Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

позивач та його представник просять суд встановити факт не цільового використання аліментів [PERSON] , отриманих на користь неповнолітньої доньки [PERSON] на підставі виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області № 368/1910/15 від 23 листопада 2015 року та встановити [PERSON] порядок сплати аліментів шляхом внесення суми аліментів визначених судом на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] на особовий рахунок дитини у відділенні Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи позов наступним. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, за відповідним актовим записом № 150 від 22 жовтня 2008 року. Заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23 листопада 2015 року у цивільній справі № 368/1910/15-ц (провадження 2/368/708/15) шлюб між сторонами був розірваний та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини всіх доходів (заробітку) до досягнення донькою повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.10.2015 року. 23.11.2015 року у цивільній справі № 368/1910/15-ц видано виконавчий лист, який перебуває у Обухівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) З метою перевірки цільового використання відповідачкою грошових коштів, які стягуються з позивача в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки, позивач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Обухівського району Київської області. З висновку Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Обухівського району Київської області за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 24 жовтня 2024 року вбачається, що [PERSON] як одержувач аліментів не забезпечує належним чином потреби дитини. Зокрема, незважаючи на регулярні виплати аліментів, дитині не купується потрібний одяг та інші базові речі, які необхідні для її розвитку і повсякденного життя. Крім того, згідно до вище вказаного висновку, одержувач аліментів не надав пояснення щодо цільового використання коштів на дитину. Під час бесіди співробітників Служби у справах дітей та сім`ї з неповнолітньою [PERSON] з`ясовано, що дитина проживає з бабусею ( [PERSON] ) з 10 років. Бабуся повністю забезпечує свою онуку: купує їй одяг, взуття, продукти харчування, засоби гігієни та інше. Мати [PERSON] проживає окремо, з донькою не спілкується, не цікавиться життям та здоров`ям дитини. За результатами інспекційного відвідування [PERSON] встановлено, що аліменти, які вона отримує на неповнолітню [PERSON] витрачаються не за призначенням. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 17 жовтня 2024 року Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області з`ясовано, що [PERSON] проживає з бабусею та дідусем в приватному будинку, загальною площею 42,6 кв.м. Для [PERSON] є окрема кімната, ліжко для сну та відпочинку, дитина забезпечена одягом та взуттям, яке купує бабуся. Взаємовідносини між бабусею та [PERSON] хороші, з повагою відносяться один до одного. З батьком [PERSON] зустрічається та спілкується часто. Мати [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона не підтримує жодного контакту з дитиною, не цікавиться її здоров`ям, навчанням чи загальним станом, а також не надає жодної матеріальної допомоги для забезпечення її потреб . Фактично мати не бере участі у вихованні дитини, не забезпечує її основні потреби та не виконує свого обов`язку щодо турботи про дитину. Батько дитини, [PERSON] , має певну заборгованість зі сплати аліментів, однак виявляє намір погасити її в повному обсязі. У зв`язку з тим, що кошти, перераховані на утримання дитини, надходять матері, яка використовує їх не за цільовим призначенням, батько вважає за доцільним здійснювати виплати безпосередньо на банківський рахунок дитини. Такий підхід може дозволить гарантувати цільове використання коштів виключно в інтересах дитини, відповідно до її життєвих потреб, включаючи харчування, освіту, медичне забезпечення та розвиток, забезпечить прозорість та контроль за витратами, що відповідає якнайкращим інтересам дитини. У зв`язку з виявленим фактом нецільового використання аліментних коштів, підтвердженим висновком за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 24 жовтня 2024 року та актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 09.10.2024 року та 17 жовтня 2024 року, а також з огляду на бажання платника аліментів (позивача) забезпечити цільове використання цих коштів шляхом їх перерахування на спеціальний банківський рахунок, який вже відкритий [PERSON] , виникла необхідність у зверненні до суду з відповідною позовною заявою до суду, для справедливого вирішення даного питання, що відповідає найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім і та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно із ч. 3 ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому, платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини. Нецільове використання одержувачем аліментів може мати наслідком зміни їх одержувача або зменшення розміру. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 № 1713. Так, відповідно до пунктів 2-6 порядку, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Згідно з пунктом 17 порядку, у разі виявлення за результатами проведеного інспекційного відвідування ознак, що можуть свідчити про нецільове витрачання аліментів, платник аліментів відповідно до ст. 186 СК України має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Отже, саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як за власною ініціативою органу, так і за заявою платника. Для платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів передбачено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, в таких правовідносинах платник аліментів має покладатися лише на належне виконання своїх функцій органом опіки та піклування, його добросовісність та фаховість, оскільки інші докази витрачання коштів отримувачем не є належними доказами в таких правовідносинах. Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №711/11054/17 (провадження № 61-42009св18), від 02.02.2021 у справі № 751/1396/19 (провадження № 61-18643св19). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою - за зазначеною адресою не проживає, причини неявки в суд не повідомила, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явилася без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа [PERSON] позовні вимоги позивача визнає та просить їх задовольнити. Представник третьої особи в особі Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області Кізілова І.В. підтримала позовні вимоги позивача, тому провівши інспектування був наданий висновок щодо нецільового використання аліментів відповідачем. Представник третьої особи в особі Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області Прохоренко Л.М. заперечувала проти позовних вимог позивача, оскільки при подачі таких документів із наявною заборгованістю по аліментах позивачу було б відмовлено у видачі висновку по даному питанню, оскільки інспектування щодо нецільового використання аліментів можливе, за відсутності заборгованості по сплаті аліментів. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку з проведенням заочного розгляду справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом частини першої статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області 22.10.2008 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що 22.10.2008 року складено відповідний актовий запис № 150. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23 листопада 2015 року у справі № 368/1910/15-ц, яке набрало законної сили 29.12.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; дочку [PERSON] , [INFO] залишено проживати з [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 СК України). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно із ч. 3 ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Згідно порядку здійснення органом опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 року №1713, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Кількість посадових осіб, що проводять інспекційне відвідування, не може бути меншою ніж дві особи. Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей. Для підтвердження сплати аліментів разом із заявою платник аліментів обов`язково подає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, виданий відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, а також відомості про місце проживання отримувача аліментів. У разі повторного впродовж року звернення платника аліментів із заявою про проведення інспекційного відвідування подається розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період, що минув з дати проведення попереднього інспекційного відвідування. Наявність заборгованості зі сплати аліментів є підставою для відмови платнику аліментів у проведенні інспекційного відвідування одержувача аліментів. Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 05.12.2024 року № 149245, складеної старшим державним виконавцем Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському району Київської області Анною Мілінчук, станом на 01.11.2024 року заборгованість зі сплати аліментів у позивача складає 123 684,53 грн. Окрім того, Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), повідомив, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого листа № 368/1910/2015 від 12.07.2016 Кагарлицького районного суду Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дочкою повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.10.2015 р. Заборгованість відраховується починаючи з 19.10.2015 року.

Outcome: dismissed