Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

08 травня 2025 року адвокат Козирєв А.В., який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АХ № 1258160 від 26 квітня 2025 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб позивачки з відповідачем, зареєстрований 08 вересня 2023 року відділом РАЦС м. Ржічани Чеської республіки. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя позивачки з відповідачем не склалося фактично шлюбні відносини припинені. Представник позивача зазначає, що подальше спільне життя суперечить інтересам позивачки, та вона не зацікавлена у збереженні шлюбу, тому просив його розірвати. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача адвокат Козирєв А.В. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та за відстуності позивачки, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Інших заяв та клопотань не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 13 травня 2025 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд встановив,\~що сторони\~перебувають у\~шлюбі,\~який зареєстрований 08 вересня 2023 року відділом РАЦС м. Ржічани Чеської республіки, про що у книзі реєстрації актів про одруження відділу РАЦС м. Ржічани, у томі 7, рік 2023, сторінка/аркуш 207, порядковий номер 71, зроблений відповідний запис, що підтверджується наданою стороною позивача копією свідоцтва про одруження, номер бланка суворої звітності серії О № 876080 від 11 вересня 2023 року та нотаріально засвідченим його перекладом. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження номер бланка суворої звітності: [NUMBER] від 29 листопада 2023 року, Чеська республіка). За змістом положень ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Документом, яким встановлено безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є Наказ Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні" № 52/5від 18 жовтня 2000 року із змінами та доповненнями. Для визнання шлюбу державою Україна, укладеного в іншій країні, з усіма правовими наслідками, шлюб необхідно легалізувати. За загальним правилом, легалізація це процедура приведення документів у ту форму, яка відповідає законодавству іноземної держави і визнається державними органами цієї держави. Процедура легалізації в Україні таких документів, як: свідоцтво про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства закордонних справ України № 113 від 04 червня 2002 року. Відповідно до ст. 18 договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, ратифікованого Законом N 2927-III (2927-14) від 10.01.2002, документи, складені або засвідчені компетентним органом однієї Договірної Сторони та підтверджені підписом уповноваженої особи й офіційною печаткою, є дійсними на території другої Договірної Сторони без подальшого засвідчення. Те ж саме стосується і засвідчення підпису громадянина, копій і перекладів документів, засвідчених компетентним органом. Згідно зі ст. 28 договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, особисті та майнові правовідносини подружжя визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають спільне місце проживання. У ст. 30 договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах зазначено, що у справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на час подачі заяви про розлучення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб укладений між позивачем та відповідачем, що був зареєстрований 08 вересня 2023 року у м. Ржічани Чеської республіки, є законним та легітимним на території України. З долучених до справи матеріалів вбачається, що сторони є громадянами України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. При цьому, ст. 63 Закону регламентовано, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З огляду на те, що сторони є громадянинами України, на даний час мешкають на території України, суд вважає за необхідне до даних правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати право України. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбних відносин суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112\~Сімейного Кодексу\~України і

Outcome: approved