Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить виселити [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що під час реєстрації права власності на вказаний будинок позивач перебував у шлюбі із [PERSON] , яка померла [INFO] , також із ними поселився син [PERSON] , який є сином померлої дружини. Також разом із [PERSON] проживає і його дружина [PERSON] . У позові також зазначено, що у зв`язку із протиправними діями відповідачів, вони щоденно зазнають сильних душевних страждань, постійно відчувають хвилювання. Відповідач жодного відношення до будинку не має. 10.04.2025 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 37-38). 05.05.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що він позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Також просив закрити провадження по справі, оскільки даний спір з тими самим предметом та з цих самих підстав вже розглянуто (а.с. 44-47). Учасники справи у судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просила задоволити із підстав вказаних у позовній заяві. Від відповідачів надійшли заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності, також відмовити у задоволенні позовних вимог із підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За правилами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, 17.07.2025 на підставі\~ст. 244 ЦПК України\~суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту відкладено до 18.07.2025. Згідно з ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частинами першою, другою, четвертою\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі\~статтею 317\~Цивільного\~кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої, шостої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, що перебуває у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником житла, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Положеннями статті 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.07.2008, будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (а.с. 7,8). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №156662675 від 18.02.2019, земельна ділянка, належить на праві власності [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №395750483 від 20.09.2024, встановлено, що на праві власності у відповідача [PERSON] знаходилась квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). У подальшому 02.10.2024 відповідач [PERSON] подарував зазначену вище квартиру відповідачці [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №419089078 від 21.03.2025 (а.с. 18). 9 червня 2008 року виготовлено технічний паспорт на домоволодіння що за адресою [ADDRESS] . Технічна інвентаризація містить відомості про те, що до складу нерухомого майна за вказаною адресою входить житловий будинок, літня кухня, три сараї і інші об`єкти нерухомості (а.с. 24-26). Зі змісту довідки № 11 від 27.02.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яка видана позивачу, вбачається, що станом на дату видачі даної довідки відповідачі не зареєстровані за адресою [ADDRESS] . (а.с. 14). Відповідно до Витягу із реєстру територіальної громади виданої на ім`я [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , знята із реєстрації 27.02.2025 (а.с. 10). Також наявна аналогічна довідка на ім`я [PERSON] , із якої вбачається, що він знятий із реєстрації за вказаною вище адресою 27.02.2025 (а.с. 9). Згідно довідки №191 від 23.04.2025 виданої Денишівським старостинським округом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та акту №56 від 23.04.2025, вбачається що [PERSON] проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] та з 04.01.2001 зареєстрував місце проживання за вказаною адресою. Також разом із ним з 2015 року проживала його дружина [PERSON] (а.с. 61). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач є єдиним власником будинку [ADDRESS] , у якому проживають відповідачі: син померлої дружини позивача разом зі своєю дружиною, а також сім`я позивача син позивача з дружиною та онук позивача. Позивач є особою похилого віку, який потребує постійного піклування, яке здійснюють його син та невістка, а відповідачі постійно здійснюють при цьому перешкоди. У власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] є інше житло - квартира [ADDRESS] , яка складається з 2-х житлових кімнат, загальною площею 43,94 кв.м., а тому інтереси позивача як власника спірного житла перевищують інтереси відповідачів як колишніх членів сім`ї позивача, у яких припинилися правові підстави користування чужим майном, та які забезпечені іншим житловим приміщенням. Доводи відповідача [PERSON] викладені у відзиві на позовну заяву щодо закриття провадження не знайшли свого підтвердження, оскільки позовні вимоги у справі №278/255/21 є іншими та з інших підстав. Таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та право на житло переслідує легітимну мету, визначену статтею 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Такий правовий висновок за аналогічних обставин справи було зроблено Верховним Судом в постанові від 22 травня 2024 року по справі № 199/2345/22, провадження № 61-17567св23. Сервітут, що виник із сімейних зв`язків, підлягає припиненню, якщо особа втрачає статус члена сім`ї власника, а також за наявності іншого житла може бути виселений із займаного приміщення. При цьому необхідно оцінювати виселення відповідачів на предмет пропорційності втручання у право позивача на житло. Встановивши, що порушені права позивача - власника житла, гарантовані як національним законодавством України, так і статтею 8 Конвенції, а також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, вважаю, що є правильним висновок про те, що виселення відповідачів зі спірного житла є таким, що відбувається на підставі закону, з легітимною метою та є пропорційним заходом втручання. Виселення відповідачів із спірного будинку не буде надмірним тягарем для відповідачів з підстав, наведених вище (належність на праві власності двохкімнатної квартири в [ADDRESS] ) та не призведе до порушення прав, гарантованих статтею 8 Конвенції, оскільки їх подальше спільне проживання є неможливим, крім того, порушує право власності позивача, оскільки позбавляє його можливості самостійно користуватись належним йому будинком. Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постановах - Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17,- Верховного Суду від 5?вересня?2022 р. у справі №?161/869/21-ц,- Верховного Суду від 19 червня?2024 р. у справі №?553/601/22,- Верховного Суду від 22 травня?2024 р. у справі №?199/2345/22. Також судом встановлено, що спільне володіння і користування будинком є неможливим, оскільки сімейні стосунки між сторонами припинено, теперішні стосунки сторін вже дуже тривалий час після смерті дружини позивача матері відповідача [PERSON] є вкрай неприязні, відповідачі не допускають позивача у належну йому лютню кухню, що унеможливлює їх спільне користування будинком. Станом на день розгляду справи судом встановлено, що позивач є одноособовим власником даного будинку, що підтверджується матеріалами справи. Матеріали справи містять доказів, що відповідач [PERSON] , яка є дружиною відповідача [PERSON] на праві власності має інше житло. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950року), ратифікованою\~Законом від 17липня 1997року №475/97-ВР (далі\~Конвенція) закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах права позивачів, як власників квартири, також захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантується право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Таким чином, з урахуванням встановлених по справі обставин, суд вважає, що підстави для виселення відповідачів із вказаного будинку, дані висновки узгоджені із висновками Великої Палати Верховного Суду у справах №447/455/17, №161/869/21-ц, №553/601/22, №199/2345/22 На підставі\~ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, що підтверджено документально.

Outcome: approved