Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

15.04.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач), в якій позивач просить суд: 1. позбавити батьківських прав відповідача щодо дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; 2. Стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовна заява мотивована тим, що відповідачка не приділяє відповідної уваги своїм дітям, не приймає участі у їх вихованні, неодноразово залишала своїх дітей на позивача та бабусю [PERSON] . Позивач неодноразово зверталась до поліції про зникнення відповідачки, в цей період вихованням дітей займалась позивачка. Коли працівники поліції знаходили відповідачку та повертали додому то остання не проявляла інтересу до виховання своїх дітей. Для подальшого повного забезпечення прав і законних інтересів дітей є необхідність у вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачки. Ухвалою суду від 21.04.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні, позивачка підтримала позов. Відповідачка до суду не з`явився, про причини неприбуття не повідомила, правом на відзив не скористалася. Ухвалою суду від 19.06.2025 справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судові засідання відповідачка не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомила, а матеріалах справи міститься заява від імені [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Журавель В.Ю., яка зареєстрована в реєстрі під № 378, про те, що вона просить справу про позбавлення її батьківських розглядати за її відсутність . Представник органу опіки та піклування надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] , відповідачка по справі є матір`ю неповнолітніх: - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.08.2018 виданого Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.01.2020 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.01.2022 виданого Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.03.2023 виданого Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, а саме при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Позивачка є рідною тіткою малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та рідною сестрою відповідачки, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , видане 13.12.1988 відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, де батьками записані [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON] , видане 19.12.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області де батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2024009637313 від 12.08.2024 встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також за даною адресою зареєстровані та проживають її племінники [PERSON] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/014741017 від 06.12.2024, [PERSON] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/014740370 від 06.12.2024, [PERSON] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/014740580 від 06.12.2024 та [PERSON] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/014741190 від 06.12.2024. Відповідно до листа КНП «Центр соціальних служб» Петриківської селищної ради встановлено, що [PERSON] є одинокою та багатодітною матір`ю, вона має на вихованні чотирьох малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак належним чином батьківських обов`язків не виконує, постійно конфліктує зі свою матір`ю, яка проживає спільно з нею. Відповідно до даного листа також встановлено, що [PERSON] неодноразово втікала з дому, через те, що посварилася з матір`ю, на час її відсутності за дітьми доглядала її мати та сестра [PERSON] . Відповідно до характеристики наданої Петриківською селищною радою [PERSON] має статус одинокої матері, проживає за адресою [ADDRESS] . Має такий склад сім`ї [PERSON] - син, [PERSON] - син [PERSON] син та [PERSON] син. З дітьми мати спільно не проживає, протягом останнього часу спілкування з неповнолітніми дітьми не підтримує. Діти проживають разом з рідною тіткою та бабусею. [PERSON] характеризується задовільно. До [PERSON] старостату неодноразово надходили скарги від родичів, стосовно невиконання своїх материнських обов`язків [PERSON] , відмови її від виховання та матеріального забезпечення своїх дітей. На зауваження з боку рідних та представників соціальних служб не реагує. Поведінку та відношення до дітей не змінює. Згідно характеристики наданої директором КЗДО (ясла-садок) «Метелики» встановлено, що у вересні 2024 [PERSON] звернулась до КЗДО «Метелики» з заявою про зарахування її двох синів [PERSON] та [PERSON] до даного закладу. Під час подання заяви [PERSON] супроводжувала її сестра [PERSON] , в ході розмови було встановлено, що хлопці не мають щеплень відповідно до їхнього віку. Відразу до садочку дітей приводила мати, однак періодично спостерігалась її відсутність і в цей час відповідальність за дітей , їхнє відвідування дитячого садка та догляд за ними повністю лягали на тітку [PERSON] . Основний зв`язок з вихователями підтримує тітка хлопців [PERSON] , яка здійснює оплату за харчування дітей у дитячому садку та забезпечує їх необхідним приладдям. Діти до матері звертаються лише по імені. Петриківською селищною радою підготовлено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На засіданні зі слів тітки встановлено, що 01.04.2025 [PERSON] залишила своїх дітей та повертатися додому не планує. Вона неодноразово залишала своїх дітей на матір та сестру. [PERSON] перебуває на обліку у КНП «Центр соціальних служб» Петриківської селищної ради з червня 2024 року у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. 14.11.2024 представником служби у справах дітей Петриківської селищної ради було здійснено виїзд за місцем мешкання [PERSON] , однак на момент перевірки останньої вдома не було, як пояснила її мати [PERSON] остання відсутня з 10.11.2024 року, при цьому діти доглянуті в будинку тепло, чисто та світло. Фактично вихованням дітей займаються бабуся та тітка. Також згідно висновку [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності, за невиконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей за статтею 184 КУпАП, та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 грн. Відповідно до нотаріально завіреної заяви від 03.04.2025. яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Журавель В.Ю. та зареєстрована в реєстрі № 378, встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті , розуміючи значення своїх дій не заперечує про позбавлення її батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також в даній заяві зазначено, що [PERSON] живе окремо від дітей, не займається їх вихованням. Просить справу про позбавлення її батьківських прав розглядати за її відсутності. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), Конвенції ООН про права дитини (1989 р.), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.) «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи які їх заміняють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У статті 7 Сімейного кодексу України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У статті 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позивач, як на підставу позбавлення батьківських прав посилається на пункт 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України. При цьому, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Роблячи аналіз матеріалам які надані позивачкою на підтвердження того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме неодноразово залишила своїх дітей на свою матір і сестру, а сама могла декілька днів підряд не з`являтися вдома підтверджує той факт, що вона дійсно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки діти проживають разом з тіткою (позивачкою), то вона мала право звернутися з даним позовом. Відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, досліджений судом висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на переконання суду є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей, оскільки відповідає фактичним даним, що містяться в досліджених судом письмових доказах. Будь-яких спростувань доводів позивача, відповідачами не наведено та відповідно не надано жодних доказів. Навпаки, поведінка відповідачки свідчить про її незаінтересованість у розгляді справи на їх користь та свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 Сімейного кодексу України, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. За наведених обставин таке позбавлення буде законним, пропорційним та відповідатиме найкращим інтересам дитини. Таким чином, відповідачка підлягає позбавленню батьківських прав щодо її малолітніх дітей, а отже позов підлягає задоволенню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідача зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статті 169 Сімейного кодексу України. Щодо стягнення аліментів. Як встановлено судом малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до наказу № 05 від 01.04.2025 виданого Службою у справах дітей Петриківської селищної ради, як діти які позбавленні батьківського піклування тимчасово влаштовані до родини [PERSON] терміном на 3 місяці. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд зауважує, що за приписами частини другої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей. Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання\~про розмір\~аліментів,\~що підлягають\~стягненню на\~утримання дітей,\~суд відповідно\~до статей\~182,\~183\~Сімейного Кодексу\~України враховує,\~що відповідач\~є особою\~працездатного віку,\~інших утриманців\~у неї\~немає,\~а тому\~приходить до\~висновку про\~доцільність стягнути\~з відповідача\~аліменти на\~утримання [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~у розмірі\~1/4\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно на користь [PERSON] , в родині якої на даний час проживають діти, починаючи з дня подання позову і до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги повністю, на користь позивачки з відповідачки належить стягнути судові витрати зі сплаті судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, а в дохід держави суму судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на дітей.

Outcome: approved