Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

30.11.2023 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №22038000479075 від 16.01.2021 року у сумі 246429,63 грн. Позовні вимоги АТ «Банк Кредит\~Дніпро» обґрунтовані наступним. 16.01.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22038000479075, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Так, Банк надав Відповідачу грошові кошти на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 219200,00 грн.; Дата надання кредиту: 16.01.2021; Кінцева дата погашення кредиту: 16.01.2025; Валюта кредиту UAH; Строк користування кредитом, міс.: 48; Цільове призначення - на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 16.01.2021 по 15.02.2022 - 3% від суми кредиту; з 16.02.2022 по 15.02.2023 - 2,5% від суми кредиту; з 16.02.2023 по 15.02.2024 - 1,5% від суми кредиту; з 16.02.2024 по 16.01.2025 - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 0,001% річних, Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість за кредитом 56,00% річних. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, кредит надавався шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Клієнта № [NUMBER] . 16.01.2021 року між Банком та відповідачем укладено договір Банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-1125741/16012021/0010. Крім цього, 16 січня 2021 року між відповідачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПЗУ Україна страхування життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника на випадок смерті в результаті нещасного випадку (кредит готівкою) № PZ-22038000479075, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям Застрахованої особи. Вигодонабувачем за даним договором, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Відповідно до п. 4.2 цього договору, страхова сума була встановлена в розмірі 200000,00 грн., а страховий внесок становить 19200,00 грн. (п.4.4. договору страхування та п.1.5. Кредитного договору). Укладення даного договору страхування було супровідною послугою відносно кредитного договору. Відповідач спочатку виконував умови кредитного договору та здійснював вчасно платежі відповідно до графіку, однак в подальшому порушив умови кредитного договору. У подальшому, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, Правилами роботи банків затвердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 р № 23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп» (із подальшими змінами), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24.02.2022-30.06.2022 як прострочення (кредитні канікули). На підставі викладеного, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №22038000479075 від 16.01.2021 р., яка станом на 03.10.2023 року становить 246429,63 гривень, та складається із: суми залишку простроченого кредиту 180084,64 гривень; суми прострочених відсотків 1,56 гривень; суми прострочених комісій 66343,43 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 2957,16 грн. Ухвалою суду від 15.12.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до слухання у судовому засіданні. 16.04.2024 року до суду від представника відповідача адвоката Чуб В.С. надійшли заперечення по справі, відповідно до яких відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими. В пункті 1.2 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена з 16.01.2021 по 15.02.2022 3% від суми кредиту, з 16.02.2022 по 25.02.2023 2,5% від суми кредиту, з 16.02.2023 по 15.02.2024 року 1,5% від суми кредиту, з 16.02.2024 по 16.01.2025 0,925% від суми кредиту. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 "Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки" кредитного договору №22038000479075 (колонка 8 графіку). Загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування з 16.01.2021 року до 16.01.2025 року сукупно складає 208459,20 грн. Встановивши у кредитному договорі №22038000479075 від 16 січня 2021 року сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 208459,20 грн. банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. При цьому згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування 208459,20 грн. суттєвим порівняно із розміром кредиту, отриманого відповідачем, що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Умови кредитних договорів щодо сплати позичальником щомісяця комісії за обслуговування банком кредитної заборгованості є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності наслідком такої домовленості є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків, що шкодить саме боржнику, який отримавши кредит, має сплатити банку за додаткові та супутні послуги за обслуговування кредиту суму, що перевищує розмір наданого банком кредиту та відсотків за користування ним, тобто суму виконання основного зобов`язання. Таким чином, оскільки комісія, яка нараховується банком щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі, встановлена за обслуговування кредиту без зазначення у договорах обґрунтування, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, вірним є висновок про те, що такі умови є незаконними та несправедливими, а договір в цій частині має бути визнано недійсним. Представник зазначає, що платежі, що вносилися відповідачем у розмірі були зараховані банком саме в погашення комісії, а не в зарахування погашення кредиту. Дане вбачається з розрахунку заборгованості, а саме розрахунку суми несплачених комісій (додаток 3, стовпчики 3, 6). Відтак, позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 66343,43 грн. та тіла кредиту у розмірі 102440,57 грн. є безпідставними. Тому [PERSON] було подано до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області позов до АТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання пункту кредитного договору, яким встановлено комісію, недійсним. Крім того, представник відповідача зазначає, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Позивач же доказів надання коштів, які відповідно до п.1.4 Договору надсилалися на рахунок відповідача, не надав, а відтак не підтвердив надання кредитних коштів саме відповідачу. Відповідно до Кредитного договору, позивач зазначає, що сума кредитних коштів, що використані відповідачем складає 219 200,00 грн., з яких 200 000,00 грн. надано відповідачу на споживчі потреби, а 19 200,00 грн. було перераховано банком з рахунку клієнта на користь страховика ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» як суму страхового платежу згідно з договором страхування №PZ-22038000479075 від 16.01.2021 року. Однак з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було подано до суду доказів сплати позивачем страхових внесків замість відповідача, тобто не було надано доказів виконання позивачем п. 1.5 Кредитного договору. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за додатковим кредитом підлягають задоволенню лише у межах розміру фактично сплачених позивачем страхових платежів у разі доведення позивачем їх сплати. Тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 246429,63 грн. у повному обсязі. 23.04.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник зазначив, що станом на сьогодні, відсутнє жодне рішення суду яким визнано, що умови кредитного договору№22038000479075 від 16.01.2021 року є несправедливими та нерозумними. Крім цього, відповідно до пункту 4 частини першої статті Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, такий вид винагороди за обслуговування кредиту як розрахунково-касове обслуговування не стосується надання банком інформації споживачу, визначеної статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» та надає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Звертають увагу, що кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, боржник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов договору та в подальшому виконував його, банк перед укладенням кредитного договору повідомив позичальника та ознайомив з усіма його умовами, а також надав позичальнику інформацію щодо сукупної вартості кредиту, з урахуванням відсоткової ставки за ним та її складових. Також протягом дії кредитного договору Боржник не звертався до банку з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз`ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору. Разом із цим, кредитний договір містить усі необхідні умови договору, а позичальник погодився на такі умови, про що свідчить його підпис на кожному аркуші спірного договору. Розмір реальної річної ставки, так і комісії за розрахунково касове обслуговування, що встановлені в Кредитному договорі позивача, є адекватною тій ситуації, яка складається на грошово-кредитному ринку нашої держави, відповідає лімітам НБУ та є конкурентною галузевою ціною у споживчому кредитуванні. Таким чином, реальна відсоткова ставка банку, як і загальна вартість кредиту по спірному кредитному договору, відповідає економічно-виваженій методиці ціноутворення в Банку з підсистемним нормативним, інформаційним, технологічним, технічним та кадровим забезпеченням та обґрунтуванням. Відповідач при укладенні кредитного договору, ознайомився з реальною річною ставкою, на формування розміру якої вплинули як проценти, так і комісії, і у нього не було жодних заперечень щодо такого розміру. Тому зазначили, що заперечення відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не є підставою для відмови у позові АТ «Банк Кредит Дніпро». Ухвалою суду від 09.07.2024 року за клопотанням представника відповідача було зупинено провадження у цивільній справі № 191/5390/23 за позовом Акціонерного товариства\~«Банк\~Кредит\~Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості до набрання законної сили рішенням у справі 191/1664/24 за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє Чуб Вероніка Сергіївна, до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання кредитного договору частково недійсним. Ухвалою суду від 10.02.2025 року провадження у справі було поновлено. Представник позивача у сьогоднішнє судове засідання не з`явився, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити із врахуванням висновків, зроблених в рішенні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2024 року по справі №191/1664/24. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно та повно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що 16 січня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22038000479075, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі ніш платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за договором (п.п 1.1. Договору). Так, відповідно до п.п. 1.2. Договору, кредит надається на наступних умовах: Сума кредиту: 219200,00 грн.; Строк кредитування 48 місяців; Кінцева дата повернення кредиту: 16.01.2025 року; Цільове призначення - на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість у розмірі 0,001% річних; Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 16.01.2021 по 15.02.2022 - 3% від суми кредиту; з 16.02.2022 по 15.02.2023 - 2,5% від суми кредиту; з 16.02.2023 по 15.02.2024 - 1,5% від суми кредиту; з 16.02.2024 по 16.01.2025 - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 0,001% річних, Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість за кредитом 56,00% річних. Відповідно до п.п. 1.4 Кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Клієнта № [NUMBER] . Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок. 16 січня 2021 року між Банком та відповідачем укладено договір Банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-1125741/16012021/0010, на підставі якого Банк здійснює обслуговування поточних рахунків, в тому числі операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, відкритих на ім`я клієнта. 16 січня 2021 року між відповідачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПЗУ Україна страхування життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника на випадок смерті в результаті нещасного випадку (кредит готівкою) № PZ-22038000479075, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям Застрахованої особи. Вигодонабувачем за даним договором, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Відповідно до п. 4.2 цього договору, страхова сума була встановлена в розмірі 200000,00 грн., а страховий внесок становить 19200,00 грн. (п.4.4. договору страхування та п.1.5. Кредитного договору). Укладення даного договору страхування було супровідною послугою відносно кредитного договору. Банком на адресу [PERSON] була направлена вимога про повернення кредиту, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги повернути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 229989,03 грн.. Проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога Банку була залишена відповідачем без виконання. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено положеннями ст. 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1 та 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитний договір, таким чином погодивши всі його істотні умови. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання за кредитним договором банк перед відповідачем виконав та надав кредит на загальну суму 219200,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 03.10.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №22038000479075 від 16.01.2021 року складає 246429,63 грн., з яких сума залишку простроченого кредиту - 180084,64 грн.; сума прострочених відсотків - 1,56 грн.; сума прострочених комісій - 66343,43 грн. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 року по справі №191/1664/24 було визнано недійсною з моменту укладення договору умову пункту 1.2 кредитного договору №22038000479075 від 16 січня 2021 року, укладеного між\~ [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк «Кредит Дніпро», в частині встановленої щомісячної комісії за обслуговування кредиту з 16.01.2021 року по 16.01.2025 року. Зобов`язано Акціонерне товариство «Банк «Кредит Дніпро» здійснити перерахунок здійснених із часу укладення кредитного договору №22038000479075 від 16 січня 2021 року [PERSON] платежів, зарахувавши сплачену ним комісію у сумі 66343,43 грн. у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором. Рішення набрало законної сили 21.09.2024 року. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд звертає увагу учасників справи, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Крім того, преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акта, який набрав законної сили. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення (Правова позиція ВС у складі КГС, постанова від 18 березня 2021 року, справа № 902/608/19). Отже, обставини щодо неправомірності позовної вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» про стягнення з [PERSON] суми прострочених комісій у розмірі 66343,43 грн. вже були встановлені Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області у рішенні від 21.08.2024 року, не потребують повторного встановлення і дослідження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №22038000479075 від 16.01.2021 року в сумі 113742,77 грн. з яких: залишок простроченого кредиту 113741,21 грн. (180084,64 грн. (сума залишку простроченого кредиту) мінус 66343,43 грн. (сума комісій)), залишок прострочених відсотків 1,56 грн., оскільки, рішенням Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 21.08.2024 року було зобов`язано АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок платежів, здійснених [PERSON] із часу укладення кредитного договору №22038000479075 від 16 січня 2021 року, зарахувавши сплачену ним комісію у сумі 66343,43 грн. у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №22038000479075 від 26.01.2021 року в сумі 113742,77 грн. з яких: залишок простроченого кредиту 113741,21 грн., залишок прострочених відсотків 1,56 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1365,03 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial