Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що МКП «ПВУВКГ» надає послуги водопостачання і водовідведення населенню. Відповідач споживає комунальні послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, але систематично не сплачує за ці послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 14461,39 грн., в тому числі: 9565,06 грн. заборгованість за надані комунальні послуги; 548,45 грн. пені; 1474,70 грн. інфляційних втрат; 450,78 грн. 3% річних; 2422,40 грн. судового збору, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. В судовому засіданні представник позивача Мотрончук А.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити, надав відповідь на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просить відмовити в його задоволенні, надав відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] та споживає комунальні послуги, які надаються МКП «Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства». Договір реструктуризації заборгованості між позивачем та відповідачем не укладався. В порядку ст.160 ЦПК України 14.09.2021 року МКП "Покровводоканал" до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області була подана заява про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак, виданий судом 05.10.2021 року судовий наказ у справі №184/1805/21 (провадження №2-н/184/296/21) за заявою боржника був скасований ухвалою суду від 25.07.2024 року. Судом встановлено, що позивач не погоджується з доводами боржника, які висловлені в його заяві про скасування судового наказу від 25.07.2024 року, з наступних підстав. Так, у своїй заяві боржник вказує, що ніяких договорі про надання послуг боржник із заявником не укладав; акт обстеження водопостачання та водовідведення складений заявником без проведення такого обстеження і боржник цей акт не підписував. 14.10.2021 року набув чинності типовий публічний індивідуальний договір про надання відповідачу послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, форма якого встановлена Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» від 05.07.2019 року №690. Процедура укладення договору за формою згідно Постанови №690 відповідає вимогам ст.ст.12,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язок відповідача сплачувати за отримані послуги до моменту укладення договору встановлено ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.39 Правил №690, а також цей обов`язок підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові №6-59цс13 від 30.10.2013 року. Відповідачем не доведено, що він не отримував від позивача комунальні послуги (ухвала суду від 25.07.2024 у справі №184/1805/21 не містить посилання на такі аргументи і доводи Боржника). Таким чином, твердження відповідача про відсутність договору із позивачем та, відповідно, відсутність підстав сплачувати позивачу за надані послуги не відповідає вимогам законодавства, правовій позиції Верховного Суду і може розцінюватись як спроба відповідача ухилитись від оплати за отримані комунальні слуги. Доданий до заяви позивача про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості від 14.09.2021 року №462/24 Акт обстеження водопостачання та водовідведення від 19.08.2021 року є службовим документом позивача, який фіксує факт отримання або неотримання споживачем комунальних послуг. Цей акт не породжує ніяких правових наслідків для споживача і не може бути предметом оскарження. В той же час, заява боржника від 25.07.2024 про те, що ніякого обстеження позивач у нього 19.08.2021 року не проводив, нічим не підтверджується і є голослівною. Відповідач не вказав у заяві про скасування судового наказу і не довів доказами те, що послугами позивача він не користується. За таких умов інформація, наведена в Акті від 19.08.2021 року, нічим не спростована і є достовірною. Відповідно до статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції від 29.12.2023р. №1405) нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням заборонено виключно в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги. Враховуючи, що м. Покров не знаходиться на вказаних у п.1 Постанови №206 територіях, нарахування та стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних не суперечить законодавству. Таким чином, загальна сума грошових вимог позивача до відповідача складається з суми основного боргу за надання послуг, пені, інфляційних втрат та 3% річних, яку суд має право стягнути з відповідача. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Позивач є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за місцем проживання відповідача. Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з ч.1 ст.19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 статті 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд дає критичну оцінку доводам представника відповідача, висловлені ним у відзиві, оскільки вони є голослівними, безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються письмовими поясненнями представника позивача, матеріалами справи в їх сукупності. На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання цієї заяви, яка подається в електронній формі, сплачується у зменшеному розмірі із понижувальним коефіцієнтом 0,8 (3028 х 0,8 = 2422,40). Відповідно до п.2 ст.164 ЦПК України у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, враховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. При поданні заяви про видачу удового наказу від 14.09.2021 №462/24 позивачем вже був сплачений судовий збір у сумі 227,00 грн., тому позивач при поданні цього позову сплатив судовий збір у сумі 2195,40 грн. (2422,40 грн. - 227,00 грн. = 2195,40 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved