливлення провести їх ідентифікацію. З приводу безвісного зникнення мого чоловіка [PERSON] заявницею було подано відповідну заяву до районного відділу поліції у м. Одесі за місцем її з чоловіком проживання. Згідно витягу з ЄРДР від 01.04.2022 р., слідчим СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 42014160690000032 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України. Після чого кримінальне провадження було передане до ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області. Згідно Сповіщення сім`ї № 8/1 від 15.06.2022 року, виданого та надісланого [INFO] , старший солдат [PERSON] призваний [INFO] на військову службу по мобілізації, зник без вісти 18.03.2022 року під час авіа-удару при виконанні бойових завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини. З витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих без вісти за особливих обставин, військовослужбовець слідує, що [PERSON] зареєстрований як зниклий без вісти на підставі інформації ВП № 5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Таким чином, [PERSON] було визнано таким, що зник безвісті, при цьому не було знайдено ані його тіла, ані біологічного матеріалу його тіла. Станом на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42014160690000032 від 11.07.2022 року триває. Згідно з витягом з наказу командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 59 від 18.03.2022 р., наказано вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів угруповання військ « [INFO] » ( [ADDRESS] ) військовослужбовців, зокрема, вважати безвісно відсутнім старшого солдата [PERSON] , призваного під час мобілізації, стрільця-санітара 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти, та зняти останнього з продовольчого забезпечення через в/ч [NUMBER] з 19 березня 2022 року. Згідно з витягом з наказу командира Військової частини [NUMBER] (по особовому складу) № 52-РС від 10.06.2022 р., наказано увільнити від займаних посад і зарахувати у розпорядження командира військової частини [NUMBER] до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими, зокрема, старшого солдата [PERSON] , стрільця-санітара 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини [NUMBER] ( [NUMBER] , [NUMBER] ) ВМС ВСУ з 18 березня 2022 року. Згідно письмових відповідей Уповноваженого Верховної Ради з прав людини та Координаційного штабу, інформація щодо місцезнаходження військовослужбовця [PERSON] , у тому числі у ворожому полоні, відсутня. Отже, вищенаведені обставини та положення ст. 46 ЦК України, які визначають умови оголошення особи померлою, на думку суду надають право заявниці звернутись до суду з вимогою про оголошення померлим її чоловіка після спливу шести місяців з моменту його ймовірної загибелі. Представник Військової частини [NUMBER] у своїх поясненнях не заперечує обґрунтованість вимог заявника та просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення. Представник Міністерства оборони України у своїх поясненнях також не заперечує обґрунтованості факту ймовірної загибелі військовослужбовця [PERSON] , але вважає, що заява про оголошення його померлим подана передчасно, оскільки на думку МОУ, у даному випадку, відповідно до приписів ч. 2 ст. 46 ЦК України, особу можна оголосити померлою не раніше ніж через шість місяців з дня закінчення воєнних дій. У зв`язку з чим, МОУ вважає, що у задоволенні судом заяви [PERSON] про оголошення померлим її чоловіка повинно бути відмовлено. Суд вважає, що доводи Міністерства оборони України, викладені у його поясненнях до суду, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні закону. Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України, згідно якої, фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. У даному випадку, докази та пояснення сторін у справі надають суду обґрунтоване припущення факту смерті (загибелі) військовослужбовця [PERSON] , за обставин, що загрожували йому смертю, тому шестимісячний строк для звернення до суду із заявою про оголошення особи померлою, у даному випадку слід обраховувати від дня його вірогідної смерті (загибелі), а саме з [INFO] . Таким чином, заявник отримала право на подання до суду заяви про оголошення свого чоловіка померлим з 18.09.2022 року, тобто після спливу шести місяців з дня вірогідної смерті її чоловіка. Такі висновки відповідають правовим висновкам у подібних правовідносинах, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 р. у справі №755/11021/22. Так, відповідно до пунктів 85, 99, 100 розділу IV зазначеної постанови: \~Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої\~статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності (п. 85). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій (п. 99). У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності (п. 100). Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою і місце перебування якої невідоме. Наведене тлумачення ст. 46 ЦК України відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec (2009) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого). Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5\~роз`яснено, що на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в\~ст.46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Суд також наголошує, що відповідно до приписів ст. 48 ЦК України, в разі подальшого з`явлення особи, яку оголошено померлою, її цивільний стан поновлюється разом з правами цієї особи, які належали їй на момент оголошення її померлою. З огляду на вищенаведене, заява [PERSON] про оголошення померлим її чоловіка [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved