Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У вересні 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" (далі ТОВ "ФК "Фінансова компанія") адвокат Є.О.Городніщева звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.10.2024 цивільна справа передана до Семенівського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю, оскільки відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] , що є територіальною юрисдикцією Семенівського районного суду Полтавської області. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачем не виконуються зобов`язання щодо повернення коштів за електронним договором № 7056244 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір) від 11.09.2023, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі ТОВ "Авентус Україна") та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 55546,00 грн з яких: 15000,00 грн сума тіло кредиту, 22636,00 грн нараховані проценти за користування кредитом, 17910,00 грн нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу 10000,00 грн Позивач набув право грошової вимоги за Кредитним договором на підставі договору факторингу №\~27.05/24-Ф від 27.05.2024, укладеного між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ\~"ФК "Фінтраст Україна". Ухвалою від 15.11.2025 позовну заяву залишено без руху через відсутність доказів надіслання відповідачеві [PERSON] позовної заяви з копіями доданих до неї документів на його належну адресу проживання зареєстроване місце проживання. 14.02.2025 позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою суду від 19.02.2025 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 19.02.2025 і позовної заяви з додатками. Судовий розгляд справи призначено на 07.04.2025 о 13 год. 30 хв. 07.04.2025 і 12.05.2025 судові засідання було відкладено для витребування відомостей з Глобинського відділу ДРАЦС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витягу з актового запису про смерть [PERSON] , оскільки повідомлення 12.03.2025 та 28.04.2025 АТ "Укрпошта" на поштовому відправленні з повісткою відповідачеві зазначали: "адресат відсутній за вказаною адресою"; "помер". 28.05.2025 Глобинський відділ ДРАЦС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив про відсутність в архіві відділу ДРАЦС станом на 23.05.2025 актового запису про смерть на [PERSON] , [INFO] (а.с. 185). Судовий розгляд справи призначено 08.07.2025 о 14 год. 30хв. 08.07.2025 представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, у позові просила розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 15). Відповідач [PERSON] 11.06.2025 копію ухвали суду, позовної заяви і доданих до неї документів не отримав за зареєстрованим місцем проживання, де не проживає, що є належним врученням відповідачеві судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с.\~192-194). Станом на 08.07.2025 суд не отримував відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань тощо від відповідачки. Відтак в установлений судом строк письмовий відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідачка до суду не надала. Вказані обставини не перешкоджають розгляду справи по суті. 08.07.2025 у судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив. Суд не отримував відзиву на позов чи будь-яких письмових заяв, клопотань тощо від відповідача. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст.\~223, ст.ст.\~279, 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), 08.07.2025 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача. Вивчивши письмову заяву представника позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 11.09.2023 між ТОВ "Авентус Україна", як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено електронний кредитний договір № 7056244 про надання споживчого кредиту у розмірі 15000,00 грн строком на 364 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 14 днів. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день (726,35 % річних) та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Знижена процента ставка 1,095 % в день (399,49 % річних) та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 25.09.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного а Графіку платежів або здійснити часткове дострокове повернення кредиту, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку та буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Мета отримання кредиту на споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 123654,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженою процентною ставкою 121773,45 грн. Дата надання кредиту 11.09.2023 або 12.09.2023. Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 108654,00 грн. Загальні витрати за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставка 106773,45 грн. Реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою за весь строку користування кредитом 60535,38 % річних. Реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 35834,80 % річних. Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Кількість платежів/сума кредиту, розмір платежів і періодичність їх внесення: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 26 шт., сума кредиту 15000,00 грн з них 25 платежів по 4179,00 грн зі сплати процентів, останній 26 платіж 19179,00 грн, 4179,00 грн проценти, 15000,00 кредит кожні 14 днів. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки: перший платіж 2298,45 грн; наступні 24 платежі по 4179,00 грн. Останній 26 платіж 19179,00 грн, з яких: 4179,00 грн проценти, 15000,00 грн кредит кожні 14 днів. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення Договору. У випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач повинен сплатити Товариству штраф: у\~розмірі 150,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 150,00 грн починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. (а.