Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Орган оіпки та піклування Малолюбашанської сільської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 20 грудня 2024 року без піклування батьків залишилася новонароджена дитина [PERSON] , [INFO] , внаслідок залишення в акушерсько-гінекологічному відділенні КНП «Костопільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Костопільської міської ради. Матір`ю дитини є [PERSON] , яка на момент народження дитини у шлюбі не перебувала. Реєстрація народження дитини проведена 23.12.2024 відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України, на підставі рішення органу опіки і піклування Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області. 26.12.2024 малолітня [PERSON] тимчасово влаштована до КНП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради та їй надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Також вказала, що на момент залишення дитини в закладі охорони здоров`я вад її фізичного і психічного розвитку не виявлено. Разом із тим відповідач [PERSON] згідно висновку судово-психіатричної експертизи №290/14 від 10.09.2014 страждає на психоорганічний синдром з вираженою психопатизацією, є інвалідом третьої групи, виявляє клінічні ознаки важкої розумової відсталості, не здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Після народження дитини [PERSON] відповідач з пологового будинку її не забрала, не виявила готовності брати участь у житті дитини. За період перебування малолітньої дитини в КНП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради жодного разу її не відвідувала, не цікавилася її станом здоров`я та потребами Відповідач опинилася у складних життєвих обставинах, внаслідок наявного у неї захворювання, не усвідомлює свого батьківського обов`язку щодо дитини, не здатна його виконувати. Вона не володіє навичками письма та читання, не вміє поводитися з коштами та планувати власний бюджет. Враховуючи те, що відповідач не забрала дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявила щодо неї батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини вважала за доцільне позбавити її батьківських прав, що відповідатиме інтересам самої дитини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити. При цьому пояснила, що відповідач не здатна виконувати свої батьківські обов`язки, має психічні розлади, не повною мірою розуміє значення своїх дій. В інтересах самої дитини є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав, що надасть у майбутньому дитині можливість бути усиновленою, зростати у повноцінній сім`ї. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] . При цьому пояснила, що є інвалідом третьої групи, має психічні розлади та за станом здоров`я не може займатися вихованням та утриманням дитини. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім`я, по батькові дитини і відомості про батьків. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] матір`ю вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] . Разом із тим із Витягу про державну реєстрацію народження № 1047 від 25.12.2024 вбачається, що 25.12.2024 Костопільським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області складено актовий запис № 370 про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] , відомості про батька [PERSON] та матір [PERSON] записані відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України, на підставі рішення виконавчого комітету Малолюбашанської сільської ради Рівненської області № 267 від 23.12.2024 про державну реєстрацію народження дитини, покинутої у пологовому будинку. Із акту КНП «Костопільська БЛІЛ» Костопільської міської ради від 20.12.2024 вбачається, що у вказаному закладі з 19.12.2024 перебуває покинута дитина жіночої статі, прізвище, ім`я, по батькові дитини не визначено, матір дитини - [PERSON] 26 грудня 2024 року на підставі рішення виконавчого комітету Малолюбашанської сільської ради Рівненської області № 267 від 23.12.2024 та акту про факт передачі дитини малолітню [PERSON] , [INFO] передано до КНП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради. Також встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом з дитинства, третьої групи, довічно, перебуває під «Д» наглядом психіатра, що підтверджується довідкою МСЕ серії АВ №0391902 від 22.10.2025. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 29.09.2014 [PERSON] визнано обмежено дієздатною. У мотивувальній частині судового рішення зазначено, що [PERSON] відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №290/14 від 10.09.2014 страждає на психорганічний синдром з вираженою психопатиизацією, виявляє клінічні ознаки важкої розумової відсталості. Ступінь вираженості психічних порушень позбавляє її здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до ч. 1 - ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я бех поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. За змістом роз`яснень, викладених у п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином встановлено, що відповідач страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та не виконує свої батьківські обов`язки внаслідок важкої розумової відсталості. З наведеного вбачається, що винної поведінки відповідача, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками позивачем не доведено. Крім того, судом встановлено, що матір дитини в свідоцтві про її народження записана відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що визначені ст. 164 СК України підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відсутні, тому у позові слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed