Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.12.2023 року звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою та просить суд: стягнути з МТСБУ на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП грошові кошти в розмірі 70\~213,70 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 50\~000\~грн., стягнути судові витрати на користь [PERSON] на правничу допомогу та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 травня 2023 року о 20 год. 10 хв. в м. Харкові, по вулиці Героїв Праці, 9, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та скоїв зіткнення з транспортним засобом BMW 116 д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль BMW 116 д.н.з. [NUMBER] володільцем якого є [PERSON] отримав значні механічні ушкодження, і як наслідок було йому завдано матеріальних збитків, також унеможливило подальше безпечне використання транспортного засобу позивача.Постановою Київського районного суду від 22.09.2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] та [PERSON] за ст, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення було закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи терміну притягнення до адміністративної відповідальності. За відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Винність особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена в загальному порядку.Тому вина учасника дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] в даному випадку має доводитись у загальному порядку у ході розгляду цивільної справи. Зважаючи на вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вважає, що між діями [PERSON] та настанням дорожньо-транспортної пригоди є причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно звіту експерта №163 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу від 14 червня 2023 року, який було зроблено на замовлення страхової компанії та надіслано представнику позивача у відповідь на адвокатський запит, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу BMW 116 д.н.з. [NUMBER] становить 171 213 грн. 70 коп,, а вартість відновлювального ремонту становить 445 809 грн. 08 коп. За таких\~умов заявлена\~сума відшкодування\~становить 70\~213\~грн.\~70\~коп. (вартість КТЗ до ДТП становить 171 213 грн. 70 коп. та вартість КТЗ після ДТП становить 101 000 грн. 00 коп.). З урахуванням викладеного, позивач вважає, що дії відповідача [PERSON] були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина Відповідача. Зазначене вище підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, схемою дорожньо- транспортної пригоди тощо. У власника транспортного засобу ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] був відсутній діючий поліс цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу станом на 06 травня 2023 року, що підтверджується відомостями з офіційного сайту МТБУ. В той же час у власника транспортного засобу BMW 116 д.н.з. [NUMBER] - Позивача, такий поліс був наявний в ПрАТ СК "ІНТЕР- ПОЛІС" . Розмір вказаних регламентних витрат МТСБУ становить 160000,00 грн. Страховиком відповідно до розрахунку було погоджено розмір регламентної виплати у сумі 70 213 грн. 70 коп., яку і просить стягнути зі страховика. Позивач посилається також на те, що моральна шкода полягає в порушенні його звичайного укладу життя протягом тривалого часу, порушенні налагодженого стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля на час його ремонту, у зв`язку з необхідністю вирішувати питання відшкодування шкоди у судовому порядку. В зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та пошкодження автомобіля позивача, відбулися вимушені зміни у його житті, він мав докладати додаткових зусиль для організації свого життя, жодних заходів щодо добровільного відшкодування спричиненого збитку ніхто не здійснив, а зазначені обставини та події призвели до погіршення його нормальних життєвих стосунків та зв`язків, погіршенню стосунків в сім`ї позивача. На підставі викладеного моральну шкоду, яка полягає у душевних та психологічних стражданнях, з урахуванням тривалості часу, протягом якого позивач вживає заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін його звичного способу життя оцінюється позивачем у розмірі 50 000 грн. 00 коп. Позивач також поніс витрати у зв`язку з розглядом справи, пов`язані із витратами на сплату судового збору у розмірі 1 202 грн. 14 коп., витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 18 750 грн 00 коп. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 14.12.2023 справу передано на розгляд за підсудністю до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2024 справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 31.05.2024 до суду від представника відповідача Моторно(транспортного) страхового бюро України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить витребувати для огляду в судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення №643/13024/23, відмовити в задоволенні позовних вимог, розподілити судові витрати. Відповідно до Постанови Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2023 року по справі № 953/4791/23 щодо розгляду адміністративного правопорушення відносно [PERSON] та [PERSON] було закрито у зв`язку закінчення строку для притягнення до адміністративної відповідальності. Представник відповідача посилався на те, що при відшкодуванні шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки потрібно визначити вину володільця джерела підвищеної небезпеки. Оскільки судом при розгляді справи про адмінправопорушення не було встановлено винуватця ДТП, у МТСБУ відсутні підстави для регламентної виплати. Представник відповідача також просив суд зменшити витрати на правничу допомогу позивача, з огляду на співмірність її вартості обсягу наданих послуг, вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розміні 2000 грн. 17.11.2024 до суду надано відзив на позовну заяву представником відповідача [PERSON] адвокатом Ткачовим В.О., який посилався на висновки експертизи, що проводилася в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення №643/13024/23, проти позовних вимог до [PERSON] заперечував в повному обсязі через недоведеність факту порушення ПДР та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між таким порушенням та моральною шкодою позивача саме на суму 50000\~грн. 27.03.2025 представником позивача до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді з КП «Сигнал» від 20.02.2025 за №93, яке судом задоволено. 17.04.2025 до суду представником відповідача [PERSON] адвокатом Кузнецовою А.А. подано відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що в постанові суду було встановлено, що відповідно до висновку експерта №СЕ-19/121-23/15187-ІТ від 04.08.2023, виготовленого ХНДЕКЦ МВС за постановою суду від 05.07.2023, надано до суду два варіанти висновків. Відповідно до варіанту 1 згідно свідчень [PERSON] : дії водія автомобіля ЗАЗ 110307 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 16.11 та 16.3 ПДР, а також вимогам розділу 33 «Дорожні знаки» п. 2 «Знаки пріоритету» ПДР, а саме дорожнього знаку «2.1 Дати дорогу», і з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП. Встановити знаходились чи ні, дії водія автомобіля BMW 116 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] в причинному зв`язку з настанням ДТП експертним шляхом не виявляється можливим. Відповідно до варіанту 2 згідно свідчень [PERSON] та [PERSON] : в діях водія автомобіля BMW 116 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] є невідповідності вимогам п.п. 8.7.3е) та 8.10 ПДР, які з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з ДТП. Встановити знаходились чи ні, дії водія автомобіля ЗАЗ 110307 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] в причинному зв`язку з настанням ДТП експертним шляхом не виявляється можливим. Таким чином обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди позивачу відповідно до ступеня вини кожного з учасників ДТП та визначається судом у відповідній частці. Отже, оскільки вина за вчинення ДТП від 08.06.2023 року полягала у порушенні ПДР зі сторони обох водіїв, сторін по справі, то розмір матеріального відшкодування повинен складати з урахуванням ступеня вини кожного водія. Оскільки з висновку експерта вбачається, що позивач та відповідач порушили кожний по два пункти ПДР, то вважаю, що вина кожного водія складає 50%, отже вартість суми відшкодування в даному випадку складає (70213,70/2=35 106,85 грн.), тобто половину від заявленою суми, з урахуванням невідповідності в діях водія автомобіля BMW 116 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вимогам п.п. 8.7.3е та 8.10 ПДР, які з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з ДТП. ДТП сталася за обопільної вини сторін, не тільки з вини відповідача, а й з вини позивача, ступінь вини - 50% кожного учасника. Отже, [PERSON] не вжив належних дій щодо уникнення ДТП, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем відповідача. Тобто якби [PERSON] , не порушив ПДД, то ДТП з великою вірогідністю могло і не статися, а тому вважає, що в даному випадку жодних підстав щодо стягнення моральної шкоди не виникає. При цьому, звертає увагу, що після ДТП саме пасажир [PERSON] [PERSON] доставлений до лікарні з діагнозом ЗЧМТ, СГМ, забійна рана лобної ділянки справи, що свідчить про спричинення моральної шкоди лише [PERSON] та пасажиру, які знаходились в автомобілі ЗАЗ 110307 д.н.з. [NUMBER] . У зв`язку з чим, підстав для стягнення моральної шкоди з [PERSON] не має, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди, розрахунку саме такої суми та з чого він виходив визначаючи саме такий розмір шкоди позивачем також не надається. При цьому, при ДТП [PERSON] не було завдано тілесних ушкоджень та тяжких наслідків не було заподіяно, а тому відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди. Жодних доказів щодо погіршення стосунків в сім`ї та з іншими, позивачем не надається. Жодних доказів, що позивач почав прикладати додаткові зусилля для організації свого життя також не надається. Також після ДТП від 08.06.2023 жодних вимушений змін в житті у [PERSON] не відбулось, оскільки у позивача з 09.07.2016 по теперішній час наявний інший транспортний засіб. Крім того, в клопотанні від 17.04.2025 представник відповідача Рябєва І.Ю. просить суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат зменшити витрати на правничу допомогу позивача, а також стягнути на користь відповідача [PERSON] судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 23.04.2025 до суду надійшли письмові заперечення представника позивача на клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. 23.05.2025 до суду надійшла заява представника відповідача Рябєва І.Ю. про розподіл витрат на оплату правничої допомоги. Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтрималли позовні вимоги та просили задовольнити. Відповідач, представник в судовому засіданні задоволенні позову просили відмовити, з підстав, наведених у відзиві. Представник відповідача МТСБУ в судове засідання не прибув, про дату, час та місцуе судового розгляду повідомлений належним чином, у поданому до суду відзиві проти задоволення позову заперечечував. Враховуючи, що сторонами в судовому засіданні було надано пояснення з приводу позовних вимог, позиція сторін надана до суду в письмовому вигляді, а також розумність строків судового розгляду, повторне клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Кузнецової А.А. про відкладення судового засідання задоволенню не підлягає та суд вважає за необхідне закінчити розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб BMW 116 д.н.з. [NUMBER] 2006 року випуску належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 030633 від 08.06.2023, 06.05.2023 о 20-10 годині в м. Харків по вул. Героїв Праці, 9, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», та скоїв зіткнення з транспортним засобом ВМЗУ 116 д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п.8.4 б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, та завдано матеріальні збитки. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 030632 від 08.06.2023, 06.05.2023 о 20-10 годині в м. Харків по вул. Героїв Прані, 9, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВМЗУ 116 д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів щодо уникнення небезпеки, та скоїв зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п.2.3. б, 12.1,12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Київського районного суду від 22.09.2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] та [PERSON] за ст, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення було закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи терміну притягнення до адміністративної відповідальності. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Відповідно до рішення Конституційного Суду від 09.07.2002 №15-рп/2002 кожна особа має вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, а тому така можливість не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду слідує, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно особи, як притягається до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною та не свідчить про відсутність в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. У разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Винність особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена в загальному порядку. Суд, вирішуючи питання про обставини ДТП 06.05.2023 року та встановлення винності осіб в ДТП, що є в причинному зв*язку з наслідками ДТП, приходить до наступного. Так, судом досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за протоколами, складеними відносно 2 водіїв [PERSON] та [PERSON] за обставинами ДТП 06.05.2023 року. Згідно схеми ДТП визначено напрямок руху автомобілів, місце ДТП, наявні дорожні знаки, місце розташування автомобілів після ДТП. Також, судом досліджені фототаблиці з місця ДТП та відеозапис подій 06.05.2023 року, а саме момент ДТП, досліджені інші матеріали справи про адміністивне правопорушення. Згідно наданого до суду висновку експертизи №СЕ-19/121-23/15187-ІТ від 04.08.2023, виготовленого ХНДЕКЦ МВС за постановою Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2023, який досліджений судом надано до суду два варіанти висновків. Варіант 1. Згідно свідчень [PERSON] : В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання: «Чи є в діях водія автомобіля «BMW 116» р.н. [NUMBER] невідповідності з вимогами ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної автопригоди?», експертним шляхом не виявляється можливим. Дії водія автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 16.11 та 16.3 Правил дорожнього руху, а також вимогам розділу 33 «Дорожні знаки» п. 2 «Знаки пріоритету» Правил дорожнього руху, а саме дорожньому знаку «2.1 Дати дорогу», і з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. З технічної точки зору, невідповідності дій водія автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. [NUMBER] [PERSON] вимогам п.п. 16.11 та 16.3 Правил дорожнього руху, а також вимогам розділу 33 «Дорожні знаки» п. 2 «Знаки приіоритету» Правил дорожнього руху, а саме дорожньому знаку «2.1 Дати дорогу», знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП. В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, встановити знаходились чи ні, дії водія автомобіля «BMW 116» р.н. [NUMBER] [PERSON] в причинному зв`язку з настанням цієї ДТП, експертним шляхом не виявляється можливим. В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання: «Чи мав водій автомобіля «BMW 116» р.н. [NUMBER] технічну можливість уникнути ДНІ?», експертним шляхом не виявляється можливим. Технічна можливість запобігання даної події для водія автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. [NUMBER] [PERSON] визначалась виконанням ним вимог п. п. 16.11 та 16.3 Правил дорожнього руху, а також вимог розділу 33 «Дорожні знаки» п. 2 «Знаки пріоритету» Правил дорожнього руху, а саме дорожнього знаку «2.1 Дати дорогу», для чого в нього не було перешкод технічного характеру. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW 116» р. н. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ 110307» р. н. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 16.11 та 16.3 Правил дорожнього руху, а також згідно вимог розділу 33 «Дорожні знаки» п. 2 «Знаки пріоритету» Правил дорожнього руху, а саме дорожнього знаку «2.1 Дати дорогу». Варіант 2. Згідно свідчень [PERSON] та [PERSON] . В діях водія автомобіля «BMW 116» р.н. [NUMBER] [PERSON] є невідповідності вимогам п.п. 8.7.3 е) та 8.10 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП. В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання: «Чи є в діях водія автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. [NUMBER] невідповідності з вимогами ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної автопригоди?», експертним шляхом не виявляється можливим. З технічної точки зору, невідповідності дій водія автомобіля «BMW 116» р.н. [NUMBER] [PERSON] вимогам п.п. 8.7.3 е) та 8.10 Правил дорожнього руху України знаходились причинному зв`язку з настанням ДТП. В зв*язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку встанловити знаходились чи ні, дії водія автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. [NUMBER] [PERSON] в причинному зв*язку з настанням цієї ДТП, експертинм шляхом не виявляється можливим. Технічна можливість запобігання зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307» р.н. [NUMBER] для водія автомобіля «BMW 116» р.н. [NUMBER] [PERSON] визначалась виконанням ним вимог п.п. 8.7.3 е) та 8.10. В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання: «Чи мав водій автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. [NUMBER] технічну можливість уникнути ДТП?», експертним шляхом не виявляється можливим. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW 116» р.н. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти згідно вимог п.п. 8.7.3 е) та 8.10 Правил дорожнього руху. У даній дорожній сітуації водій автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України. Згідно наданої до суду відповіді КП «Харків-Сигнал» від 20.02.2025 року світлофорний об*єкт вул. Нескорених ТРЦ «Дафі» станом на 06.05.2023 року був вимкнений. (а.с. 167). Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ДТП 06.05.2023 року на перехресті вул. Нескорених ТРЦ «Дафі» за участі водіїв [PERSON] та [PERSON] сталося на нерегульованому перехресті, з врахуванням дорожніх знаків. Заперечення з даного питання відповідача [PERSON] про те, що світофор на даному перехресті працював та він їхав на зелений сигнал є голослівними, ніями не підтвердженими, і показання свідка з боку [PERSON] , надані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд розцінює критично, оскільки цей свідок знаходився в автомобілі саме відповідача. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що провина у ДТП 06.05.2023 року є у діях двох водіїв - [PERSON] та [PERSON] , при цьому суд ззаначає, що водій [PERSON] порушив п.12.3 ПДР України, а водій [PERSON] порушив п.п. 16.11 та 16.3 ПДР України, а також вимогам розділу 33 «Дорожні знаки» п. 2 «Знаки пріоритету» ПДР, а саме дорожньому знаку «2.1 Дати дорогу», і з технічної точки зору дії обох водіїв знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Однак, виходячи з ПДР України і саме пунктів, які порушив кожний з водіїв, їх невідповідність та первинність дій якого з водіїв була в причинному зв*язку з ДТП, та визначаючи розмір кожного з водіїв у ДТП, суд приходить до висновку, що провина відповідальності водіїв повинна бути розподілена наступним чином: провина водія [PERSON] 70%, оскільки його дії були первинними в порушенні вимог ПДР України, враховуючи нерегульоване перехрестя та порушення ним вимог ПДР України щодо знаків пріоритету, а провина водія [PERSON] 30%, і дані висновки вважаю, що є справедливими та такими, що відповідають обставинам справи і п.п. ПДР України, які порушив кожний з водіїв. На момент ДТП 06.05.2023 року цивільно правова відповідальність водія, який керував автомобілем «BMW 116» р.н. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» на підставі Полісу №214381154. На момент\~ДТП 06.05.2023\~року цивільно\~правова відповідальність\~водія [PERSON] ,\~який керував\~автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] не була застрахована, що підтверджується розпечаткою з Реєстру страхових полісов, і дані обставини ніким не спростовані. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Позивач [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, після чого проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, позивачу було надано розрахунок розміру суми регламентної виплати від 24.06.2023, що становить 70213,70 грн., яку позивач і просить стягнути на свою користь з МТСБУ. (а.с. 29). Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ BMW 116 д.н.з. [NUMBER] позивач також звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , який володіє спеціальними знаннями та відповідною кваліфікацією. Згідно Звіту №163 від 14.06.2023 складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , №163 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу від 14 червня 2023 року, який було зроблено на замовлення страхової компанії та надіслано представнику позивача у відповідь на адвокатський запит, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу BMW 116 д.н.з. [NUMBER] становить 171 213 грн. 70 коп, а вартість відновлювального ремонту становить 445 809 грн. 08 коп. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 21 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У\~статті 29 Закону № 1961-IV\~зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Відповідно до частини третьої\~статті 988\~ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092(далі - Методика). Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосовувати практику Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту функціонування Конвенції, що є частиною національного законодавства. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону № 85/96-ВР). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV). Водночас у Законі № 1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону). Тобто положення цього Закону спрямовані, як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. ЦК України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України). Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи прав інших осіб, у спосіб, передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В постановах Великої Палати Верховного Суду послідовно наголошується, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)). Відповідно до підпункту «ґ» пункту 41.1, підпункту «а» пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (фонду страхових гарантій) відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом,\~у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ (повного члена), що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У випадку\~нездійснення страхової діяльності,\~позбавлення ліцензії та/або виключення страховика зі складу МСТБУ, страховик зобов`язаний виконати\~всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, укладеними до цього. Відтак обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи. Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону № 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи. Що узгоджується з висновком викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі № 201/16373/16-ц. Судом встановлено і ніким не оспорюється, що [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки відповідальність водія [PERSON] не була застрахована, після чого було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, та позивачу МТСБУ було надано розрахунок розміру суми регламентної виплати від 24.06.2023, що становить 70213,70 грн., який не виплачено. Враховуючи, що судом було визначено пропорційна відповідальність водіїв в ДТП (70/30), суд вважає за необхідне стягнути з МТСБУ на користь позивача [PERSON] \~ суму страхового відшкодування в розмірі 70% від розміру суми регламентної виплати 70213,70 грн., що становить 49149,59 грн., і ці вимоги вважаються доведеними та обґрунтованими. Щодо вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] в розмірі 20000 грн. суд зазначає наступне. В обґрунтування своїх вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що моральна шкода полягає в порушенні його звичайного укладу життя протягом тривалого часу, порушенні налагодженого стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля на час його ремонту, у зв`язку з необхідністю вирішувати питання відшкодування шкоди у судовому порядку. В зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та пошкодження автомобіля позивача, відбулися вимушені зміни у його житті, він мав докладати додаткових зусиль для організації свого життя, жодних заходів щодо добровільного відшкодування спричиненого збитку ніхто не здійснив, а зазначені обставини та події призвели до погіршення його нормальних життєвих стосунків та зв`язків, погіршенню стосунків в сім`ї позивача. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Оскільки діями відповідача [PERSON] , позивачу спричинені моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням належного йому майна, і

Outcome: partial