Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.08.1999 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Білокуракинським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №36. Від шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей вони не мають. Причиною звернення з позовом до суду є те, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, вона була вимушена була виїхати з смт. Білокуракине Луганської області, а чоловік залишився проживати на окупованій території. Внаслідок чого, вони припинили сімейні відносини, проживаю окремо. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та життя в цілому. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Наполягає на розірванні шлюбу. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Також прохала суд залишити за нею судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] двічі у судові засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 25.08.1999 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований Білокуракинським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №36. Від шлюбу сторони малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалась і її відновлення неможливо. Одночасно суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому що їх подружні відносини з відповідачем припинились і спільного господарства вони не ведуть вже тривалий час, та даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка по справі не має наміру зберігати шлюб, так як не підтримує шлюбні відносини з відповідачем. Приймаючи до уваги зазначене позивачкою по справі, суд вважає, що причини, що спонукають її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved