Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Адвокат Бреус Євген Вікторович в інтересах [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] помер син позивача [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті останнього. 01.10.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.С. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку, передбаченого для прийняття спадщини. [PERSON] є громадянкою Німеччини та весь час проживає там. У зв`язку з ситуацією в Україні не могла приїхати та подати заяву нотаріусу, а тому пропустила строк для прийняття спадщини. Лише у вересні 2024 року позивач дізналася, що термін прийняття спадщини під час військового стану збільшувався, але не до кінця воєнного стану, а лише на чотири місяці. Також вона пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки не є громадянкою України та не володіє українською мовою в повній та достатній мірі для розуміння та аналізу законодавства. Крім того, [PERSON] помер у м. Дубай ОАЕ, тому отримання документів, які підтверджують його смерть потребувало багато часу. Просив визначити [PERSON] додатковий строк чотири місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] , який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17.10.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25.10.2024 передано на розгляд за підсудністю справу №753/20238/24 до Голосіївського районного суду міста Києва. 25.11.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви та відкрито провадження у справі, витребувано докази. 02.04.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Учасники в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що 25.05.2022 було видано свідоцтво про смерть останнього. [PERSON] проживає на території Федеративною Республіки Німеччина та є її громадянкою, що підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. 01.10.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. винесено постанову про відмову у відкритті спадкової справи за заявою [PERSON] , оскільки остання пропустила строк прийняття спадщини та не має документального підтвердження факту спільного проживання разом з померлим [PERSON] . Відповідно до листа приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. від 02.04.2025 спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , нею не відкривалась (не заводилась), так як спадкоємець [PERSON] , пропустила строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України, тому нею була видана постанова про відмову у відкритті спадкової справи. Інші спадкоємці до неї із заявами про відкриття спадкової справи не зверталися, жодного свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом нею не видавалися, спадкові договори не посвідчувалися. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 362/5972/18 від 16.12.2020 вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)). Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2023 року у справі № 548/2415/21 погодився з висновками судів, що саме лише перебування за межами країни не є поважною причиною пропуску строку для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити таку дію. Відповідно до ч.6 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Згідно з ст.38 Закону України «Про нотаріат» на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину. Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, відповідно до пункту 3.5 глави 10 якого якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним способом (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. В даному контексті слід зазначити про наявність у законодавстві України механізму подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України, що врегульований Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за № 1649/10248. Згідно з пунктом 1.7 глави 1 вказаного Положення мова нотаріального діловодства визначається у відповідності до статті 10 Конституції України та Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної". Якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй консулом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі. Особа, що не володіє мовою, якою виготовлений документ, підписується тією мовою, яку вона знає. Згідно з підпунктами 3.11.3, 3.11.6 пункту 3.11 глави 3 вказаного Положення спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто консулу. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається консулом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним способом, або прибути особисто до консула. У постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 Верховний Суд виснував, що в екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому зазначити про прийняття спадщини, що узгоджується з пунктом 2.1 глави 10 Порядку № 296/5. Відтак законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 148/2003/20 зазначено, що позивач посилався на такі причини пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини: хвороба; постійне проживання за кордоном у Федеративній Республіці Німеччині; наявність встановлених жорстких карантинних обмежень, в результаті чого установи та організації у цій країні не працювали. Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що наведені обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не був позбавлений можливості в інший час протягом зазначеного шестимісячного строку надіслати поштою до нотаріальної контори заяву (повідомлення, телеграму) про прийняття спадщини чи подати відповідну заяву або надіслати її консулу. Доказів того, що позивач за станом здоров`я фізично не міг цього зробити, до суду не надано. У постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 464/4722/19 Верховний Суд виснував, що позивач не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до посадової особи консульської установи України у Чеській Республіці на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат», а тому саме по собі проживання позивача за межами України, без доведення поважності інших причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер сина позивача [PERSON] . 01.10.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. винесено постанову про відмову у відкритті спадкової справи за заявою [PERSON] , оскільки остання пропустила строк прийняття спадщини та не має документального підтвердження факту спільного проживання разом з померлим [PERSON] . Позивач як на підставу звернення до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини посилається на те, що вона пропустила зазначений строк, оскільки вона є громадянкою Німеччини та весь час проживає там. Також у зв`язку з ситуацією в Україні вона не могла приїхати та звернутися до нотаріуса. Вона не володіє українською мовою в повній та достатній мірі для розуміння та аналізу законодавства. Крім того, [PERSON] помер у м. Дубай ОАЕ, тому отримання документів, які підтверджують його смерть потребувало багато часу. Разом з тим, суд зазначає, що позивач не була позбавлена можливості протягом шестимісячного строку після смерті [PERSON] звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до посольства України в іноземній країні, яке виконує консульські функції, або подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового чи електронного зв`язку, з подальшим дооформленням належним чином (із засвідченням справжності підпису) або особистим прибуттям до нотаріуса. Позивач з заявою про прийняття спадщини звернулася до приватного нотаріуса 01.10.2024, а тому доводи останньої про те, що отримання документів, які підтверджують смерть сина потребували багато часу, через що вона пропустила встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, судом до уваги не приймаються. Свідоцтво про смерть було видано 25.05.2022, тобто позивач звернулася до приватного нотаріуса через майже два з половиною роки після його отримання. За встановлених у справі обставин, враховуючи, що проживання позивача за кордоном, неможливість до 01.10.2024 приїхати до України, а також юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, не можуть вважатися поважною причиною пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що такі обмеження об`єктивно перешкоджали їй реалізувати своє право та своєчасно прийняти спадщину. Позивач не довела існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали їй подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивач до суду не подала. У зв`язку з вищенаведеним суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Згідно із ст. 141 ЦПК України враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed