Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

У квітні 2025 року представник позивача за первісним позовом - адвокат Коннова Н.І. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 357/8305/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Заява мотивована тим, що 02 квітня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області частково задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. При цьому не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. У\~ зв`язку з відсутністю позивача [PERSON] та його представників Коннової Н.І. та Чорного О.В. в судовому засіданні 25 березня 2025 р., їм не було відомо про те, що 02 квітня 2025 р. буде проголошено рішення по справі, в зв`язку з чим позивач [PERSON] та його представники були відсутні на проголошенні судового рішення 02 квітня 2025 р. Дане судове рішення отримали поштовим відправленням 11 квітня 2025 р.\~ Відповідно до заявлених позовний вимог в першій заяві по суті, тобто в позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення судових витрат. При цьому зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач здійснив та планує здійснити, який становить 30000 грн. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки розгляд справи був тривалим та потребував складання процесуальних документів, то розмір витрат фактично є більшим, чим заявлений в позовній заяві і складає всього - 154500 грн, а саме розмір витрат на правничу допомогу надану адвокатом Чорним О. В. складає - 141500 грн, розмір витрат на правничу допомогу надану адвокатом Конновою Н.І. складає - 13000 грн. Детальний опис виконаних робіт міститься в звіті адвоката Чорного О. В. про виконані роботи в рамках судової справи №357/8305/23 від 31 березня 2025 р. та в акті приймання-передачі виконаних робіт адвоката Коннової Н.І. В зв`язку з тим, що лише 11 квітня 2025 р. було отримано рішення по справі, то позивач за первісним позовом просить суд: поновити процесуальний строк на подання до суду доказів, що підтверджують розмір судових витрат; ухвалити додаткове рішення у справі №357/8503/23 про стягнення з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача за первісним позовом витрати на правову допомогу в сумі 154500 грн. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 16.04.2025 року, головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. Частина 3 статті 270 ЦПК України передбачає, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Ухвалою судді від 22\~ квітня 2025 заяву представника позивача за первісним позовом адвоката Коннової Н.І. про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду та вирішено викликати в судове засідання учасників справи. Судом 28.04.2025 р. за вх..№22941 отримано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому представник відповідача за первісним позовом адвокат Цурка Н.О. просила зменшити суму заявлених вимог до нуля та відмовити в ухваленні додаткового рішення у справі № 357/8305/23. Клопотання обґрунтовано тим, що заявляючи про стягнення витрат на правову допомогу адвокат Коннова Н.І. посилається на позовну заяву про поділ майна подружжя, подану адвокатом Любченко Н.Ю., якою зазначено про розмір судових витрат на загальну суму 30 000, 00 грн., при цьому адвокат Любченко Н.Ю. не здійснювала конкретизації щодо витрат на правову допомогу, а отже адвокат Коннова Н.І., яка просить стягнути 154 500, 00 грн. витрат має надати докази на понесення зазначених витрат. Так до матеріалів заяви на підтвердження понесених витрат на правову допомогу долучено: 1. Копію договору про надання правниччої допомоги від 05.06.2024 року укладений між адвокатом Конновою Н.І. та [PERSON] . 2. Копія акту приймання-передачі виконаних робіт від 21.03.2025 року адвоката Коннової Н.І. 3. Звіт про виконані роботи адвоката Чорного …. (Без ініціалів ). З огляду на подані документи представник вважає, що судом має бути відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з пропуском строку на звернення з такою заявою, з якою заявник звернулась лише 16.04.2025 року. Заявником адвокатом Конновою Н.І. пропущено п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення на подання заяви про розподіл судових витрат, а саме ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення судових витрат на правову допомогу. Заявлена сума понесених витрат на правову допомогу виконаних адвокатом Конновою Н.І., представник відповідача за первісним позовом вважає, що їх розмір є завищеним та неодноцільним. Щодо заявлених вимог адвокатом Конновою Н.І. на суму 141 500, 00 грн. за звітом наданих послуг адвокатом Чорним О.В., то в даному випадку до заяви не подано а ні договору на надання правової допомоги між замовником та адвокатом Чорним О.В., а ні надано акту прийняття замовником робіт виконаних адвокатом Чорним О.В., а оскільки, зазначені документи не подавалися у встановлені строки заявлені витрати не підлягають задоволенню. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення та просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення\~ у повному обсязі. Судом 08.07.2025 р. за вх..№38025 отримано заяву, в якій представник відповідача за зустрічним позовом та позивача за первісним позовом адвокат Цурка Н.О. просила розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводити у відсутностиі [PERSON] та її представника, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2025 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на: - 1/2 частину нежитлового приміщення № 81 у житловому будинку [ADDRESS] ; - 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер 3220489500:01:023:0354, для індивідуального дачного будівництва (інша житлова забудова), яка розташована на території Шкарівської сільської ради, Білоцерківський район, Київська область; - 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] ; - 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] ; - 1/2 частину комплексу нежитлових будівель літ. «А», площею 1352,1 кв. м. та споруди (реєстраційний номер майна 28609685), які розташовані за адресою: [ADDRESS] .\~ В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на: - 1/2 частину нежитлового приміщення № 81 у житловому будинку [ADDRESS] ; - 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер 3220489500:01:023:0354, для індивідуального дачного будівництва (інша житлова забудова), яка розташована на території Шкарівської сільської ради, Білоцерківський район, Київська область; - 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] ; - 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] ; - 1/2 частини комплексу нежитлових будівель літ. «А», площею 1352,1 кв. м та споруди (реєстраційний номер майна 28609685), які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) компенсацію вартості: 1/2 частини автомобіля марки Volkswagen Jetta, 2012 року випуску, сірого кольору в розмірі 167 761,00 грн, 1/2 частини автомобіля марки Lexus RX 350, 2019 року випуску, синього кольору в розмірі 583 524,62 грн, 1/2 частини мотоцикла марки Harley-Davidson FAT BOY, 1999 року випуску, колір червоний, у розмірі 114 165,00 грн, всього до стягнення 865 450,62 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) компенсацію вартості:\~ 1/2 частини автомобіля марки Mercedes-Benz ML 350 3948, 2007 року випуску, колір сірий, у розмірі 206 370,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI 2987, 2007 року випуску, колір білий, у розмірі 240 525,00 грн; 1/2 частини причепа Stema MT 0750, 2004 року випуску, колір сірий, у розмірі 25 800,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Volkswagen Jetta 1984, 2014 року випуску, колір білий, у розмірі 202 930,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Mercedes-Benz 316 2689, 2003 року випуску, колір білий, у розмірі 219 305,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Opel Insignia 1956, 2011 року випуску, колір сірий, у розмірі 169 985,00 грн; 1/2 частини автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI 2987, 2007 року випуску, колір білий, у розмірі 240 525,00 грн, та стягнути\~ 1/2 частину виконання за борговими зобов`язаннями у розмірі 4 419 137, 50 грн, а всього 5 724 577,50 грн. У задоволенні інших позовних вимог\~ відмовлено. Зазначене судове рішення на час розгляду даної заяви про ухвалення додаткового судового рішення не набрало законної сили. За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду). Так, з боку сторони позивача за первісним позовом [PERSON] \~ у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України було зроблено відповідну заяву. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, заява про ухвалення додаткового рішення\~ разом із доказами понесення з боку позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом\~ [PERSON] витрат на правничу допомогу були отримані судом в строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Отже, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2025 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України ). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судові витрати понесені позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] підтверджуються наявними в матеріалах справи наступними документами: Договором №096/2/2023 про надання правової допомоги від 28.07.2023 р.; Звітом про виконані роботи в рамках судової справи №357/8305/23 від 31.03.2025 р.; Договором про надання правової (правничої) допомоги від 05.06.2024; актом приймання-передачі виконаних робіт від 21.03.2025 р. Так, як встановлено судом між [PERSON] та\~ адвокатом Чорним Олександром Васильовичем 28.07.2023 р. було укладено договір №096/2/2023 про надання правової допомоги. Відповідно до звіту про виконані роботи в рамках судової справи №357/8305/23 від 31.03.2025 р., адвокат Чорни О.В. у період з 28.09.2023 по 31.03.2025 виконав роботи щодо представництва інтересів клієнта [PERSON] ,\~ вартість яких складає 141500,00 грн. З акту приймання-передачі виконаних робіт від 21.03.2025 р. в рамках справи №357/8305/23 вбачається, що адвокат Коннова Н.І. в період з 05.06.2024 р. по 21.03.2025 р. виконала роботи щодо представництва інтересів клієнта [PERSON] , вартість яких складає 13000,00 грн. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону N 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловлену у постановах від 27.06.2021 року у справі № 922/2495/20, від 25.06.2021 року у справі № 922/902/20, від 23.06.2021 року у справі № 910/2478/20, від 18.06.2021 року у справі № 905/411/17, від 15.06.2021 року у справі № 910/3419/20, від 01.06.2021 року у справі № 922/2385/20, від 21.03.2021 року у справі № 712/1720/19, Верховний Суд зазначив, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначені фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвокатом іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Отже, позивачем за первісним позовом доведено понесення витрат на правову допомогу при розгляді вищевказаної справи та відповідно те, що між [PERSON] та адвокатом [PERSON] та адвокатом Конновою Н.І. склалися договірні відносини. Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07 ) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені. Такий висновок ЄСПЛ також викладений у вже зазначеному вище рішенні у справі «Савін проти України» ( Заява № 34725/08). Тож фактичність витрат на правничу допомогу слід розглядати у широкому сенсі, включаючи не лише оплату таких витрат, але й виходячи власне із того, що достатньою є наявність відповідного договірного обов`язку. Відповідно, якщо договірний обов`язок щодо оплати наявний, то такого обов`язку достатньо для визнання витрат фактичними і такими, що підлягають компенсації стороні. Під-час розгляду вищевказаної заяви, враховано заперечення з боку сторони відповідача за первісним позовом щодо\~ заяви про ухвалення додаткового рішення. Судом враховуються правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial