Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

16 січня 2025 року із Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Національна Атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнської-атомної електричної станції» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за період відсторонення. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 23 березня 2018 року він працює у Відокремленому підрозділі «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» (далі - ВП «ПАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом») на посаді машиніста-обхідника з турбінного устаткування VI групи турбінного цеху № 1. 09 грудня 2021 року ВП «ПАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» видав наказ №1586-к, яким його відсторонено від роботи з 10 грудня 2021 року без виплати заробітної плати у зв`язку з відмовою від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти СОVID-19. Зазначав про помилкове мотивування наказу про його відсторонення відмовою або ухиленням від проведення обов`язково профілактичного щеплення проти СОVID-19, оскільки будь-які підтвердження вказаних обставин відсутні. Вважав наказ № 1586-к від 09 грудня 2021 року незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Уточнивши позовні вимоги, остаточно просив визнати незаконним наказ №1586-к від 09 грудня 2021 року в частині відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з 10 грудня 2021 року машиніста-обхідника з турбінного устаткування [PERSON] та зобов`язати відповідача виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 грудня 2021 року до 01 березня 2022 року в сумі 81104,78 грн. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позову. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 березня 2023 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 червня 2022 року змінено шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції постанови апеляційного суду. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного суду від 12 червня 2024 року Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 3 червня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 7 березня 2023 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до ВП «ПАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи скасовано і ухвалено нове рішення. Позов [PERSON] до ВП «ПАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» в частині визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ВП «П АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» № 1586-к від 9 грудня 2021 року в частині відсторонення від роботи машиніста-обхідника з турбінного устаткування [PERSON] . Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 червня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 07 березня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання ВП «ПАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу скасовано, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 17 лютого 2025 року від представника позивача до надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що наказом ВП «ПАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» №349-к від 28 лютого 2022 року [PERSON] допущено до виконання своїх посадових обов`язків після відсторонення від роботи з 01 березня 2022 року. Таким чином, період вимушеного прогулу становить з 10 грудня 2021 року по 28 лютого 2022 року. Відповідно до довідки про доходи №571 від 05 лютого 2025 року заробітна плата позивача за 2 місяці до відсторонення становила 71530,85 грн. З урахуванням постанов Кабінету Міністрів України про визначення святкових та неробочих днів, під час розрахункового періоду було встановлено 54 робочих дні. Заробітна плата позивача за два місяці до настання події становила: жовтень 2021 року 36139,41 грн; листопад 2021 року 35391,44 грн. З урахуванням постанов Кабінету Міністрів України про визначення святкових та неробочих днів, кількість робочих днів у жовтні 2021 року 20, а у листопаді 2021 року - 22. Середньоденний заробіток за останні два місяці роботи перед відстороненням складає: ((36139,41 грн + 35391,44 грн)/(20 днів+22 дні)) = 1703,12 грн. Період з 09 грудня 2021 року по 02 липня 2023, кількість робочих днів - 54, середньоденний заробіток (грн) - 1703,12. Сукупний середній заробіток (грн) - 91 968,48. Просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 10 грудня 2021 року по 28 лютого 2022 року у розмірі 91968,48 грн., а також судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу 11600 грн. Ухвалами суду від 13 травня 2025 року витребувано докази у справі та замінено відповідача. 29 травня 2025 року у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що наказом ВП «ЮУ АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» від 28 січня 2022 року №1139/в [PERSON] була надана щорічна оплачувана відпустка з 20 лютого 2022 року по 05 березня 2022 року. На виконання вимог наказом ВП «ЮУ АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» від 28 лютого 2022 року № 349-к [PERSON] було допущено до роботи з 01 березня 2022 року до завершення воєнного стану в Україні. Отже, відсторонення від роботи позивача без збереження заробітної плати фактично тривало у період з 10 грудня 2021 року по 19 лютого 2022 року. На період відсторонення від роботи позивача припали три святкові, неробочі дні, передбачені ст. 73 КЗпП України, а саме 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове, а також 1 січня - Новий рік. Отже, фактично загальна кількість робочих днів відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати, з врахуванням вищевказаних обставин, складає 48 днів. Згідно довідки від 27 травня 2025 року №1708 - середньоденна заробітна плата позивача складає 1885,66 грн. Отже, розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу (відсторонення від роботи): 48 р. д. х 1885,66 грн = 90511,68 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, по дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно і належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні не погоджувався з сумою розрахунку середнього заробітку позивача. Зазначив, що з врахуванням відпустки позивача та вихідних днів, а також суми середньоденної заробітної плати позивача, розрахованої відповідно до Порядку № 100, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна становити 90511,68 грн. Вислухавши представника відповідача, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 09 грудня 2021 року генеральний директор ВП «ЮУ АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» видав наказ № 1586-к «Про відсторонення від роботи», яким відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 10 грудня 2021 року працівників ТЦ-1, в тому числі і [PERSON] , які відмовилися або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти СОVID-19 на період дії карантину або на строк до усунення причин відсторонення /т. 1 а.с. 10-11/. На виконання вимог наказу МОЗ України від 25 лютого 2022 року № 380 «Про зупинення дії наказу МОЗ України від 4 жовтня 2021 року № 2153», наказом ВП «ЮУ АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» № 349-к від 28 лютого 2022 року [PERSON] допущено до роботи з 01 березня 2022 року до завершення воєнного стану /т. 1 а.с. 78-80/. Згідно довідки АТ «НАЕК «Енергоатом» Філії «ВП «ПАЕС» від 27 травня 2025 року № 1708, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає - 1885,66 грн /т. 2 а.с. 121/. Відповідно до наказу ВП «ЮУ АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» від 28 січня 2022 року №1139/в «Про надання відпустки», табелю обліку робочого часу за лютий 2022 року та довідки від 11 березня 2025 року №147, [PERSON] з 20 лютого 2022 року по 05 березня 2022 року була надана щорічна оплачувана відпустка тривалістю 14 календарних днів /т. 2 а.с. 122, 123, 124/. Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема, пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 пункт 8 Порядку). Крім того, положенням розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. З досліджених в судовому засіданні наказів встановлено, що позивач був відсторонений від роботи з 10 грудня 2021 року по 01 березня 2022 року. При цьому, з 20 лютого 2022 року по 05 березня 2022 року позивач перебував у щорічній оплачуваній відпустці. Відповідно вимог ст. 73 КЗпП України 25 грудня 2021 року, 01 та 07 січня 2022 року були святковими. Тож період вимушеного прогулу [PERSON] слід рахувати з 10 грудня 2021 року по 19 лютого 2022 року, у якому 48 робочих днів. З урахуванням наведеного, суд приймає здійснений представником відповідача розрахунок середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу, та вважає, що стягненню з відповідача на користь останнього підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу 90511,68 грн (1885,66х48). Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 992,40 гривень за вимогу немайнового характеру та судовий збір 976,72 грн (98,42%) за вимогу майнового характеру, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, а всього 1969,12 /а. с. 64/. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України необхідно допустити до негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11600 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Доказу понесення зазначених витрат позивачем та його представником суду не надано, а тому зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial