Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Приватного вищого навчального закладу "Європейський університет" про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, компенсації за несвоєчасний розрахунок, виплати середнього заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19 грудня 2001 року наказом №107-вк [PERSON] прийнято до Європейського університету фінансів, інформаційних систем, менеджменту і бізнесу на посаду директора Черкаської філії Європейського університету фінансів, інформаційних систем, менеджменту і бізнесу. Згідно довідки про науково-педагогічне навантаження та доходи від 01.11.2023 №2, виданої Черкаською філією Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» (далі Відповідач) у період виконання обов`язків директора, а саме з вересня 2002 року по липень 2022 року, позивач також виконував педагогічну роботу обсягом не менш як 1/3 відповідної річної норми. З 07.07.2022 позивача переведено з посади директора на посаду професора кафедри економіки, фінансів, обліку, математичних та інформаційних дисциплін Черкаської філії Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет». З 28.08.2024 наказом про звільнення позивача звільнено з посади професора кафедри економіки, фінансів, обліку, математичних та інформаційних дисциплін. З часу звільнення відповідач, із невідомих причин та мотивів відмовився добровільно сплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, хоча останній неодноразово це вимагав. 28.08.2024 позивач звернувся із листом до відповідача, у якому просив виплатити йому компенсацію за 457 днів невикористаної відпустки за 2002 2022 роки в сумі 140 472 грн. Листом від 15.10.2024 №1/10-629/РІ, отриманим [PERSON] через месенджер Telegram від юридичного відділу ПВНЗ «Європейський університет» лише 15.11.2024, відповідач не погодився із сумою компенсації та повідомив, що на його думку вона складає 12 251,34 грн. Відповідач посилається на примітку 1 Додатку 16 наказу Міністерства освіти і науки України № 557 від 26.09.2005 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» ставки погодинної оплати включають оплату за дні відпустки. За таких умов, відповідач вважає, що за періоди роботи коли позивач був працевлаштований з погодинною оплатою праці, ставки погодинної оплати включали оплату за дні відпустки. При обчисленні середньої заробітної плати за основним місцем роботи не враховувалась заробітна плата на роботі за сумісництвом, а на посаді за сумісництвом не враховувалась заробітна плата за основним місцем роботи. Із такою позицією відповідача позивач не погоджується виходячи із наступного. За період 19.12.2001 по 30.08.2002, коли позивач працював виключно директором Філії і не виконував педагогічної роботи, він мав право на 20 календарних днів відпустки (з розрахунку 28 календарних днів щорічної відпустки, за відпрацьований рік) і за період з 31.08.2002 по 28.08.2024 позивач мав право на 1232 календарних днів щорічної відпустки (з розрахунку 56 календарних днів, за відпрацьований рік). Всього 1260 календарних днів відпустки. Згідно довідки про навчальне навантаження директора Філії [PERSON] , за період 2001-2022 роки позивачу надано 774 календарних днів щорічної відпустки. Відповідно, при звільненні Позивач має право на компенсацію за невикористані 486 днів щорічної відпустки. Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Позивача звільнено з посади професора кафедри економіки, фінансів, обліку, математичних та інформаційних дисциплін Черкаської філії Приватного вищого навчального закладу Європейський університет (далі Філія) наказом президента Приватного вищого навчального закладу Європейський університет (далі Університет) від 26.08.2024 року № 24/08-пф з 28.08.2024 у зв`язку із закінченням строку дії контракту. У наказі відсутня інформація та розпорядження про виплату позивачу компенсації за невикористані 486 днів щорічної відпустки. Відповідно, Університетом компенсація за невикористані дні щорічної відпустки позивачу не виплачена. Виходячи з положення Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі - Постанова 100), якою затверджено порядок обчислення середньої заробітної плати, для розрахунку середнього заробітку виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. За основу для розрахунку середнього заробітку Позивачем отримано індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка Пенсійного фонду України форма ОК-5). Згідно абз. 2 п. 2 Постанови 100 обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Згідно довідки Пенсійного фонду України форма ОК-5 у січні 2023 року в Позивача відсутні нарахування заробітної плати за січень 2023 року, у зв`язку з перебуванням у відпустці без збереження заробітної плати. На підставі аб. 7 п. 2 Постанови 100 час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. За період лютий 2023 грудень 2023 року Позивач мав 118806,28 грн. заробітної плати. За вказаний період, Позивачу не нараховувалися виплати, що, відповідно до п. 4 Постанови 100, не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати. Отже, сума компенсації за невикористані дні щорічної відпустки становить 118806,28:334 х486=172873,81 грн. Відсутність належного нарахування компенсації за невикористані дні щорічної відпустки є прихованою заборгованістю. Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до положень Постанови 100, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно довідки Пенсійного фонду України форма ОК-5 середньоденна заробітна плата становить 341,23 грн. Відповідно за період 29.08.2024 по 11.11.2024 (дата подання позову) буде становить 341,23 грн. х 75 днів = 25592,25 грн. Крім того, згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» працівникам у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати провадиться компенсація втрати частини відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги, порядок обчислення якої визначено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, яким затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Для розрахунку компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати використовуються індекси інфляції, що щомісяця обчислює Державна служба статистики України у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті https://ukrstat.gov.ua/. Таким чином прихована та невиплачена Позивачу сума компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 172873,81 грн помножується на індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу, який визначається шляхом множення місячних індексів за вересень та жовтень 2024 року (включно): (1,015х1,018 х100)= 103,3% та від цього відсотку віднімається 100%. Таким чином сума компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати становить 5704,84 грн. (172873,81 грн. х 3,3%). Душевні страждання Позивача полягають у тому, що він, будучи інвалідом ІІ групи більше 20 років поспіль, працював на посаді директора Черкаської філії ПВНЗ «Європейський університет», починаючи із моменту її відкриття. Добросовісно і сумлінно виконував свої посадові обов`язки, фактично присвятив велику частину свого життя служінню інтересам Відповідача, розраховуючи при цьому на повагу та визнання від останнього. Натомість, Відповідач протягом майже 20 років постійно порушував його трудові права, шляхом ненадання щорічних відпусток повної тривалості, що заборонено абз. 5 ст. 80 КЗпП України. Як інвалід ІІ групи, Позивач не мав можливості розпоряджатись часом своєї відпустки, у тому числі витрачати більше часу на своє лікування та реабілітацію і лікування внаслідок отриманої інвалідності ІІ групи. Така нестабільність в отриманні гарантованого Конституцією України права, передбаченого ст. 45, негативно вплинула на його психологічне здоров`я, постійні навантаження на роботі без належного відпочинку, призвели до отримання [PERSON] інфаркту у 2022 році, і як наслідок переведення за станом здоров`я на посаду професора. Стан здоров`я позивача на даний час не дає йому можливості самостійно захищати свої порушені права та охоронювані законом інтереси, адже його участь у судових засіданнях призведете до надмірного хвилювання через несправедливість допущену відповідачем стосовно нього та може стати наслідком суттєвого погіршення його здоров`я. Усе в комплексі завдає позивачу постійних моральних страждань. Свої моральні страждання (моральну шкоду), позивач оцінює в 50000 грн. Ухвалою суду від 03.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 20.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, у якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що позивач працював на посаді директора на підставі річного трудового контракту, а на науково-педагогічні посади приймався на навчальний рік, а у періоди 2006-2007, 2011-2024 років на умовах погодинної оплати праці як науково-педагогічний працівник, що підтверджується наказами про прийняття на відповідні посади та контрактами, що долучені до відзиву. Таким чином, у разі наявності у позивача спору, він набував права звернення щороку, а про наявність сумнівів у позивача щодо вірності нарахування компенсації за невикористані дні відпустки, чи кількості днів відпустки, які були надані позивачу, відповідачу стало відомо тільки після звернення останнього у 2024 році. Позивачем не було передано новому директору Черкаської філії відповідача накази, штатні розписи та інша документація філії, а з огляду на погіршення стану здоров`я позивача від останнього не вимагалось цього. На підставі письмового звернення позивача протягом жовтня-листопада 2024 року відповідачем здійснювався перерахунок відпускних позивача та наданих днів відпустки за наявною документацією і дійсно було виявлено недоплату в сумі 12251, 34 грн, однак позивач подав позовну заяву та надав докази, яких не вистачало для здійснення достовірного перерахунку. Після перерахунку встановлено відсутність заборгованості перед позивачем. Наразі діє Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995. Відповідно до пп. Ї) п. 4 розділу ІІ вказаного Порядку при обчисленні середньої заробітної плати не враховується заробітна плата на роботі за сумісництвом. Оплата праці сумісників провадиться за фактично виконану роботу що передбачає ведення табеля обліку робочого часу на працівників-сумісників (ст. 102-1 КЗпП). Тобто навіть у разі внутрішнього сумісництва трудові відносини за основною посадою та за посадою за сумісництвом фактично оформлюються окремо. За кожною посадою визначають тривалість робочого часу, окремий порядок оплати праці, надання відпусток й істотні умови праці. Також як для зовнішніх так і для внутрішніх працівників-сумісників табель обліку використання робочого часу ведеться окремо від табеля використання робочого часу за основним місцем роботи. На думку позивача, заборгованість перед ним виникла у зв`язку з тим, що йому не були нараховані відпускні за період роботи на посаді з погодинною оплатою праці, однак

Outcome: partial