Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

18 квітня 2025 року представник ТзОВ «Бізнес Позика» Мишевська Н.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 21 квітня 2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» (далі ТзОВ «Бізпозика») та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту №492118-КС-003, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 11000 грн., строком до 11 серпня 2024 року. Взяті на себе зобов`язання кредитор виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти на умовах строковості, зворотності і платності, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за фіксованою відсотковою ставкою, яка становить 1,16159091 процентів за кожен день користування кредитом. Однак, відповідач належним чином умови договору не виконував, заборгованість за кредитом та нараховані відсотки за користування кредитними коштами у встановленому договором порядку тривалий час не погашав. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 31 березня 2024 року становить 35481,16 грн. та включає: 11000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22831,16 грн. заборгованість за відсотками, 1650 грн. заборгованість за комісією. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача досудову вимогу, однак заборгованість ним не була сплачена. За таких обставин, ТзОВ «Бізпозика» просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договором у загальному розмірі 35481,16 грн., а також понесені судові витрати, а саме 2422,40 грн. судового збору. Ухвалою від 21 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача ТзОВ «Бізнес Позика» у судове засідання не з`явився, представник Мишевська Н.М. у п.6, п.7 позовної заяви просила суд розглядати справу у відсутності представника позивача, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.9). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про надіслання поштового відправлення (а.с.69-70 та довідками про доставку електронного листа та про доставку SMS повідомлення (а.с. 69-72), про поважні причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Зі змісту ч.1 ст.627 ЦК України убачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 21 квітня 2024 року між ТзОВ «Бізпозика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №492118-КС-003, який підписаний відповідачем у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.20-24). У судовому засіданні також встановлено, що 21 квітня 2024 року позивачем направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №492118-КС-003 про надання кредиту (а.с.27) і того ж дня останній прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТзОВ «Бізпозика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER], на номер телефону [NUMBER] , який відповідачем було введено/відправлено, що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта (а.с.37). ТзОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 11000 грн, шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (вказано номер карти відповідачемпри заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується долученим підтвердженням (а.с.40). Відповідно до пункту 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до п.5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 кредитного договору є його невід`ємною частиною (а.с.41-50), обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору. Проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. До позовної заяви позивачем долучено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, що є додатком №1 до договору (а.с.25) та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, розраховано за умови застосування стандартної процентної ставки за користування кредитом у розмірі 730 % річних, що є додатком №2 до договору (а.с.26). У паспорті споживчого кредиту, що також підписаний відповідачем, останній підтвердив отримання і ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.17-19). Вищезазначені документи підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором і в них містяться відомості про суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки та комісія, яка становить 1650 грн. Отже, укладаючи вказаний договір відповідач та вчинили усі необхідні дії, визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», для фіксації їх волевиявлення. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Отже, з наданих доказів вбачається, що з укладенням кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волевиявлення відповідача на укладення такого договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання та не дотримався термінів повернення наданого йому кредиту вказує довідка про стан заборгованості станом на 31 березня 2025 року (а.с.16). Згідно з розрахунком позивача заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 35481,16 грн., з яких: 11 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22831,16 грн. заборгованість за відсотками, 1650 грн. заборгованість за комісією (а.с.20-24). При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги те, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав. Нараховуючи комісію у заявленому розмірі фінансова установа не зазначила та не надала доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. У постанові Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №363/940/16-ц зазначено, що умови кредитного договору, які передбачають сплату одноразової комісії за надання фінансового інструменту та щомісячної комісії за обслуговування кредиту без зазначення конкретних послуг, є нікчемними. Суд підкреслив, що такі комісії фактично є платою за дії, які банк здійснює на власну користь, що суперечить принципам справедливості та вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.59 Постанови Касаційного цивільного суду від 04.04.2025 у справі №757/2965/15-ц, практика правозастосування положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також положень статті 55 закону України «Про банки і банківську діяльність», у редакціях, які набрали чинності з 13 січня 2006 року, зокрема в частині визнання нікчемними положень кредитного договору про сплату винагороди за надання фінансового інструменту є усталеною (постанова Верховного Суду України від 15 січня 2020 року у справі №363/940/16-ц). З змісту безпосередньо споживчого кредиту неможливо визначити та встановити за які саме послуги надані банком, стягується комісія. При цьому, згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Також, згідно з ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача в користь позивача одноразової комісії, а тому відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Враховуючи, що відповідачем не виконані грошові зобов`язання в строки, передбачені договором про надання кредиту №492118-КС-00 від 21 квітня 2024 року, суд задоволює вимоги позивача та стягує з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ «Бізпозика» заборгованість за вказаним договором в розмірі 33831,16 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору, що сплачений позивачем та підтверджується документально (а.с.10).

Outcome: approved