Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

У жовтні 2024 року представник позивача звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із зазначеними позовними вимогами у якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 259 997,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 899,95 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.09.2021 року по вул. Лісова с. Калинівка Броварського району за участю мотоцикла «Forte FT200GY-CSB», державний [NUMBER] під керуванням [PERSON] та велосипеда «Акрус» під керуванням [PERSON] , велосипедист [PERSON] померла від отриманих тілесних ушкоджень. Відповідальною особою за завдані збитки та скоєння ДТП є відповідач, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №12021110000000626 та постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області майора поліції Корчинського Ю.В. від 27 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то після вищезазначеної події родичі потерпілої в ДТП, через представника, подали заяву про виплату страхового відшкодування до МТСБУ з метою отримання такої виплати, так як в даному випадку позивач зобов?язаний згідно з чинним законодавством здійснити регламентну виплату потерпілому в ДТП, то позивачем вище вказана заява була прийнята та здійснено розраховану регламентну виплату на рахунок представника потерпілого в загальному розмірі 259997,00 грн., а саме: 216000,00 грн. шкода, пов?язана із втратою годувальника, 9047,00 грн. витрати на поховання, 34950,00 грн. витрати на спорудження пам?ятника. Внаслідок чого, до позивача після виплати перейшло право вимоги, яке потерпіла особа має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2024 року вказану цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 36). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.45, 46). Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.09.2021 приблизно о 19 год. 15 хв. Водій [PERSON] , керуючи мотоциклом «FORTE F'T200GY-CSB» р.н. [NUMBER] , рухаючись по вул. Лісова с. Калинівка Броварського району Київської області в напрямку автодороги «Київ-Чернігів» на відстані 700 м від буд. №50, скоїв зіткнення з велисопедом «Акрус», під керуванням [PERSON] , яка рухалась попереду у понутному напрямку. В результаті даної ДІІ велосинедист [PERSON] від отриманих тілесних ушколжень померла в приміщенні «Броварської ЦРЛ», водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Постановою ГУ НП в Київській області СУ від 27 грудня 2022 року кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021110000000626 від 24.09.2021 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.09.2021 внаслідок якої від отриманих пілесних ушкоджень померла [PERSON] закрито у зв?язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення (а.с. 18-20). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність, відповідача на момент ДТП не була застрахована, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування (а.с. 17). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 16). Представник заявника директор ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Поліс» звернувся від імені матері потерпілої [PERSON] до МТСБУ із заявою від 11.05.2022 року про виплату страхового відшкодування у розмірі 225 047,00 грн, які складаються із: 9 047,00 - витрати на страхування; 216 000,00 грн - відшкодування на утримання (а.с. 6-8). На підставі наказів МТСБУ, довідки №1 від 07.03.2023 року та довідки від 13.04.2023 року, позивач здійснив відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується платіжними інструкціями №920818 від 14.04.2023 року на суму 34 950,00 грн та №823944 від 08.03.2023 року на суму 225 047,00 грн (а.с. 23-29). МТСБУ звернулося до [PERSON] із досудовою вимогою про здійснення витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 259 997,00 грн (а.с. 30). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов?язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Отже, відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, не звільняє відповідача від обов?язку доказування того, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654818); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195с18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320с20), від 21 квітня 2021 року у справі №450/4163/18 (провадження № 61-69cв21). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я фізичній особі, зобов?язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання протезування, стороннього догляду тощо. Внаслідок чого, відсутність вини відповідача та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов?язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Згідно з ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик має право у випадках, передбачених Законом, звернутись з регресною вимогою до особи, яка допустила порушення Закону, що надають право регресу для страховика. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як встановлено, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд доказів) (стаття 89 ЦПК України). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що через дії відповідача виникли цивільно-правові наслідки, внаслідок яких МТСБУ відшкодувало шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі, а відтак позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 259 997,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3 899,95 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3 899,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved