Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

20.09.2024 року представник позивача Мотальова-Кравець В.Ю. звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з цим позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість за договором за №18700-09/2024 від 15.03.2024 року у розмірі 21\~000 грн., а також судові витрати у розмірі 12\~422,40 грн. Так, в обґрунтування позову вказано, що 15.03.2024 року між сторонами укладено договір про надання фінансового кредиту за №18700-03/2024, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6\~000 грн., строком на 100 днів, дата надання кредиту є 15.03.2024 року, дата погашення кредиту 06.02.2024 року. Умовами договору, також передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на його рахунок, включаючи використання реквізитів кредитної картки за №5168-74хх-хххх-8760 протягом одного робочого дня, з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредитні кошти були направлені відповідачці 15.03.2024 року. При цьому, відповідачка не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору. У зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань, загальна заборгованість відповідачки за договором за №18700-03/2024, станом на 16.09.2024 року, становить 21\~000 грн., яка складається з: 6\~000 грн. заборгованість по основній сумі боргу, 3\~750 грн. заборгованість за відсотками та 11\~250 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2025 року вказану позовну заяву передано за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області. Матеріали цивільної справи надійшли до суду 31.03.2025 року. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.04.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, при цьому в прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, крім того повідомлялась через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачки. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 03.07.2025 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~- у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Так, судом встановлено, що 15.03.2024 року [PERSON] звернулась до позивача із заявкою-анкетою на отримання фінансового кредиту (а.с. 14-15). 15.03.2024 року між сторонами по справі укладено договір про надання фінансового кредиту за №18700-03/2024 (а.с. (15 на звороті) 18). Відповідно до п. 1.1 договору - товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6\~000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Згідно з п. 1.2 договору, тип кредит кредит, мета отримання кредиту на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 100 днів, дата надання кредиту 15.03.2024 року. Наданий кредит, клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 22.06.2024 року. У відповідності до п. 1.4 договору, за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору (п.п. 1.4.1 договору). Згідно з п. 1.6 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи реквізити платіжної картки за №5168-74хх-хххх-8760, протягом одного робочого дня, з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Відповідно до п. 2.2 договору, видача кредитів клієнту-фізичній особі товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет» тобто через веб-сайт твариства. Відповідно до п. 3.1 договору, за користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Порядок нарахування платежів за прострочення клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим договором передбачене п. 5.3 цього договору. Додатком за №1 до договору за №18700-03/2024 - є графік платежів (а.с. 19). 15.03.2024 року [PERSON] , також підписала паспорт споживчого кредиту, яким передбачені основні умови кредитування (а.с. 19 (на звороті) 20). Факт за №20240627-2 від 27.06.2024 року, з яким позивачем укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку за №0902-2 від 09.02.2024 року (а.с. 22-25). Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за договором за №18700-03/2024 від 15.03.2024 року, відповідно до якого [PERSON] , станом на 26.06.2024 року має заборгованість у розмірі 21\~000 грн., яка складається з: 6\~000 грн. прострочене тіло кредиту, 15\~000 грн. прострочені відсотки (а.с. 21). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»,\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3\~Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного між сторонами договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази неналежного виконання відповідачкою [PERSON] зобов`язань за договором, суд приходить до висновку щодо задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором за№18700-09/2024 від 15.03.2024 року у загальному розмірі 21\~000 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України,\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові від 28.09.2023 року у справі за №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Верховний Суд у постанові від 20.07.2021 року у справі за №922/2604/20 навів позицію, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Таким чином, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, яким би було підтверджено наявність договірних відносин між позивачем та адвокатом, суд прийшов до висновку про відсутність належного підтвердження надання правової допомоги. Окрім того, в матеріалах справи відсутні детальний опис виконаних робі та акт прийому-передачі виконаних робіт. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу - відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: partial