Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

В травні 2025 року ТзОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказало, що 23.12.2021, ТзОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] уклали договір № 92960, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 9334 грн. на строк 252 календарних днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою в розмірі 240% річних. ТзОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 16 465,99 грн., в т.ч. 9334 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 6 830,99 грн. заборгованість за відсотками, 301 грн. заборгованість за комісіями. 28.01.2025 було укладено договір № 28012025 відповідно до якого ТзОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс», права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 92960, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 16465,99 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.05.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку, відзив на позов не подав. 04.07.2025 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.12.2021 ТзОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] уклали договір № 92960, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 9334 грн. на строк 252 календарних днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою в розмірі 240% річних. Пунктом 2.1 договору передбачено, що типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 64890,00грн. Пунктом 2.2.2 передбачено, що перший транш в сумі 9\~334,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку : в розмірі 7000,50 грн. на рахунок позичальника № [NUMBER] у національній валюті; в розмірі 2333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.5 передбачено, що комісія за надання першого траншу складає 2 333,50 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25% від загальної вартості суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.2 цієї індивідуальної частини. Згідно п. 2.6 загальний строк кредитування за цим договором складає 984 дні. Пунктом 2.6.1 договору передбачено, що строк на який надається перший транш складає 252 дня. Строк на який надається окрема частина кредиту за першим траншем встановлюється графіком платежів, періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за першим траншем : 1 раз на два тижня Даний кредитний договір було підписано позичальником особисто. Згідно платіжного доручення № СRD_368548 від 23.12.2021 [PERSON] наданий кредит в сумі 7000 грн. Станом на 01.09.2022 заборгованість відповідача за договором № 92960 від 23.12.2021 становить 16465,99 грн., в т.ч. 9334 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 6830,99 грн. заборгованість за відсотками, 301 грн. заборгованість за комісіями. 28.01.2025 укладено договір № 28012025 відповідно до якого ТзОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс», права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 92960 в сумі 16465,99 грн., в т.ч. 9334 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 6830,99 грн. заборгованість за відсотками, 301 грн. заборгованість за комісіями. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі 5. Щодо стягнення комісії в розмірі 301 грн. За змістом ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. З урахуванням принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку (фінансової установи), виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.12.2019 року в справі № 524/5152/15. Враховуючи вищевикладене вимоги щодо стягнення заборгованості по сплаті комісії задоволенню не підлягають. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховний Судом в постанові від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц. Судом встановлено, що позивачем нарахована комісія в розмірі 2333,50 грн. за рахунок кредиту, на підставі п. 2,5 кредитного договору який є нікчемним в силу закону, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 7000 грн. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 13 830, 99грн., в т.ч. 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6\~830,99 грн. заборгованість за відсотками. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію Договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладеного між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та позивачем; заяву на надання юридичної допомоги № 442 від 01.03.2025, витяг з Акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 на суму 9000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (84%), а саме, судовий збір в сумі 2\~034 грн. 92 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 560 грн. 00 коп.

Outcome: partial