Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 06.02.2020 в розмірі 30 344,72 грн, яка складається з 25 114,41 грн заборгованості за тілом кредиту та 5 230,31 грн заборгованості за нарахованими відсотками, а також просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.02.2020 відповідач ознайомився з умовами кредитування, підписав Паспорт кредиту та власноручно підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі Договір) та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту, тип кредитної карти, строк кредитування, розмір процентної ставки, розмір відсотків річних, кількість та розмір платежів, періодичність, розмір мінімального обов`язково платежу, проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі - 86,4%. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 01/24, тип Універсальна. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції. Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Враховуючи, що строк повернення кредиту згідно умов договору закінчується на 180-й день прострочення, то відповідно до п. 1.5 та п. 2.1.1.2.12 Договору, починаючи з моменту порушення зобов`язання відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, яка у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюється за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % для карти «Універсальна». У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 16.06.2024 року має заборгованість в розмірі 30 344,72 грн, яка складається з 25 114,41 грн - заборгованості за тілом кредиту, 5 230,31 грн - заборгованості за нарахованими відсотками. Ухвалою судді від 10.01.2025, після скасування Київським апеляційним судом ухвали про повернення позивачу позовної заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України від 08.07.2024, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі адресована відповідачу, двічі повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», відповідач процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 06.02.2020 відповідач ознайомився з умовами кредитування, підписав Паспорт кредиту. Також 06.02.2020 відповідач власноручно підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: 1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000,00 грн для карт «Універсальна» (п. 1.2. Договору); 2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 43,2 % (п. 1.3 Договору); 5) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4. Договору); 6) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту в розмірі: 86,4 % (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті. На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 01/24, тип Універсальна. В процесі користування рахунком відбулося зміна відсоткової ставки до 42 % річних. Крім того, для подальшого користування рахунком відповідачем додатково були отримані наступні картки: - кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії - 01/25, тип Універсальна; - кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії - 09/26, тип Універсальна, що також підтверджується довідкою реєстр. № 0000003610414351 від 17.06.2024. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № 0000003610414390 від 17.06.2024 відповідачу [PERSON] за картковим рахунком № [NUMBER] 06.02.2020 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 4 500,00 грн, який періодично змінювався та був встановлений 18.05.2021 у максимальному розмірі - 31 000,00 грн, а 05.06.2023 зменшений до 0,00 грн. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Враховуючи, що строк повернення кредиту згідно умов договору закінчується на 180-й день прострочення, то відповідно до п.1.5 та п. 2.1.1.2.12 Договору, починаючи з моменту порушення зобов`язання відповідача з погашення кредиту, сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, яка у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюється за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для карти «Універсальна». Отже, позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та графіку кредиту. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним Договором відповідно до графіку кредиту не виконав. Враховуючи часткове внесення коштів на погашення заборгованості, станом на 16.06.2024 відповідач має заборгованість в розмірі 30 344,72 грн, яка складається з 25 114,41 грн - заборгованості за тілом кредиту, 5 230,31 грн - заборгованості за простроченими відсотками, що вбачається з матеріалів справи та підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 06.02.2020 та випискою за договором № б/н за період з 06.02.2020 по 17.06.2024, де зазначено, що усього витрат: 214 953,38 грн, усього надходжень: 184 608,66 грн, баланс на кінець періоду: -30 344,72 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 в справі № 732/670/19. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно встановлених судом обставин та досліджених доказів, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію заяви, підписаної відповідачем про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також Паспорт кредиту від 06.02.2020 року в межах відновлюваної кредитної лінії до 31 000,00 грн і виписку за договором за період 06.02.2020 по 17.06.2024. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В ході судового розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання зобов`язань перед позивачем за вказаним кредитним договором, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 06.02.2020 в розмірі 30 344,72 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved