Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

позивач за первісним позовом [PERSON] у листопаді 2016 року звернулась до суду з позовом про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним. Після уточнення позовних вимог просила постановити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право власності від 28.07.2014 та договір дарування житлового будинку по [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] , укладений та посвідчений 18.09.2014 Новояворівською Державною нотаріальною конторою, та визнати за нею право власності на 1/6 частину спірного будинковолодіння [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що в листопаді місяці 2015 року позивачу стало відомо, що її колишній чоловік [PERSON] уклав договір дарування спірного житлового будинку в користь їх сина [PERSON] . Вважає, що договір укладено з порушенням норм діючого законодавства, оскільки господарство відносилось до суспільної групи - колгоспних дворів та впродовж 45 років вона проживала в цьому господарстві та постійно працювала в колгоспі ім. Котляревського, пізніше в агрофірмі «Нове Розточчя». В них з відповідачем [PERSON] народилося четверо дітей, які теж там постійно проживали і виховувались та були прописані і були членами колгоспного двору аж до 15.04.1991, тобто на час зміни законодавства про статус колгоспних дворів. На час їх народження господарство відносилось до суспільної групи колгоспників, а тому частки майна усіх членів колгоспного двору є рівними. Позивач вказала, що спірне майно її колишнім чоловіком в порядку спадкування набутим не було і тому не могло бути його особистою власністю. Зважаючи на викладене, з метою захисту свої прав, позивач була вимушена звертатись до суду з даним позовом. Окрім цього треті особи, на стороні позивача за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду зустрічні позови до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, в яких з урахуванням уточнених вимог, просили визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] між [PERSON] і [PERSON] , укладений і посвідчений у Новояворівській державній нотаріальній конторі та визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно право власності по 1/6 частини спірного будинковолодіння [ADDRESS] . Свої вимоги мотивували тим, що їх батько [PERSON] , відповідач по справі, уклав договір дарування з спірного будинковолодіння в користь їх наймолодшого брата [PERSON] , порушуючи права і законні інтереси інших членів родини. Так, [PERSON] зазначає, що дане будинковолодіння він набув в порядку спадкування від свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Однак спадкових прав відповідач в нотаріальному порядку не оформляв та не врахував тієї обставини, що дане будинковолодіння знаходиться в сільській місцевості і до 15.04.1991 належало до суспільної групи колгоспних дворів, а частки в майні членам колгоспного двору є рівними, враховуючи неповнолітніх дітей і непрацездатних осіб. Оскільки спірне господарство відноситься до суспільної групи господарств, як колгоспне і на час зміни в законодавстві про колгоспні двори, тобто на 15.04.1991 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] значаться членами цього колгоспного двору та мають право на відповідну частку в цьому майні, яка обліковується розміром 1/6 частки відповідно. Справа поступила у провадження судді Теслі Б.І. Ухвалою судді від 03.02.2016 провадження в справі відкрито та призначено засідання. 01.03.2016 від відповідача [PERSON] через канцелярію суду подано заперечення на позовну заяву, в якому той вказує, що позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою за відсутності у неї права на спірний будинок, оспорюванні нею договір дарування та свідоцтво про право власності на будинок жодним чином не порушують будь-яких її прав чи охоронюваних законом інтересів, що вказує на безпідставність її позовних вимог. Як вбачається з Плану земельної ділянки та рішення Виконкому Яворівської районної ради депутатів трудящих від 20.06.1968 №279, спірний будинок [ADDRESS] був збудований батьком відповідача [PERSON] на спеціально відведеній для цього земельній ділянці і належав йому на праві власності до дня його смерті [INFO] . Таким чином, доводи позивача про її внесок у помноження спірного господарства, проведення в ньому капітальних ремонтів є надуманим, оскільки не маючи жодного права на будинковолодіння, вона не наділена жодними правами щодо ремонту, покращення чи будь-якої іншої дії по відношенню до чужого майна. Відповідно до ст. 548 ЦК України від 18.07.1963, який діяв на час смерті батька відповідача [PERSON] , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. А оскільки [PERSON] постійно проживав і проживає у спірному житловому будинку, він є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька. Вищевикладене свідчить про те, що відсутні правові підставі для задоволення позовних вимог. Також,\~01.03.2016\~відповідач [PERSON] \~ надав\~письмові заперечення\~на позовну\~заяву в\~яких зазначив,\~що за\~відсутності у\~позивача доказів\~реєстрації за\~нею права\~власності на\~спірний будинок,\~оспорювані нею\~договір дарування\~та свідоцтво\~про право\~власності жодним\~чином не\~порушують її\~прав чи\~інтересів,\~що вказує\~на безпідставність\~її позовних\~вимог.\~А відповідач,\~отримавши від\~батька [PERSON] \~правовстановлюючі документи\~на спірне\~будинковолодіння,\~вважається таким,\~що прийняв\~дарунок.\~Вказав,\~що він\~постійно проживав\~і проживає\~зі своєю\~сім`єю у\~спірному житловому\~будинку,\~утримує його,\~здійснює поточні\~ремонти,\~що також\~свідчить про\~прийняття ним\~дарунку.\~ Відтак представник відповідача вважає, що позивачем належним чином не обґрунтовано свої позовні вимоги, просить відмовити у задоволенні позову. Позивачем [PERSON] скеровано до суду заяву від 13.05.2016 в порядку ст. 31 ЦПК України обґрунтовану тим, що на час її одруження спірне господарство відносилось до суспільної групи колгоспників. Вказана обставина стверджується довідкою № 895 від 20.12.2015 виконкому Лозинської сільської ради, а також довідкою №392 від 10.05.2016, де станом до 01.01.1991 на час зміни даної суспільної групи, господарство продовжувало відноситися до суспільної групи колгоспна. В ньому були зареєстровані: [PERSON] - відповідач по даній справі, його дружина/позивач [PERSON] , а також їх діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач ствердила, що весь час була членом колгоспному двору та створювала і суттєво примножувала це господарство, нарівні з іншими членами колгоспного двору була власником спільної сумісної власності колгоспного двору. Водночас, відповідачем не надано жодного доказу про те, що спірний будинок належав його батькові [PERSON] до дня його смерті на праві власності, як і не доведено про прийняття [PERSON] спадщини після смерті його батьків. З часу розірвання шлюбу відповідачем 25.11.2008, поділ майна не проводився, [PERSON] продовжувала проживати у цьому господарстві. З урахуванням вказаних обставин позивач вважає, що слід визнати за нею 1/6 частини власності в спірному будинковолодінні. Ухвалою від 13.05.2016 на підставі клопотання представника позивача залучено Лозинську сільську раду Яворівського району Львівської області в якості третьої особи до участі у справі за\~ позовом [PERSON] до [PERSON] а та [PERSON] , треті особи: Яворівська державна нотаріальна контора та обласне КП Львівської обласної ради "БТІ та ЕО", про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним. На виконання запиту суду завідувачем Новояворівської державної нотаріальної контори скеровано до суду копію матеріалів договору дарування житлового будинку, посвідченого 18.09.2014 за реєстровим номером № 2019. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючи як треті особи із самостійними вимогами на предмет спору, у рамках даної цивільної справи подали позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи Яворівська держнотконтора, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Лозинська сільська рада, про визнання недійсними договору дарування та свідоцтва про право власності. На підставі розпорядження керівника апарату №184 від 15.05.2017 у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді [PERSON] . Суддею Яворівського районного суду Львівської області [PERSON] 17.05.2017 винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження. Також на підставі розпорядження керівника апарату №604 від 20.12.2017 у зв`язку із звільненням [PERSON] з посади судді Яворівського районного суду Львівської області у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Швед Н.П. Суддею Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П. 13.07.2018 винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Також, 31.10.2018 [PERSON] надала заяву від 13.05.2016 в порядку ст. 31 ЦПК України в якій зазначила, що протягом 45 років вона проживала в спірному господарстві та постійно працювала в колгоспі ім. Котляревського, а потім в агрофірмі «Нове Розточчя». З огляду на вказану обставину просила суд визнав за нею право власності на спірне будинковолодіння в розмірі 1/6 частки. Також 31.10.2018 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали уточнений позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи Яворівська держнотконтора, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Лозинська сільська рада, про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання за ними права власності на 1/6 ідеальні частки спірного будинковолодіння. На підставі розпорядження керівника апарату №246 від 28.02.2019 у зв`язку із закінченням повноважень першого періоду призначення на посаду судді Швед Н.П., у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Кондратьєвій Н.А. Суддею Яворівського\~районного суду\~Львівської області\~Кондратьєвою Н.А.\~17.04.2019\~винесено ухвалу\~про прийняття\~справи до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.04.2021 замінено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Яворівська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації і експертної оцінки", Лозинська сільська рада Яворівського району Львівської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним, позов третьої особи на стороні позивача [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, позов третьої особи на стороні позивача [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, позов третьої особи на стороні позивача [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування і свідоцтва про право власності недійсним та визнання права власності на 1/6 ідеальну частину будинковолодіння, третю особу Лозинську сільську раду Яворівського району Львівської області на його правонаступника Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області. Через припинення судді Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвої Н.А. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді, відповідно до розпорядження керівника апарату №313 від 29.10.2021 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ було передано на розгляд судді Колтуну Ю.М. 27.12.2021 суддею винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 25.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 23.04.2024 представником позивача [PERSON] адвокатом Лозинським І.П. подано до суду додаткові пояснення в яких зазначив, що відповідач [PERSON] , грубо порушуючи норми ст. ст. 123-126 ЦК Української РСР (1540-06) у 2013 року виробив на своє ім`я технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] і оформив на себе право власності на весь колгоспний двір та в подальшому подарував його сину [PERSON] . Вказаними діями позбавив позивача, як і трьох їх дітей, права на 1/6 частку колгоспного двору, яке передбачено ст. ст. 123-126 ЦК Української РСР (1540-06). На підставі викладеного, позивач позбавлена можливості в повній мірі реалізувати належне їй право власності на 1/6 частку у вказаному житловому будинку. Окрім цього, 24.09.2024 представником позивача [PERSON] адвокатом Лозинським І.П. скеровано остаточні додаткові пояснення, у яких з -поміж іншого посилається на ту обставину, що ані позивач, ані її троє дітей не втратили право на частку майна на час припинення колгоспного двору на вул. Кут в с. Дубровиця Яворівського району Львівської області, що підтверджується витягом із погосподарської книги № 2 оскільки вона працювала станом на 01.01.1991 в колгоспі, а її діти були неповнолітніми. Ці члени сім`ї мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, яке порушено оскаржуваними договорами дарування, укладеними між відповідачами. Позивач за\~первісним позовом\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~її представник\~адвокат Лозинський\~І.П.\~надіслав до\~суду заяву\~про розгляд\~справи у\~їх відсутності,\~де вказав, що заявлені вимоги підтримує. Відповідачі за\~первісним позовом\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~будучи належним\~чином повідомленими\~про час\~та місце\~розгляду справи,\~ у судове засідання не з`явилися, їх представник\~адвокат Галько Р.В. направив до суду заяву в якій просив відкласти розгляд справи, а також подав до суду заяву про застосування трирічного строку позовної давності, на підставі ч.4 ст.267 ЦПК України. Треті особи із самостійними вимогами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили, у матеріалах справи наявні заяви про слухання справи без їх участі, зустрічні позови підтримали і просили його задовольнити. Третіми особами Яворівською державною\~нотаріальною конторою,\~Обласним комунальним\~підприємством Львівської\~обласної ради\~"Бюро\~технічної інвентаризації\~і експертної оцінки",\~Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської областіЯ явку представників в судове засідання не забезпечено, незважаючи на належне повідомлення про дату та час його проведення. Про причини неявки та правову позицію щодо спору, суд не повідомлено. З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5\~статті 268 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Зважаючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5\~ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, дійшов таких висновків. Згідно з ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічний припис відображено в ст. 321 ЦК України. Також ст.373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) гарантується Конституцію України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування тощо. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Встановлено, що сторони за первісним позовом\~позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] \~ перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25.11.2008, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного відділу юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №196. Згідно з технічного паспорту від 2013 року замовленого [PERSON] , копію якого оглянуто в судовому засіданні, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , 1958 року побудови, складається з коридору загальною площею 4,2 кв.м, кладови площею 4,6 кв.м, житлової кімнати площею 21,7 кв.м, житлової кімнати площею 14,4 кв.м, , кухні площею 9,9 кв.м. Загальною площею 54,8 кв.м. Також до складу будинковолодіння входить гараж, 5 сараїв, літня кухня, окремий збудований погріб, огорожа, ворота та колодязь. Згідно з наданого повідомлення сільського голови Лозиснької сільської ради №176 від 22.11.2018, адресованого [PERSON] , сільською радою рішення на виготовлення права власності [PERSON] не надавалось так як з 01.01.2013 дані повноваження сільської ради відмінено. Сільською радою 31.07. 2013 [PERSON] було видано довідку за № 612 про адресу житлового будинку як голові даного домогосподарства для виготовлення технічного паспорту будинку. Так, відповідно до довідки складеної сільським головою Лозинської сільської ради Яворівського району від 20.11.2015 №895, господарство у с.Дубровиця Яворівського району станом 01.01.1991 відносилось до суспільної групи господарства як колгоспне. Головою сім`ї згідно погосподарської книги записано [PERSON] . Як вбачається з рішення Виконкому Яворівської районної ради депутатів трудящих від 20.06.1968 №279, [PERSON] відведено земельна ділянка під забудову житлового будинку та допоміжних будівель в с.Дубровиця розміром 0,14 га. Як встановлено з копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Лозинською сільською радою Яворівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 89 років, про що складено відповідний актовий запис № 25. Про факт реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у будинку с.Дубровиця Яворівського району Львівської області свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 843 від 09.11.2015. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками значаться: батько [PERSON] , мати [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Яворівським рай бюро ЗАГС Львівської області 01.11.1971, актовий запис №9. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками значаться: батько [PERSON] , мати [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] виданого в с.Дубровиця Яворівського району Львівської області 10.03.1973, актовий запис №3 Як встановлено із копії свідоцтва про розірвання шлюбу повторно виданого 17.01.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції Львівської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 07.10.2004 складено актовий запис №213, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». 18.09.2014 між відповідачами та укладено договір дарування жилого будинку, посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області за реєстровим №2019, відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] спірний житловий будинок [ADDRESS] . Житловий будинок належав [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.07.2014 за індексним №24830277. Згідно з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24831380, наданого 28.07.2014 державним реєстратором, прав на нерухоме майно Пацеляк В.Я., відомості про об`єкт нерухомого майна внесені до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 417501546258; номер запису про право власності: 6481410. Даний об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці, площею 0,2302 гектарів, із визначенням її площу, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, цільове призначення якої обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №4625885200:10:002:0065, яка згідно одночасно посвідченої цивільно-правової угоди перейшла у власність обдарованого. Право власності відповідача [PERSON] на спірний будинок підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕАМ №997844. Відповідно до наданої відповідачем довідки №211 від 26.02.2016, складеної сільським головою Лозинської сільської ради Львівської області вбачається, що [PERSON] згідно запису у погосподарських книгах зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Згідно зі\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів , визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно Закону України Про власність від 15.04.1991, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно роз`яснень викладених у пункті 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20\~Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ст.ст.120,\~123 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Згідно оглянутої у судовому засіданні копії трудової книжки [PERSON] , остання 21.11.1975 прийнята на роботу обліковця рільничої бригади в колгосп «імені Котляревського», 17.03.1986 переведена на посаду бухгалтера по автотракторному парку. Звільнена з роботи 06.03.1987 за власним бажанням. Згодом 11.05.1987 була прийнята на роботу в колгосп «імені Котляревського» обліковцем ферми. 01.03.1992 переведена обліковцем колективу с.Дубровиця. 14.02.1992 на базі колгоспу «імені Котляревського» утворено спілку СОФГ "Нове Розточчя ". Далі 27.01.2000 утворено приватну агрофірму "Нове Розточчя ", де позивач працювала до 30.01.2000, коли звільнилася за власним бажанням. Окрім цього з копії довідки виданої виконкомом Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 392 від 10.05.2016 судом встановлено, що згідно погосподарської книги № 2, що зберігається у Лозинській сільській раді Яворівського району господарство у селі Дубровиця за особовим рахунком № [NUMBER] , яке відносилося до суспільної групи господарства колгоспна - станом на 01.01.1991 у даному господарстві були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] ; жінка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] [INFO] ; дочка [PERSON] - [INFO] ; син [PERSON] [INFO] ; син [PERSON] [INFO] . Вказана обставина не заперечується сторонами. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і протягом судового розгляду даної справи стороною позивача надано суду переконливі докази в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до вимог\~ст.120 ЦК УРСР\~(1963 р.) «Майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності…».\~Статтею 121 ЦК УРСР\~було передбачено, що володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору відбувається за згодою всіх членів колгоспного. Право на частку в майні колгоспного двору зберігається за його членом на протязі трьох років, при виході із колгоспного двору, член колгоспного двору має право на виділення належної йому частки в майні колгоспного двору, при чому частки всіх членів колгоспного двору ( в тому числі і неповнолітніх членів) є рівними. З матеріалів справи вбачається, що спірне домогосподарство належало до колгоспного двору, де проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності на яке як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Таким чином право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/6 частці кожного. Відповідно, оспорюване свідоцтво від 28.07.2014 про право власності на житловий будинок видане на [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] фактично позбавило права та частки в майні колгоспного двору інших його учасників. Наведені положення Закону кореспондуються з позицією Верховного Суду викладеною в постанові Верховного суду від 29.01.2019 року по справі 713/1310/17-ц, та у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі 183/6031/16. Відповідач [PERSON] одноособово розпорядився на власний розсуд нерухомим майном, не маючи права одноособово укладати щодо вказаного майно будь-які правочини. Таким чином, договір дарування укладений [PERSON] 18.09.2014 на користь [PERSON] , який посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотарльної контори Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 2019, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок житловий будинок [ADDRESS] , який розміщений на земельній ділянці, площею 0,2302 гектарів, цільове призначення якої обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №4625885200:10:002:0065 за тією ж адресою, є недійсними, оскільки укладені особою (дарувальником), яка не була наділена таким правом. А згідно положень ч.1,4 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). А тому, позовні вимоги в частині визнання недійсності свідоцтва про право власності та правочину суд вважає підставними та такими, що підлягають до задоволення. Що ж до позовних вимог позивача за первісним позовом та третіх осіб із самостійними вимогами про визнання за кожним з них права власності на 1/6 частину спірного житлового будинку, то суд виходить з такого. Як вбачається із копії довідки виданої виконкомом Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 392 від 10.05.2016, в спірному житловому будинку, станом на 01.01.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто, всі члени колгоспного двору мали рівні частки на праві сумісної власності, у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належну їм частку у майні колгоспного двору. Таким чином, як було встановлено вище, позивач та треті особи із самостійними вимогами мають право на частку у майні колишнього колгоспного двору по 1/6 частині кожен. А тому за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слід визнати право власності по 1/6 частині будинковолодіння [ADDRESS] ,як членам колишнього колгоспного двору. Щодо застосування строків позовної давності, то суд звертає увагу відповідача на те, що позивач просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 18.09.2014, а до суду з даною вимогою звернулася 01.02.2016, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності. З приводу вимог про визнання права власності на 1/6 частки житлового будинку, то такі є похідними, а тому порушення права позивача за даними вимогами безпосередньо пов`язане з укладенням оспорюваного правочину. Відтак, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з кожного з відповідачів на користь позивачів слід стягнути сплачений ними судовий збір. На підставі наведеного, відповідно до\~ст. 58 Конституції України, ст.\~120,\~123,\~132,\~227,\~244 ЦК УРСР\~(у редакції 1963 р.) , ст.\~5,\~186,\~203,\~367,\~372 ЦК України, ст.16\~Закону України «Про власність», Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах,

Outcome: approved