Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 32912 грн. за Договором позики №79189381 від 22.07.2024 року та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 22.07.2024 року між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] \~був укладений\~Договір позики \~№79189381\~від 22.07.2024\~року, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до укладеного договору, [PERSON] отримав\~ позику в\~розмірі 17000,00\~грн.\~строком на\~30\~днів \~з відповідною\~фіксованою процентною\~ставкою 1,50\~%\~в день\~та процентною\~ставкою за\~понадстрокове користування\~кредитом \~2,70\~%\~на день. ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором позики виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 17000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Однак, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у боржника станом на 05.02.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 32912 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 17000 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими базовими процентами 7650 гривень; заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику 8262 гривень. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. 23.04.2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами частини 13\~статті 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до частини 8\~статті 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~статті 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8\~статті 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги статей 279,\~280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.2024 року між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] \~був укладений\~Договір позики \~№79189381\~від 22.07.2024\~року, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, [PERSON] отримав\~ позику в\~розмірі 17000,00\~грн.\~строком на\~30\~днів \~з відповідною\~фіксованою процентною\~ставкою 1,50\~%\~в день\~та процентною\~ставкою за\~понадстрокове користування\~кредитом \~2,70\~%\~на день /а.с.6-8/. Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.2. вказаного договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 17000,00 грн строком на 30 днів (до 20.08.2024), процентною ставкою у розмірі 1,50% (фіксована), яка діє протягом строку Договору; процентною ставкою у розмірі 2,70% за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день; пені у розмірі 2,70% день . Підписанням договору Позичальник підтвердив, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/documents-license з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. (п.5.1 Договору позики). Відповідно до п. 5.3. Договору кредиту Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СІісkСrеdit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https:// mycredit.ua/documents-license (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі. Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора /а.с.22/. Таким чином, суд приходить до висновку, що між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором позики №79189381 виконало та надало йому кредит в сумі 17000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «Таскомбанк» вих.№37205/47.1 від 12.12.2024 року, відповідно до якої останнім було здійснено перерахування коштів 22.07.2024 07:32:44 на суму 17 000 грн., TSL_ID a9e3934d-8981-4b53-afb3-84ddb0f3da17, код авторизації 421727, відправник - ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» /а.с.23/. Як убачається з розрахунку забогованості за Договором позики №79189381 від 22.07.2024 року, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, відсотки за користуванням кредиту не сплачує. В зв`язку із чим станом на 05.02.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 32912 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 17000 гривень; заборгованість за нарахованим та несплаченими базовими процентами 7650 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику 8262 гривень /а.с.25-28/. Відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі\~статтею 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України\~зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до частини 2\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. \~Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані проценти за користування кредитом не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 17000,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 22.07.2024 року по 20.08.2024 року в сумі 7650 грн. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями\~1050,\~625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.\~\~ Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту - 17000,00 грн. та процентів за користування кредитом в межах строку кредитування за період з 22.07.2024 року по 20.08.2024 року в сумі 7650 грн.\~є доведеною та підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами в період з 20.08.2024 року по 07.09.2024 року на загальну суму 8262 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке. За умовами укладеного між сторонами Договору позики відповідач отримав кошти, та зобов`язувався повернути надані кошти у повному обсязі у визначений договором строк, а саме з 22.07.2024 року по 20.08.2024 року, строк кредитування визначено 30 днів. Даних щодо пролонгації цього Договору матеріали справи не містять (п. 6 Договору). Відповідно до таблиці обчислення вартості кредиту сума процентів за користування кредитом складає 7650,00 грн., які нараховані в межах строку кредиту з 22.07.2024 року по 20.08.2024 року. Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику за період з 20.08.2024 року по 07.09.2024 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) сформувала наступні правові висновки: - Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на аналогічне правове регулювання можливості стягнення процентів поза межами встановленого договором строку повернення вкладу в спорах, в яких банки, на порушення умов договору банківського вкладу, не повертають вкладникам банківські вклади та нараховані за ними проценти. Проценти за банківським вкладом нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі банківського вкладу, тобто за правомірне користування цими коштами.\~Інакше кажучи, так само як банк не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК\~України (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12),так само і вкладник за договором банківського вкладу після закінчення строку, на який зроблений вклад, позбавлений права вимагати стягнення процентів за правомірне користування банком цими коштами\~(п. 88); - отже, припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~(п. 91). - у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (п. 141); - отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (п. 128). Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування на підставі умов договору, Велика Палата Верховного Суду зауважила: «сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх». Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних відносинах, які регулює\~глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин. Також Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (п. 146). Таким чином, стягненню підлягають проценти за користування кредитом у період з 22.07.2024 року по 20.08.2024 року у розмірі 7650,00 гривень. Після закінчення строку, на який укладався договір, у кредитора виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених частиною 2\~статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Таким чином, обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом за Договором позики №79189381 року за період з 22.07.2024 року по 20.08.2024 року в розмірі 7650 грн за процентною ставкою 1,5% на добу (17000 грн.*1,5%:100%*30 =1500,00, де 17000 грн. сума боргу, 1,5% процентна ставка на добу, 30 кількість днів). Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 24650 грн. боргу за кредитним договором (17000 грн. + 7650 грн.). Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» сплачено 3028 грн. судового збору /а.с.5/. Беручи до уваги, що позовні вимоги в розмірі 32912 грн. були задоволені частково на суму 24650грн., що становить 75% від ціни позову, суд вважає, що\~відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді в сумі 2271 грн., тобто, пропорційно до задоволених позовних вимог (3028 грн. : 100% х 75% = 2271 грн.). Щодо стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 7100 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. З матеріалів справи убачається, що 03.08.2023 року між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» та ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено Договір № 03-08/2023 про надання правничої допомоги, за умовами якого Адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах договору /а.с. 31-34/. Згідно з Актом приймання-передачі правничої допомоги від 25.11.2024 року Адвокатським об`єднанням надані юридичні послуги на суму 7100 грн. /а.с. 40/. ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» 28.11.2024 року сплатило Адвокатському об`єднанню «Правовий діалог» 7100 грн. за надання правничої допомоги за Договором № 03-08/2023 про надання правничої допомоги від 03.08.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №9ba76d /а.с.41/. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: partial