Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

23.05.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , спадкова справа до майна якої заведена приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Золотоніського району Черкаської області Бірюк О.В. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,9774 га, яка розташована на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №022827, виданого 12 грудня 2002 Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, державний акт на право приватної власності на землю видано громадянину України [PERSON] у тому, що на підставі розпорядження Оратівської райдержадміністрації № 218 від 15.10.2002 їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,9774 га в межах згідно з планом. Спадкоємцем цивільних прав та обов`язків після смерті [PERSON] є її онук [PERSON] , оскільки донька спадкодавиці [PERSON] померла [INFO] , однак, у нотаріальному порядку оформити спадкове майно після смерті баби позивач позбавлений можливості, тому що у системі державного земельного кадастру не зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9774 га, кадастровий номер 0523155000:02:002:0325, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ВН №022827, виданого 12.12.2002 у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 28.05.2025 відкрито провадження у справі № 141/442/25 та призначено підготовче судове засідання на 03.07.2025. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи № 141/442/25, в підготовче судове засідання, призначене на 03.07.2025, не з`явився, натомість, 03.07.2025 до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Панасюк Н.А. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач Оратівська селищна рада, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового розгляду справи, 03.07.2025 в підготовче судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, при цьому, 03.07.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява [PERSON] про розгляд справи №141/442/25 без участі представника селищної ради, у якій також зазначено, що проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданого 31.03.1999 Зарудянською сільською радою Оратівського району Вінницької області, [INFO] народилась [PERSON] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.01.1992 Рецюківщинською с/рада Драбівського району Черкаської області, [INFO] народився [PERSON] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Як убачається із свідоцтва спро смерть серії [NUMBER] , виданого 16.03.2011 виконкомом Рецюківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 4. [PERSON] померла [INFO] в с-щі Рецюківщина Драбівського району Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , місце державної реєстрації виконавчий комітет Рецюківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №022827, виданого головою районної державної адміністрації 12.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 337, [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської райдержадміністрації № 218 від 15.10.2002, передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,9774 га, розташована на території Оратівської селищної ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0523155000:02:002:0325. При цьому, згідно наданої інформації управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Відділ № 2 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 139/14-25 від 06.03.2025, відповідно до даних з Книги реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН № 022827, який зареєстрований 12.12.2002 за № 337, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, площа 3,9774 га. Як убачається із виписки головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області управління у Вінницькому районі (відділ № 8) № 2231/0/468-21 від 01.11.2021, із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 за № 801 і видана Оратівською. Райдержадміністрацією Вінницької області по КСП «Поділля» смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, сертифікат серії ВН № 011310 за порядковим номером 309 зареєстровано 07.02.1997 на [PERSON] , яка проживала на території смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 3,80 га, вартість земельної частки (паю) становить 107563,00 грн, сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 04.10.1996 за № 230. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81426661 від 05.06.2025, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена 13.11.2015 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Золотоніського району Черкаської області Бірюк О.В., номер у нотаріуса 365, стан чинний. Як убачається із змісту заповіту від 19.08.2009, посвідченого виконавчим комітетом Рецюківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за № 657, [PERSON] належну їй на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН №022827, розміром 3,9774 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області заповіла [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №42108399 від 13.11.2015, заповіт заповідача [PERSON] посвідчений 19.08.2009 Рецюківщинською сільською радою Драбівського району Черкаської області, стан чинний, номер у Спадковому реєстрі 48057321, номер в реєстрі нотаріальних дій - 657. Відповідно до заяви [PERSON] від 28.01.2021. яка міститься у матеріалах спадкової справи № 365/2015 та зареєстрованої в реєстрі за № 120, [PERSON] , усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, повідомляє, що спадщини він не прийняв та на неї не претендує, а також в суд за продовженням строку на прийняття спадщини звертатись не буде. Також, згідно заяви [PERSON] від 13.11.2015, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 365/2015 та зареєстрованої в реєстрі за № 1, [PERSON] приймає спадщину після смерті баби [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та на момент смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ст.\~41\~Конституції\~України та ст.\~321\~Цивільного\~кодексу\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41\~Конституції\~України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої\~статті 1258 ЦК України\~визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Згідно до ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено п. 10 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст.\~81, ч. 1 ст.\~131 ЗК України\~громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3\~ст. 152 ЗК України. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~ст. 1216 ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Згідно до\~ст. 126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як вбачається із матеріалів справи за життя [PERSON] відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №022827, виданого головою районної державної адміністрації 12.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 337, [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської райдержадміністрації № 218 від 15.10.2002, набула право власності на земельну ділянку площею 3,9774 га, розташовану на території Оратівської селищної ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0523155000:02:002:0325. Відповідно до ст. 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п. 216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до\~ст. 67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved