Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Адвокат Лалаян Наріне Ашотовна звернулася до суду в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 січня 2025 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 років. Вказаний вирок суду набрав законної сили 06.02.2025 року. [PERSON] був визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, в рамках якого цивільний позов не заявляв. Зазначає, що відповідно до зазначеного вироку [PERSON] 30.10.2023 близько 17 год. 00 хв., рухаючись в межах с. Йосипівка по вул. Шевченка з боку с. Степанівка у напрямку с. Березова Балка, перед початком виконання маневру обгону попутного легкового автомобіля, не переконався у відсутності на смузі зустрічного руху транспортних засобів, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 10.1 та 14.2 (в) ПДР (п. 1.2.в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 14.2 Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані) та допустив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де в цей час в межах своєї смуги рухався саморобний транспортний засіб - мотоблок «Форте» під керуванням [PERSON] , з якою у подальшому на відстані 1,1 м до правого краю дороги та 178,8 м до дорожнього знаку № 2.1 ПДР відбулося зіткнення. Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР водієм [PERSON] перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пасажири мотоблоку «Форте», зокрема, [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 61 від 28.11.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді скальпованої рани на волосяній частині правої лобної області голови, садна на шкірі лоба справа, садна на переніссі та кінчику носа, садна на шкірі правої щоки, садна на підборідді, садна на шкірі правої пахової ділянки, синця в області живота, синця на тильній поверхні лівої кисті, синця на тильній поверхні правої кисті, закритий перелом 2-5 ребер справа і 5-11 ребер зліва з крововиливом в навколишні м`які тканини, надриви в ділянці кореня лівої легені з внутрішньоплевральною крововтратою, великий заочеревинний та в навколониркову клітковину і в капсулу крововилив в ділянці лівої нирки, закритий перелом тіла п`ятого поперекового хребця без пошкодження спинного мозку з крововиливом в оточуючі м`які тканини, закритий осколковий перелом шийки правої плечової кістки з крововиливом в навколишні м`які тканини, відкритий багатоскольчатий перелом кісток правої гомілки в верхній і середній та нижній третині з крововиливом в навколишні м`які тканини, що в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя. Безпосередньою причиною смерті [PERSON] став травматичний шок, як наслідок поєднаної травми: закритого множинного перелому ребер, надривів в ділянці кореня лівої легені з внутрішньоплевральною крововтратою, закритого перелому тіла п`ятого поперекового хребця, закритого перелому правої плечової кістки, відкритого перелому обох кісток правої гомілки. Ушкодження, які виявлені при судово-медичному дослідженні трупа, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] . Внаслідок смерті матері [PERSON] , позивачу по справі завдано непоправної моральної шкоди, він втратив рідну та дуже близьку йому людину. Позивач відчув глибоку і невиправну втрату, змінився звичайний спосіб його життя, він втратив душевний спокій, став замкнутим, роздратованим, через що у нього погіршилися відносини у родині та протягом тривалого часу перебував у депресивному стані. [PERSON] під час досудового розслідування та судового розгляду справи у добровільному порядку не відшкодував завдану позивачу моральну шкоду, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених конституційних прав та інтересів. На підставі викладеного просить стягнути із [PERSON] на користь позивача моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 150000 грн. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2025 року у зазначеній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 28 березня 2025 року. 28 березня 2025 року підготовче засідання відкладено на 25 квітня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи. 25 квітня 2025 року підготовче засідання відкладено на 21 травня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 червня 2025 року. 23 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 15 липня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами [PERSON] отримав 18 березня 2025 року. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 січня 2025 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на шість років (а.с.12-16). Відповідно до зазначеного вироку суду, [PERSON] 30 жовтня 2023 року в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР, п. 2.9. Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно з висновком експерта № 3854 виявлено етиловий спирт в кількості 2,87 г/дм3), керував технічно справним автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , який йому належить на праві приватної власності, та здійснював рух в с. Йосипівка Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області. Так [PERSON] , цілеспрямовано порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо прямої заборони керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи рух на вказаному транспортному засобі у вищезазначеному напрямку, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) через наявний стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Так, близько 17 год. 00 хв., водій [PERSON] , рухаючись в межах вищевказаного населеного пункту по вул. Шевченка з боку с. Степанівка у напрямку с. Березова Балка, перед початком виконання маневру обгону попутного легкового автомобіля, не переконався у відсутності на смузі зустрічного руху транспортних засобів, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 10.1 та 14.2 (в) ПДР (п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 14.2 Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані) та допустив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де в цей час в межах своєї смуги рухався саморобний транспортний засіб - мотоблок «Форте» під керуванням [PERSON] , з якою у подальшому на відстані 1,1 м до правого краю дороги та 178,8 м до дорожнього знаку № 2.1 ПДР відбулося зіткнення. Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР водієм [PERSON] перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пасажири мотоблоку «Форте», зокрема, [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 61 від 28.11.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді скальпованої рани на волосяній частині правої лобної області голови, садна на шкірі лоба справа, садна на переніссі та кінчику носа, садна на шкірі правої щоки, садна на підборідді, садна на шкірі правої пахової ділянки, синця в області живота, синця на тильній поверхні лівої кисті, синця на тильній поверхні правої кисті, закритий перелом 2-5 ребер справа і 5-11 ребер зліва з крововиливом в навколишні м`які тканини, надриви в ділянці кореня лівої легені з внутрішньоплевральною крововтратою, великий заочеревинний та в навколониркову клітковину і в капсулу крововилив в ділянці лівої нирки, закритий перелом тіла п`ятого поперекового хребця без пошкодження спинного мозку з крововиливом в оточуючі м`які тканини, закритий осколковий перелом шийки правої плечової кістки з крововиливом в навколишні м`які тканини, відкритий багатоскольчатий перелом кісток правої гомілки в верхній і середній та нижній третині з крововиливом в навколишні м`які тканини, що в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя. Безпосередньою причиною смерті [PERSON] став травматичний шок, як наслідок поєднаної травми: закритого множинного перелому ребер, надривів в ділянці кореня лівої легені з внутрішньоплевральною крововтратою, закритого перелому тіла п`ятого поперекового хребця, закритого перелому правої плечової кістки, відкритого перелому обох кісток правої гомілки. Ушкодження, які виявлені при судово-медичному дослідженні трупа, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (а.с.12-16). Вказаний вирок набрав законної сили 06 лютого 2025 року. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в смт. Вільшанка Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого сектором з питань державної реєстрації актів цивільного стану Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с.11). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Йосипівським с/ЗАГС Вільшанського району Кіровоградської області, [PERSON] народився [INFO] в с. Йосипівка Вільшанського району Кіровоградської області. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України) Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частина перша статті 1167 ЦК України регламентує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина друга статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч.1 ст. 1177 цього Кодексу шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частинами другою - четвертою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Разом з тим, суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22). Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)). Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз та визначається у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи із встановлених судом обставин. Судом встановлено, що у зв`язку зі смертю [PERSON] , яка була матір`ю позивача, останньому завдано моральну шкоду. Визначаючи розмір завданої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, обставини ДТП, внаслідок якої загинула матір позивача, характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок втрати рідної та близької йому людини. Сам факт загибелі матері беззаперечно свідчить про те, що її син відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру, адже він втратив близьку людину і таку втрату неможливо відновити, оскільки повернути близьку людину неможливо, також йому завдано глибокого психологічного болю, він втратив звичний спосіб життя, відчуває страх за подальше життя без рідної людини та інші негативні наслідки. Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги, що внаслідок протиправної поведінки відповідача [PERSON] загинула мати позивача, що потягло за собою невідворотні зміни у житті останнього, внаслідок чого він відчуває душевні та моральні страждання, суд вважає, що існують правові підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачеві завданої моральної шкоди, та, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 150000 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з підпунктом першим пункту першого частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. [PERSON] звернувся до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 150000 грн. Ціна позову у цій справі становить 150000 грн. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2025 року для працездатних осіб встановлено у розмірі 3028 грн. Отже за подання позовної заяви до суду сума судового збору складає 1500 грн (150000 х 1 % = 1500 грн). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1500 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved