Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №1341-9586 від 02.02.2024 в розмірі 69\~300,00 грн, яка складається з 14\~000,00 грн простроченої заборгованості, 55\~300, 00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №1341-9586 від 02.02.2024, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 14 000,00 грн., строк кредитування\~300 днів, базовий період 30 днів, знижена ставка\~2,50% в день, стандартна ставка 2,50 % в день, який мав бути повернутий відповідачем. Оскільки відповідачем не сплачено заборгованість, то заявлені відповідні вимоги для стягнення боргу в судовому порядку. Відповідач не виконав перед позивачем кредитні зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на загальну суму 118\~300, 000 грн, що складається із: простроченої заборгованості за кредитом - 14 000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами - 104\~300,100 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 49 000,00 грн., тому позвиач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 69\~300,00 грн. Ухвалою суду від 18 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 червня 2025 року від [PERSON] надійшов відзив на позов через підсистему «Елекронний суд», за змістом якого не заперечує щодо сплати тіла кредиту в розмірі 14000,00 грн. Визнає цей борг та готовий його сплатити. Щодо відсотків, штрафу та пені, посилаючись на статті 3, 509,551 ЦК України, вважає, що сума за сплатою відсотків за користування кредитом є завищена, оскільки зобов`язання мають відповідати принципу співмірності відподальності. Справу просив розглядати без його участі. 26 червня 2025 року відповідач через підистему «Електронний суд» скерував додаткові пояснення, згідно яких посилався на те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» передало право вимоги третій особі, однак про це його не було повідомлено. Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у судове засідання не з`явився. В позовній заяві розгляд справи просив проводити без його участі. Інших заяв та клопотань не подавав. Відповідач в судове засідання не з`явився. Просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини. 02.лютого 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] про відкриття кредитної лінії №1341-9586 (надалі по тексту Договір), за умовами якого кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Відповідно до пункту 4.1 Договору, загальний розмір кредиту становить 14000,00 грн. Згідно з пунктом 4.10. Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,5% за кожен день користування. Вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом. Згідно з пунктом 4.12. Договору, строк кредитування становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту. Відповідно до пункту 4.15. Договору, денна процентна ставка складає 2,5 процентів. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору (за весь строк користування) складає 119\~000,00 грн., та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом (пункт 4.14. Договору). Відповідач підписав Договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора С2621 Вказані умови договору викладені також і в паспорті споживчого кредиту, підписаним відповідачем. Відповідно до\~Довідки,\~виданої АТ\~КБ «Приватбанк»,\~через систему\~платежів Liqpay\~від ТОВ\~«Укр Кредит\~Фінанс» здійснено перерахування коштів в сумі 14\~000,00 грн на номер карти [NUMBER] . Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту №1341-9586 від 02.02.2024, здійснено 02.02.2024 видачу кредиту в сумі 14\~000,00 грн на маску картки № [NUMBER] , платіж №2421360513. Відповідно до розрахунку заборогованості за договором 1341-9586 від 02.02.2024 загальна сума заборгованості за договором становить 118\~300,00 грн., яка складається з: 14\~000,00 грн основний борг, 104\~300 - відсотки за користуванння кредитом. Із змісту позовної заяви встановлено, що позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами у сумі 49 000,00 грн. Враховуючи дану обставину, позивач просив суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом в сумі 14\~000,00, прострочену заборгованість за процентами в сумі 55\~300,00 грн. Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Так, статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі\~(частина 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1\~статті 626 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1\~статті 638 ЦК України\~слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2\~статті 1054 ЦК України)\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання\~за договором\~повинні виконуватися\~сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що 02.02.2024 шляхом електронної ідентифікації між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено договір про відкриття кредитної лінії, за яким останній отримав кредит в сумі 14 000,00 грн. Відтак, підписавши\~електронний кредитний договір,\~ [PERSON] \~\~добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. Підписання, укладення договору та отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Споживчий центр» виконало в повному обсязі умови Договору надавши відповідачу обумовлену суму кредиту, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, допустивши заборгованість. Оскільки заборогованість [PERSON] не погасив, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості з відовідача за тілом кредиту в сумі 14\~000,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами, суд виходить з такого. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до довідки розрахунку, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснено нарахування процентів відповідачу за період з 02.02.2024 року по 27.11.2024, при цьому нарахування процентів поза строком дії договору позивачем не здійснювалося. Так, судом встановлено, що відповідач за умовами договору зобов`язався також сплатити відповідні проценти у погодженому розмірі за користування кредитними коштами. Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів. Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору, не оспорював кредитний договір в частині або в цілому. Кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту. Отже, підписавши кредитний договір, [PERSON] посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраного ним фінансової установи, а саме ТОВ ««Укр Кредит Фінанс»», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Крім того, підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту містить обов`язок повернення кредиту, сплату відсотків щомісячними платежами упродовж строку кредитування. Суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 3\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини 1 статті\~3, частини 3 статті\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм\~ЦК України\~та\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20). Разом з тим, [PERSON] доказів про те, що умови договору порушують принцип добросовісності, чи призводять до істотного дисбалансу його договірних прав та обов`язків чи завдали йому шкоди, суду не надав. Окрім того, позивач самостійно знизив уже розмір нарахованих відсотків на 49\~000,00 гривень. Відповідно до частини першої статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення його виконання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення повернення позичальником позики визначено статтею 1050 ЦК України, згідно з частиною другою якої, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (на виплат), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Оскільки, сторони погодили порядок, строки виконання зобов`язання, спростування розрахунку заборгованості, відподавічем не надано, суд доходить висновку, про стягненння з відповідача відостків за користування кредитом в сумі 55\~300,00 грн. Доводи відповідача про те, що його не повідомлено про переданння позивачем права вимоги третій особі, суд не бере до уваги, оскільки доказів про те, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та третіми особами укладалися договори про передання права вимоги в матеріалах справа відсутні, а ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є первинним кредитором. Підсумовуючи викладене та враховуючи принципи змагальності і диспозитивності, та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 69\~300,00 грн, з яких: 14\~000,00 грн тіло кредиту та 55\~300,00 грн процентів за користування кредитом. Відповідно до статті 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий на корить позивача в сумі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved