Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 95526,06 грн. та 3028,00 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 20.09.2021 сторони уклали кредитний договір №\~Z75.00603.008701404 (далі - Кредитний договір). Згідно з Кредитним договором Відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00 грн, зі сплатою 50% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання відповідно до Кредитного договору. Станом на дату подання заяви Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач змушений був звернутись до суду. Ухвалою від 16.04.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті. Представниця Відповідача адвокатка Ковганич Т. А. скерувала до суду відзив на позовну заяву, у якому частково заперечила у задоволенні позову, зокрема просила відмовити у частині стягнення прострочених відсотків по кредиту у розмірі 46667,28 грн. В обґрунтування відзиву посилається на те, що Відповідач проходить військову службу по мобілізації у Національній гвардії України, а відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів зі забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов?язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об?єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об?єкта нерухомості, об?єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Більше того, зазначає, що згідно з п. 6 прим 1 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов?язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов?язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов?язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов?язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. У зв?язку з цим вважає вимогу про стягнення з Відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 46667,28 грн протиправною та такою, що не підлягає задоволенню. Окрім цього, просить поновити Відповідачу строк на подачу відзиву, оскільки з 15.03.2025 Відповідач проходить військову службу, у зв`язку з чим останній не вчасно дізнався про розгляд справи та отримав копію позовної заяви з Ухвалою про відкриття провадження лише 15.05.2025. Вищевказані доводи Відповідача щодо пропущення процесуального строку на подання відзиву є документально підтвердженими, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку на подання відзиву та вважає за можливе поновити такий строк. Також до суду надійшли письмові пояснення Позивача, у яких останній зазначає, що Банк не погоджується з доводами Відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву з огляду на таке. Кредитний договір, стягнення заборгованості за яким є предметом цього спору, укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] 20.09.2021, тобто в той час, коли Відповідач не був військовослужбовцем. Також зазначає, що Банк не має обов`язку беззастережно враховувати статус позичальника-військовослужбовця без отримання від нього окремої заяви та відповідних підтверджуючих документів та не здійснювати нарахування процентів за користування кредитними коштами за кредитними договорами у відповідний період. Додатково Банк надав детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором із перерахунком заборгованості за ним з урахуванням припинення нарахування процентів з моменту призову [PERSON] на військову службу під час мобілізації (14.03.2023), зарахуванням сплачених Відповідачем процентів в тіло кредиту, і відповідно до якого заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить 82809,39 грн. Представниця Позивача у судове засідання не з`явилася, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте у позовній заяві зазначає, що просить проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідач та його представниця, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явились, у матеріалах справи знаходиться клопотання представниці Відповідача адвокатки Ковганич Т. А., у яких остання просить проводити розгляд справи у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов до такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 20.09.2021 сторони уклали кредитний договір №\~Z75.00603.008701404 (а. с. 15-17). Згідно з Кредитним договором Відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00 грн, зі сплатою 50% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У частині 1 статті 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.\~612\~ЦК України визначає, що боржник (у цьому випадку Відповідач) вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у розмірі 50000,00 грн., що зокрема підтверджується меморіальними ордерами від 20.09.2021 (а. с. 21). Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав. Останню сплату по Кредитному договору Відповідач здійснив 25.11.2021 (а. с. 22). Заборгованість Відповідача також підтверджується випискою по рахунку №\~ [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ) (а. с. 22). Позивач направляв Відповідачу вимогу від 07.01.2025 про усунення порушення кредитних зобов`язань, однак останній належним чином не відреагував та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав (а.\~с.\~24-25). Таким чином, суд встановив, що дійсно Відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, Відповідач не надав суду доказів на спростування вимог Позивача чи виконання ним кредитних зобов`язань, а тому позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Окрім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц. У свою чергу Відповідач відноситься до категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки з наданих ним доказів вбачається, що він є військовослужбовцем, призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки, згідно з довідкою від № 2021 від 21.02.2025 (а. с. 66), Відповідач з 15.03.2023 по сьогоднішній день перебуває на військовій службі по мобілізації у Національній гвардії України, що підтверджено належними доказами. Вказані відомості Позивачем спростовані не були. З огляду на викладене, cуд приходить до висновку, що Відповідач користується пільгами, передбаченими ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», оскільки Відповідач надав достатні докази на підтвердження тих обставин, що він має право на звільнення від сплати процентів за користування кредитом, оскільки в період нарахування процентів за користування кредитом він перебуває на військовій службі по мобілізації у Національній гвардії України і є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому має право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом. Разом з тим, суд зауважує, що Відповідач не надав доказів того, що на момент укладення Кредитного договору та перерахування йому коштів 20.09.2021, а також протягом строку користування ними до 15.03.2023, він був військовослужбовцем. Отже, згідно з детальним розрахунком заборгованості за Кредитним договором з урахуванням припинення нарахування процентів з моменту призову [PERSON] на військову службу під час мобілізації (14.03.2023), зарахуванням сплачених Відповідачем процентів в тіло кредиту, загальна сума заборгованості за кредитом становить 82809,39 грн, яка складається зі: 48858,78 грн - прострочений борг; 33950,61 грн - прострочені проценти (а. с. 76). Враховуючи наведене, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 82809,39 грн заборгованості за Кредитним договором. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2624,90 грн (з розрахунку 82809,39/95526,06 х 3028,00).

Outcome: partial