Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

6 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] (ІНН [NUMBER] , адреса місця проживання [ADDRESS] ) на користь 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (юридична адреса: 65045, м. Одеса, вул. Буніна, 41 ЄДРПОУ 39010880), вартість виплаченого відшкодування заподіяної шкоди в порядку регресу у розмірі 169\~694 (сто шістдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто чотири) грн. 55 коп., а також судові витрати. Стислий виклад позиції позивача \~ \~ \~ \~ Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.08.2020 о 18 год 35 хвилин на автодорозі Одеса-Южний на регульованому перехресті сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів ЗІЛ державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Nissan державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в результаті якої вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.11.2021 у справі №504/3055/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказана постанова набрала законної сили 10.01.2022. Рішенням Господарського суду Одеської області від 21 грудня 2023 р. по справі № 916/9/23 (додаток 7 до позовної заяви) Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ВІПЛАН» до 6 ДПРЗ про стягнення шкоди у розмірі 169 694 грн 55 коп. задоволено повністю. Вирішено стягнути з 6 ДПРЗ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ВІПЛАН» шкоду у розмірі 169\~694 грн 55 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 5 735 грн 52 коп. Додатковим Рішенням Господарського суду Одеської області від 04 січня 2024 року вирішено стягнути з 6 ДПРЗ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ВІПЛАН» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. Додатковою Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10 квітня 2024 року по справі № 916/9/23 (додаток 11 до позовної заяви) було вирішено стягнути з 6 ДПРЗ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ВІПЛАН» - 6 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Рішення Господарського суду Одеської області та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду були обґрунтовано тим, що оскільки винною особою у скоєнні ДТП було визнано водія [PERSON] , який керував автомобілем, власником якого є 6 ДПРЗ, а також те, що [PERSON] на час скоєння ДТП проходив службу цивільного захисту на посаді командира відділення водія 3 державної пожежно-рятувальної частини 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області, що підтверджується контрактом про проходження служби цивільного захисту № 6187/19, тому, на підставі частини 1 та 2 ст.1187 Цивільного кодексу України було вирішено стягнути завдану шкоду з особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом 6 ДПРЗ. На добровільне виконання рішення Господарського суду Одеської області від 21 грудня 2023 грудня по справі № 916/9/23, додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 04 січня 2024 грудня по справі № 916/9/23, додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 10 квітня 2024 року та судових наказів про примусове виконання рішень від 19 квітня 2024 року по справі № 916/9/23, 6 ДПРЗ 10.06.2024 року було сплачено у добровільному порядку 211 430,07 (двісті одинадцять тисяч чотириста тридцять грн.) 07 коп, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ ІСП ВІПЛАН. Саме у зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач і звернувся до суду. Відповідач до суду відзив не надав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 06 грудня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження. 09 січня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалою на місці перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом дійсно встановлено та матеріалами справи підтверджено наступні обставини. Відповідно до копії витягу з наказу від 05 квітня 2017 року № 376 старшого сержанта служби цивільного захисту [PERSON] призначено водієм 3 Державної пожежно-рятувальної частини 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного Управління ДСНС України в Одеській області. /а.с. 12/ Відповідно до копії контракту 6187/19 про проходження служби цивільного захисту з [PERSON] , [INFO] , укладено контракт строком на 3 роки. Контракт набрав чинності 02.11.2019, його дія припинена 11.11.2022. /а.с.13-15/ Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.11.2021 у справі №504/3055/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. /а.с.16-19/ Згідно з постановою Одеського апеляційного суду від 10.01.2022 постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.11.2021 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишено без змін./а.с. 20-23/ Рішенням Господарського суду Одеської області від 21 грудня 2023 р. по справі № 916/9/23 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ВІПЛАН» до 6 ДПРЗ про стягнення шкоди у розмірі 169 694 грн 55 коп. задоволено повністю. Вирішено стягнути з 6 ДПРЗ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ВІПЛАН» шкоду у розмірі 169\~694 грн 55 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 5 735 грн 52 коп. /а.с. 24-32/ Додатковим Рішенням Господарського суду Одеської області від 04 січня 2024 року вирішено стягнути з 6 ДПРЗ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ВІПЛАН» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. /а.с.33-42/ Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09 квітня 2024 року по справі № 916/9/23 апеляційну скаргу 6 ДПРЗ залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2023 у справі № 916/9/23 залишено без змін Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09 квітня 2024 року по справі № 916/9/23 апеляційну скаргу 6 ДПРЗ залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 04.01.2024 у справі № 916/9/23 залишено без змін. /а.с.43-53/ Додатковою Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10 квітня 2024 року по справі № 916/9/23 було вирішено стягнути з 6 ДПРЗ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСП ВІПЛАН» - 6 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. /а.с.68-73/ Відповідно до платіжної інструкції №880 позивачем на користь ТОВ «ІСП ВІПЛАН» сплачено 211 430,07 (двісті одинадцять тисяч чотириста тридцять грн.) 07 коп. /а.с.74/ Відповідно до виписки з ЄДРПОУ у позивача змінено назву з 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області на 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Згідно зі статтею 15, 16\~Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України)\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною\~першою\~статті\~4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини\~першої\~статті\~5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина\~перша\~статті\~13 ЦПК України). Позивач звернувся до суду у зв`язку з тим, що відповідачем завдано шкоду третій особі власнику транспортного засобу, який пошкодження внаслідок вчинення відповідачем винних протиправних дій. Завдана шкода відшкодована позивачем, а отже останній вважає, що отримав право зворотної вимоги щодо такого відшкодування в тому самому обсязі, у якому таке право має особа, безпосередньо якій таку шкоду було завдано. Так, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Частина друга ст. 1187 ЦК України зазначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У відповідності до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, з урахуванням постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.11.2021 у справі №504/3055/21 та постанови Одеського апеляційного суду від 10.01.2022, суд вважає доведеним факт того, що шкода завдана позивачу з вини відповідача. Водночас, відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2023 року по справі № 559/961/17-ц. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки необхідно розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (постанова Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17). Станом на день вчинення ДТП, [PERSON] служив у 6 державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України в Одеській області на посаді командира відділення водія 3 ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття особа, яка завдала шкоду та особа, яка відповідає за шкоду . За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Позивачем на користь «ІСП ВІПЛАН», на підставі рішення рішення Господарського суду Одеської області від 21 грудня 2023 р. по справі № 916/9/23, додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 04 січня 2024 року, постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 09 квітня 2024 року по справі № 916/9/23, та додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду, відшкодовано заподіяну шкоду у розмірі 169\~694 грн 55 коп, а також сплачено витрати на проведення судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 5\~735 грн 52 коп, витрати на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30\~000 грн, у розмірі 6\~000 грн. Водночас, на переконання суду, виключно сума у розмірі 169\~694 грн 55 коп становить шкоду, яка завдана працівником під час своїх трудових (службових) обов`язків, та підлягає відшкодуванню в порядку регресу. Згідно із вимогами ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дотримуючись принципів розумності, добросовісності та справедливості, з огляду на те, що позивачем доведено відшкодування шкоди, заподіяної з вини відповідача, у розмірі 169694 грн 55 коп., а також враховуючи, що відповідач протилежного до суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2642,9 грн (211430,07 грн /заявлені позовні вимоги/:169694,55/ задоволені позовні вимоги /= 1,2; 3171,45 грн /сума сплаченого судового збору/:1,2= 2642,9 грн).

Outcome: partial