Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] , поданою в його інтересах представником адвокатом Івановою Г.С., до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 246 від 26.07.2002 . Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя позивача з відповідачем не склалось з причини втрати взаєморозуміння, сторони разом не проживають. Крім того, у позовній заяві зазначено, що сторони часу на примирення не потребують, тому що всіх заходів для збереження шлюбу між сторонами вжито до подання заяви до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді [PERSON] . Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі розпорядження № 984/25 від 28.05.2025 «Щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи» на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку», відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду для розподілу судових справ та матеріалів між суддями в Приморському районному суді м. Одеси, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/5485/25-Е провадження № 2/522/4646/25. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа 522/5485/25-Е провадження № 2/522/4646/25 передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою суду від 05.06.2025 прийнято до провадження цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 26.06.2025. 18.06.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та відсутності потреби у наданні строку на примирення сторін. У матеріалах справи також міститься клопотання [PERSON] , що надійшло на адресу суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 18.04.2025, у якому просила розглядати справу за відсутності відповідача, підтримує позовні вимоги, потреба у наданні строку на примирення сторін відсутня. Сторони у судове засідання 26.06.2025 не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Позивач про причини неявки до суду не повідомив. Представник позивача - адвокат Іванова Г.С. 21.05.2025 подала до суду через підсистему "Електронний суд" заяву, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі, слухати справу без її участі. Відповідач подала до суду через підсистему "Електронний суд" заяву, у якій просила розглядати цивільну справу за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. З метою недопущення затягування строків розгляду справи судом та з урахуванням подання відповідачем до суду заяви про розгляд справи без участі відповідача, підтримання позовних вимог та відсутністю потреби у наданні строку на примирення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, повідомлених про дату, час і місце судового засідання у справі належним чином. На підставі\~ч.\~1\~ст.\~244\~ЦПК України 26.06.2025\~суд перейшов\~до стадії\~ухвалення судового\~рішення та\~відклав проголошення\~судового рішення\~до 03.07.2025. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились 26.07.2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 26.07.2002 зроблено запис за № 246. Шлюб зареєстрований Третім відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.10.2003 вбачається, що прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] (а.с. 15, 25). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 29.03.2011 зроблено відповідний актовий запис за № 261, місце реєстрації: Третій Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с. 14). Позивач [PERSON] виявив бажання розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, відсутність потреби у наданні строку на примирення. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 2-4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч.1 ст. 113 СК України). Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановив суд, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач не зверталась до суду із вимогами про надання часу на примирення та не подала відзив, позовні вимоги підтримала. Суд вважає, що бажання й право кожного із подружжя на розірвання шлюбу не може бути порушено. З огляду\~на викладене,\~наявні підстави\~для задоволення\~позовної заяви\~ [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу,\~зареєстрованого 26.07.2002 Третім відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що зроблено запис за № 246. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст. 114 СК України). Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 968,96 гривень. Оскільки позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 968,96 гривень.

Outcome: approved