Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Представник заявника, адвокат Магера Р.Ю. звернувся до суду із заявою, в який просить встановити факт проживання заявниці [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , однією сім`єю з 2012 року по день його смерті, тобто більше п`яти років. В обґрунтування заяви представник заявника вказав, що [INFO] померла [PERSON] мати заявниці, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Роздільнянським відділом ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 502 від 13.09.2022 року. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла заінтересованій особі [PERSON] земельну ділянку площею 4,4181 га на території Роздільнянської міської ради, кадастровий номер 5123985200:01:001:0005. [PERSON] спадщину за заповітом після смерті матері прийняла шляхом звернення з заявою до нотаріуса, заведено спадкову справу 17/2023 від 14.02.2023 року, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин земельної ділянки. 1/6 частку земельної ділянки після смерті дружини отримав [PERSON] як обов`язкову частку у спадщині, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не встиг оформити своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Роздільнянським відділом ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 540 від 05.10.2022 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/6 частину земельної ділянки площею 4,4181 га, яка розташована на території Роздільнянської міської ради, кадастровий номер 5123985200:01:001:0005. [PERSON] проживала однією сім`єю разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] з 2012 року по день смерті [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги №18 від 01.02.2014 року та не заперечується заінтересованою особою [PERSON] . Після смерті [PERSON] заявниця звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, заведено спадкову справу №103/2023 від 26.12.2023 року. Листом №25/02-14 від 17.01.2024 року нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті вітчима та рекомендував звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після [PERSON] немає. Заявниця [PERSON] надала суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, в якій просив справу розглянути за її відсутністю, обставини, викладені в заяві рідної сестри [PERSON] визнає повністю. Суд, оцінюючи докази, які є у наявності у справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. гідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до змісту ст.315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років на день смерті останнього. Судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] мати заявниці, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Роздільнянським відділом ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 502 від 13.09.2022 року. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла заінтересованій особі [PERSON] земельну ділянку площею 4,4181 га на території Роздільнянської міської ради, кадастровий номер 5123985200:01:001:0005. [PERSON] спадщину за заповітом після смерті матері прийняла шляхом звернення з заявою до нотаріуса, заведено спадкову справу 17/2023 від 14.02.2023 року, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин земельної ділянки. 1/6 частку земельної ділянки після смерті дружини отримав [PERSON] як обов`язкову частку у спадщині, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не встиг оформити своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Роздільнянським відділом ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 540 від 05.10.2022 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/6 частину земельної ділянки площею 4,4181 га, яка розташована на території Роздільнянської міської ради, кадастровий номер 5123985200:01:001:0005. [PERSON] проживала однією сім`єю разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] з 2012 року по день смерті [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги №18 від 01.02.2014 року та не заперечується заінтересованою особою [PERSON] . Після смерті [PERSON] заявниця звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, заведено спадкову справу №103/2023 від 26.12.2023 року. Листом №25/02-14 від 17.01.2024 року нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті вітчима та рекомендував звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після [PERSON] немає. На підтвердження спільного проживання заявниці [PERSON] з померлим [INFO] вітчимом [PERSON] заявницею надано копії документів: заяви свідків, документи про право власності на будинок [PERSON] , копії свідоцтва про смерть, копії свідоцтв про народження, про шлюб. Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами дослідженими в судовому засіданні фактично підтверджується факт спільного проживання померлої [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , однією сім`єю з 2012 року по день його смерті, тобто більше п`яти років, так як вони були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки. Згідно з вимогами ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У судовому засіданні встановлено та доведено заявником, що спадщину за померлим [PERSON] заявниця прийняла, звернувшись з заявою до нотаріуса. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують обставини наведені у заяві та дають підстави для задоволення даної заяви про встановлення факту.

Outcome: approved