с. 25-35, 39-42). Вказаний кредитний договір, додаток № 1 до нього та паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом відповідача В.В.Харченка одноразовим ідентифікатором А6544, 11.09.2023 10:16:48 (а.с. 35, 37, 42). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так,\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і\~суспільства,\~його моральним\~засадам.\~Волевиявлення учасника\~правочину має\~бути вільним\~і відповідати\~його внутрішній\~волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про\~електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про\~електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація\~цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від\~09.09.2020 у справі №\~732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак суд робить висновок про належне укладення кредитного договору № 7056244 від 11.09.2023 про отримання відповідачем [PERSON] кредиту у ТОВ "Авентус Україна". За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або\~змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.\~2 ст. 10561 ЦК). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ст. 526 ЦК). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 526 ЦК). ТОВ "Авентус Україна" є фінансовою установою і має право надавати кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а ТОВ\~"ФК\~"Фінтраст Україна" має право надавати кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, надавати послуги з факторингу (а.с. 69, 70, 73-76). 27.05.2024 між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та ТОВ "Авентус Україна" укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ\~"Авентус Україна" передало ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", а ТОВ\~"ФК\~"Фінтраст Україна" прийняло належні ТОВ "Авентус Україна" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у акті прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 (а.с. 114-125). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Відповідно до змісту статті 1082\~ЦК боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). 27.05.2024 ТОВ "Авентус Україна" повідомив відповідача [PERSON] на його електронну адресу про відступлення права вимоги у зв`язку з невиконанням ним строків зобов`язання перед ТОВ "Авентус Україна" та зазначено, що право грошової витяги за вказаним кредитним договором та персональні дані перейшло на користь ТОВ\~"ФК\~"Фінтраст Україна" на підставі договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 (а.с. 43). Аналогічне за змістом повідомлення викладено і у тексті позовної заяви. Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ "Авентус Україна" до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 7056244 від 11.09.2023. Позивач стверджує, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №\~7056244 від 11.09.2023 не погашена і складається із 15000,00 грн сума тіло кредиту, 22636,00 грн нараховані первинним кредитодавцем проценти за користування кредитом, 17910,00 грн нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів, а всього 55546,00\~грн (а.с. 45-58). У тексті позовної заяви позивач зазначає, що донарахував 17910,00 грн відсотків за 60 днів за період 27.05.2024 25.07.2024 (а.с. 4). Позивач зазначає, що відповідач здійснив лише один платіж 50,00 грн за процентами\~на користь ТОВ "Авентус Україна". Це відповідає розрахунку і платежу за 06.10.2023 (а.с. 46). Водночас ТОВ "Авентус Україна" за договором факторингу 27.05.2024 передало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7056244 від 11.09.2023, яке складається із 15000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 22636,00 грн заборгованості за відсотками, а всього 37636,00 грн. Проценти нараховано за період 11.09.2023 26.07.2024 у щоденній сумі 298,50 грн від суми кредиту 15000,00 грн. Це складає 1,99 % на день. Але нарахування процентів\~припинено 26.11.2023 (а.с. 17, 45-58). Зазначений розрахунок первинного кредитора свідчить, що строк кредитування було змінено із первинного строку 364 дні на термін 26.11.2023, тобто раніше первинно визначеного терміну (а.с. 49). Суд тлумачить це як зміну виконання зобов`язання первісним кредитором, зумовлену вчиненням дій первинним кредитором у розумінні ч. 2 ст. 526 ЦК. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором № 7056244 від 11.09.2023. Відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором і позов підлягає частковому задоволенню на суму заборгованості за кредитом 15000,00 грн і та 22636,00 грн заборгованості за відсотками, а всього 37636,00 грн. Правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих позивачем 17910,00 грн відсотків за 60 днів за період 27.05.2024 25.07.2024 відсутні. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати 1641,33 грн судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 ? 55546,00 37636,00) (а.с.\~144, 146). Позивач надав докази понесення 10000,00 витрат на професійну правничу допомогу, що надана адвокатом Є.О.Городніщевою, зокрема: договір про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024, рахунок на оплату по замовленню № 4785-19/09-2024 від 19.09.2024 по договору про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 від 19.09.2024 на суму 10000,00 грн (а.с. 44, 59, 61-63). Верховний Суд у постанові від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22 зазначив, що відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4\~ст. 137 ЦПК\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення\~ст. 137 ЦПК\~не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9\~ст. 141 ЦПК\~інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved