Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про зняття арешту з майна померлого [PERSON] , з тих підстав, що її чоловік був боржником у виконавчому провадженні з виконання судового наказу № 2н-294, виданого 09.09.2008 Галицьким районним судом м. Львова. [PERSON] помер [INFO] , вона є його спадкоємцем за заповітом і спадщину прийняла. Між тим вона позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права на належну чоловікові земельну ділянку з кадастровим номером 4620910100:18:000:0067 площею 0.08 га, яка знаходиться на території Городоцької міської ради Львівського району Львівської області, оскільки усе належне чоловікові майно перебуває під арештом. Листом від 08.04.2025 в.о. начальника Городоцького ВДВС у Львівському районі Львівської області ЗМУ Міністерства Юстиції повідомила, що згідно даних АСВП 26.09.2009 в межах виконавчого провадження № 10444555 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», станом на 08.04.2025 виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строків його зберігання. На її думку арешт майна та наявність запису в реєстрі обмежують її законні права та обов`язки як спадкоємця цього майна, внаслідок чого вона позбавляється в повному обсязі права користуватися та розпоряджатися таким майном на власний розсуд, а тому просить суд постановити рішення, яким скасувати обтяження у вигляді арешту та оголошення заборони на все нерухоме майно щодо об`єкту обтяження: невизначене майно, все майно і припинити дію такої заборони, дата реєстрації 18.10.2017, номер запису про право власності 22953386, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8312755, дата реєстрації 19.12.2008, підстава обтяження: судовий наказ 2н-294, 09.09.2008, Галицький суд м. Львова, постанова про відкриття ВДВС Городоцького РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, заявник: Відділ ДВС Городоцького РУЮ, про обтяження у вигляді заборони на все нерухоме майно, щодо власника [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . 01.05.2025\~\~ухвалою суду справу\~\~призначено\~\~до розгляду у відкритому судовому засіданні\~\~в порядку загального\~\~позовного провадження. 24.05.2025 року від представника АТ «КБ «Приватбанк» надійшли письмові пояснення у справі, згідно з якими заперечують проти задоволення позову, оскільки державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження не припинено чинності арешту нерухомого майна боржника, натомість у ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки позивач не заявляє вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] , відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. 27.05.2025 року представник позивача подав письмові пояснення по справі, згідно з якими [PERSON] не може оскаржити дії виконавця у виконавчому провадженні, в якому накладено арешт на майно її чоловіка, оскільки не є стороною такого виконавчого провадження. Частиною 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень, захисту прав особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна. Натомість у ч.4 цієї ж статті визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до ч.5 цієї ж статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином після винесення рішення суду про зняття арешту з майна та набрання ним законної сили, арешт знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та реєстру обтяжень виключаються. Отже, звернувшись до суду з позовною заявою, позивачем було обрано правильний спосіб захисту її порушеного права, адже у цій ситуації арешт майна може бути знятий саме за рішенням суду. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, 27.05.2025 року представник подав клопотання про проведення усіх судових засідань у справі у його відсутності та відсутності позивача (а.с.30). Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 23.06.2025 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 392511025 від 27.08.2024 [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4620910100:18:000:0067 для індивідуального садівництва, яка знаходиться на території Городоцької міської ради Львівського району Львівської області. Постановою державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.09.2008 в рамках ВП № 10444555 з виконання судового наказу № 2н-294, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 2175.75 грн. та 40.50 грн. судових витрат , що були останнім сплачені при поданні заяви, накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Листом № 6-12/6135 від 08.04.2024 начальник Городоцького\~\~відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Антощук Б. повідомив, що\~ згідно даних АСВП 26.09.2009 в межах ВП 10444555 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно даних АСВП [PERSON] не є стороною у ВП 10444555, станом на 08.04.2025 виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строків його зберігання. Довідкою завідувача П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Мішенчук Я. № 867/02-14/3 від 24.07.2024 підтверджується, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] , який помер [INFO] . Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі\~рішення)\~- сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»). Частина четверта статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» регулює питання повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Зокрема, однією з підстав відповідно до пункту 2 частини четвертої цієї статті є пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12\~- строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні\~- це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом,\~встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону про виконавче провадження). Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (згідно із частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»). Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених\~статтею 12 цього Закону\~(частина п`ята статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»). Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).\~Стаття 41 цього Закону\~регулює питання відновлення виконавчого провадження. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21, звернула увагу на те, що стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», пункт 1 частини першої\~статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавчого проводження» від 21.04.1999 року, який був чинний в період повернення виконавчого листа, виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання протягом року з наступного дня після набрання законної сили рішенням. Статтею 23 цього ж Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Згідно статті 24 Закону України «Про виконавчого проводження» від 21.04.1999 року державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився. При цьому стягувачу, який пропустив строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, надавалось право звернення до суду для поновлення такого строку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді Городоцького відділу держаної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області ЗМУМЮ від 08.04.2025 року № 6-12/6135, 26.09.2009 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі\~ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 08.04.2025 року матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання. Оскільки відповідно до чинного на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання\~Закону України «Про виконавче провадження»\~строк пред`явлення виконавчого документу до виконання становив один рік, а судовий наказ Галицького районного суду м. Львова № 2н-294 від 09.09.2008 року повернуто стягувачу 26.09.2009 року, то строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання закінчився 26 вересня 2010 року. Стягувач [PERSON] помер [INFO] , тобто більш як через тринадцять років після повернення виконавчого листа. Матеріали справи не містять інформації щодо повторного пред`явлення стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» до примусового виконання судового наказу Галицького районного суду м. Львова від 09.09.20098 року в межах строку, визначеного законом для пред`явлення виконавчого документу до виконання. А відтак ПАТ КБ «Приватбанк» втратив право на пред`явлення до виконання цього судового наказу. Стягувач за життя не оскаржував постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу та відновлення (продовження) виконавчого провадження, не вчиняв дій для повторного пред`явлення судового наказу до виконання, не звертався до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, не отримував дублікат судового наказу та не пред`являв його до виконання. Згідно статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Частиною першої статті 316\~ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом частин першої, другої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі №569/6234/22 викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Враховуючи те, що судовий наказ повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися, суд вважає, що збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника [PERSON] , а відтак позов слід задоволити. При цьому суд звертає увагу на безпідставність включення до числа відповідачів Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з наступних мотивів. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.06.2023 у справі № 208/9810/21, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2022 у справі № 711/3591/21. За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] , заявлені до Городоцького\~\~відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з майна, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed