Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.06.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №468025-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 18000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів. Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №468025-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 14.09.2024 утворилась заборгованість за Договором №468025-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 71529,88 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 17792,97 грн; суми прострочених платежів по процентах 51831,46 грн; суми прострочених платежів за комісією 1905,45 грн. Зазначене й стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Будь-які докази у справі, крім поданих стороною позивача разом із позовною заявою, чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили. З огляду на викладене, суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] 28.06.2023 укладено Договір №468025-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Бізнес позика» 28.06.2023 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № №468025-КС-001 про надання кредиту. 28.06.2023 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 468025-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 18000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з п. 2.3, 2.4, 2,5 Договору строк кредиту - 24 тижні, стандартна процентна ставка - фіксована, 2% в день, комісія за надання кредиту - 2700 грн. Відповідно до Розділу 8 Договору відповідач зазначила номер електронного платіжного засобу\~ [NUMBER] , номер телефону - [NUMBER] . Згідно з анкетою клієнта від 14.09.2025: позичальник [PERSON] зазначила у графі «номер банківського рахунку/номер карти» - [NUMBER] . Згідно з п.п. 4.4.4. Правил про надання грошових коштів у кредит Позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили: плата за користування Кредитом є фіксованою; протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3.2.3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 18000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , вказаний відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що позивач підтверджує інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №783/09 від 16.09.2024. Відповідно до вказаної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» провів вказану операцію через платіжний сервіс «Platon» як технологічний оператор платіжних послуг. Зазначене відповідач не спростував, відзив на позовну заяву не надав, із заявами, запереченнями чи клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до п.5.2. Правил про надання грошових коштів у кредит, які згідно з п. 10 Кредитного договору є його невід`ємною частино Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховувались на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. Відповідно до детального Розрахунку заборгованості за Договором № 468025-КС-001 станом на 14.09.2025 залишок заборгованості відповідача перед позивачем складає 71529,88грн., з яких: 17792,97 грн за кредитом; 51831,46 грн по відсотках; 1905,45 грн по комісії. Відповідно до інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-250324/90116-БТ від 28.03.2025, на виконання ухвали суду про витребування доказів, Банківська карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Також додано рух коштів по картці № [NUMBER] за період з 28.06.2023 по 13.12.2023, відповідно до якого на вказану картку 28.06.2023 зараховано кошти в розмірі 18000 грн. З огляду на викладене, позивач підтвердив виконання взятих на себе зобов`язань відповідно до укладеного договору з відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3\~цього Закону\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Враховуючи умови надання кредитних коштів, доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надано. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачеві відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved