Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У травні 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено 14.02.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 7043680, відповідно до умов якого відповідач отримав 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір був підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» в свою чергу умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібно відповідачеві суму, а відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору. 25.06.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» відповідно до чинного законодавства укладено Договір відступлення права вимоги №107-МЛ від 25.06.2024 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №7043680 від 14.02.2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №7043680 від 14.02.2024 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №107-МЛ від 25.06.2024 року, та становить 17775 грн., з яких: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000 грн. - прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 11924 грн. - прострочена заборгованість за комісією становить 850 грн. Враховуючи вищевикладене, просять стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №7043680 від 14.02.2024 в сумі 17775 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 19 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ Відповідач\~ [PERSON] \~повідомлений належним\~чином про\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного провадження\~без виклику\~сторін шляхом\~направлення йому\~за місцем\~реєстрації копії\~позовної заяви\~та ухвали\~суду про\~відкриття провадження\~у справі,\~що підтверджується\~рекомендованим повідомленням\~про вручення\~поштового відправлення,\~клопотань про\~проведення розгляду\~справи з\~його викликом\~в судове\~засідання не\~надійшло,\~правом на\~подання відзиву\~на позов\~відповідач не\~скористався,\~позовна заява\~з матеріалами\~надсилалася належним\~чином,\~тому суд\~провів розгляд\~справи за\~наявними у\~ній матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини встановлені судом Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~які наявні\~у матеріалах\~справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , [INFO] , укладено договір про споживчий кредит, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 105 днів, і складається з пільгового та поточного періодів. Згідно п.1.3.1. кредитного договору вбачається, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 29.02.2024 року. П. 1.3.2. договору встановлено, що поточний період настає з наступного дня за днем завершення пільгового періоду і закінчується 29.05.2024 року Відповідно до п.1.5. договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2425.00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 7425.00 грн. Загальні витрати за кредитом (за весь строк кредитування) складають 12775.00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту (за весь строк кредитування) складає 17775.00 грн., денна процентна ставка (за весь строк кредитування) складає: (12775.00 грн./5000.00 грн.)/105 днів*100% = 2.43%, орієнтовна реальна річна процентна ставка (за весь строк кредитування) дорівнює 8119.00% річних. Згідно п. 1.5.1. договору комісія за надання кредиту становить 850 грн., яка нараховується за ставкою 17.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. П.1.5.2. передбачено нарахування процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1575.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.10%, а нарахування процентів за кредитом протягом поточного періоду: 10350.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2.30% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3. договору). Договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1. Договору). Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток, месенджери. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2. договору). Особову позичальника було ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через систему BankID НБУ, ідентифікаційних даних позичальника (п.6.7. Договору) (а.с.5-10). Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту (а.с.11). Додатком № 2 до договору є заява про отримання кредиту №7043680 від 14.02.2024, згідно якої [PERSON] , [INFO] просить ТОВ «Мілоан» надати кредит у сумі 5000.00 грн. на строк 105 днів: 15 днів пільговий період з процентною ставкою 2.10% на день та 90 днів поточного періоду з процентною ставкою 2.30% на день (зв.а.с. 11). Згідно додатку №3 до договору встановлено додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором, а саме номер телефону [NUMBER] , з метою виконання п. 3.2.9. договору (а.с.12). Копією довідки ТОВ «Мілоан» від 14.10.2024 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , з яким укладено договір про споживчий кредит№7043680 від 14.02.2024 року ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 375666 (зв. а.с.12). Як вбачається з анкети-заяви на кредит №7043680 від 14.02.2024 року позичальнику надається кредит в сумі 5000.00 грн. на строк 15 днів з 14.02.2024 по 29.02.2024; сума до повернення 7425.00. Складові частини супутньої вартості кредиту: 850 грн. комісія за надання кредиту (нараховується одноразово за ставкою 17.00% від суми кредиту за договором), проценти за користування кредитом 1575.00 грн. (нараховуються за ставкою 2.10% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування) (а.с.13). Копією платіжного доручення №122963666 від 14.02.2024 року підтверджується перерахування коштів ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] № [NUMBER] в сумі 5000.00 грн. (а.с.14). Згідно копії відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 7043680 [PERSON] нараховано: - 14.02.2024 - 850 грн. комісії за оформлення кредиту; -14.02.2024 - 5000 грн. надання кредиту; - з 15.02.2024 по 29.02.2024 нарахування проценти згідно п.1.5.2. договору 105.00грн/день; -з 01.03.2024 по 29.05.2024 на нарахування нестандартних процентів у сумі 115.00/день (зв. а.с.14-а.с.15). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість. 25.06.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №107-МЛ, згідно якого ТОВ «Мілоан» (кредитор) відступає ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників (а.с.16-20). Копією Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 25.06.2024 року до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ від 25.06.2024 та платіжною інструкцією від 25.06.2024 року підтверджується передача ТОВ «Мілоан» Реєстру Боржників ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (а.с.25 зв.). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №107-МЛ від 25.06.2024 ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7043680 від 14.02.2024 в розмірі 17775 грн. (а.с.26). 09.04.2024 року відповідачу було направлено претензію ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в якій [PERSON] було повідомлено про відступлення права вимоги, а також наявність у останнього заборгованості перед Новим кредитором у сумі 17775 грн. (зв. а.с.26). Відповідно до копії виписки з особового рахунка за кредитним договором №7043680 від 14.02.2025 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» станом на 16.04.2025 року складає 17775 грн., з яких: -5000 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 850 грн. прострочена заборгованість за комісіями; -11925 грн. прострочена заборгованість за відсотками. Станом на 16.04.2025 року заборгованість за кредитним договором №7043680 від 14.02.2024 [PERSON] не погашена (зв. а.с.15). Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості підтверджується існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідач має зобов`язання за кредитним договором №7043680 укладеним 14.02.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] . У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 3, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Як передбачено ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З огляду на викладене, факт підписання [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, укладення договору №7043680 узгоджуються з вимогами ст. ст. 6 , 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності договору позики, зазначений договір недійсним не визнано. В ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ). Наявність у позивача Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту разом з усіма додатками, з урахуванням наданих договорів факторингу та реєстрів права вимоги, на переконання суду, за відсутності наданих відповідачем доказів протилежного, створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за спірним договором. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача, утворилась заборгованість. ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором за кредитним договором № 7043680 від 14.02.2024 року на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору факторингу № 107-МЛ від 25.06.2024 року. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 17775 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн. заборгованість за відсотками 11925,00 грн., простроченої заборгованості по комісії на суму 800 гривень. Щодо нарахованих процентів за користування кредитом. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості проценти по кредиту нараховані за пільговий період з 14.02.2024р. по 29.02.2024 року зі ставкою 2,10% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та з 01.03.2024 року по 29.05.2024р. із застосування фіксованої процентної ставки в розмірі 2,30% (а.с.6). Визначаючись із розміром заборгованості у частині процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Суд бере до уваги зміст п.п. 6 п. 5 Закону №3498-IXвід 22листопада 2023року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%(до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно). Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У зв`язку з цим, оскільки договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,30% на день, що мало місце із 22.04.2024 року по 29.05.2024 є нікчемними. В зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за вказаний період підлягає перерахунку, виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», а саме: - за період з 14.02.2024 по 29.02.2024 (15 днів) за ставкою 2,10 % (як визначено умовами договору), що становить 1575,00 грн.; - за період з 01.03.2024 по 21.04.2024р. (52 дні) за ставкою 2,30 % (як визначено умовами договору), що становить 5980,00 грн.; - за період з 22.04.2024 року по 29.05.2024 року (38 днів, у межах позовних вимог) за ставкою 1,5%, що становить 2850,00 грн.; Таким чином, загальна сума заборгованості за процентами складає 10405,00 грн. Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає таке. Відповідно до п.4 ч.1ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт8 Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит). Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 01.04.2024 року у справі №496/3134/19 Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Комісія за надання кредиту передбачена заявою на отримання кредиту №7043680 від 14.02.2024 року, яка була підписана відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії. Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору встановлення комісії за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність нарахування комісії за надання кредиту. Враховуючи вище викладене загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №7043680 від 14.02.2024 року становить 16 255 гривень. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (16255*100%/17775=0,91%) в розмірі (2422,40*0,91%) = 2204,02 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial