Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Козійчук О.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.09.2010 розірвано шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] . До повноліття позивача відповідач сплачував аліменти на його утримання у розмірі 1/5 частки усіх видів його заробітку, на підставі рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09.10.2017. Однак, станом на день звернення до суду, у зв`язку із досягненням позивачем повноліття, стягнення аліментів за рішенням від 09.10.2017 у справі №679/1429/15 припинилось. На даний час позивач [PERSON] продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка». Незважаючи на те, що позивач здобуває освіту на державній формі навчання, він потребує матеріальної допомоги на прожиття у м.Львів. Мати позивача [PERSON] фінансово підтримати його не має можливості, оскільки довгий час є безробітною. При визначенні розміру аліментів представник просить врахувати, що відповідач працює та має можливість утримувати сина, що продовжує навчання. Також зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу для розгляду справи становить 4000 грн. На підставі наведеного, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку, щомісячно і до закінчення ним навчання, до 30.06.2028. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України шляхом направлення повісток про виклик за місцем його реєстрації, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзив на позовну заяву не подав, а представник позивача у позовній заяві не висловлював заперечень проти ухвалення заочного рішення, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.04.2007, батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/004029535 від 26.03.2025, позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Національного університету «Львівська політехніка» №452 від 18.03.2025, [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» ІКНІ (інститут комп`ютерних наук та інформаційних технологій) Національного університету «Львівська політехніка» 4 рівень акредитації. Закінчує навчання 30.06.2028. Як вбачається з роздруківки інформації із веб-сайту «Судова влада України» та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09.10.2017 у справі № 679/1429/15-ц, з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку з дня постановлення рішення і до досягнення дитиною повноліття. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу від 28.03.2025 (Форма ОК-5), матір позивача [PERSON] востаннє була працевлаштована у 2010 році. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Так, ст.199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою/сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина/дочки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Аналогічні правові позиції, наведені у постановах Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17, від 25.02.2020 у справі №521/4397/17, від 01.04.2020 у справі №521/16268/18, від 17.06.2020 у справі №761/10510/17, від 04.08.2020 у справі №489/100/18. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №308/4214/18. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] - син відповідача, на даний час досягнув віку 18 років (і в той же час йому не виповнилося 23 роки), продовжує навчатися на денній формі навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що до повноліття сина [PERSON] , якому [INFO] виповнилося 18 років, відповідач сплачував аліменти на його утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), не оспорював рішення суду, на підставі якого з нього стягувався такий розмір аліментів, а отже він спроможний надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання. При цьому, суд бере до уваги те, що розмір аліментів, який позивач просить стягнути на період його навчання, менший за розмір аліментів, який відповідач сплачував до повноліття сина. Суд також враховує можливість одержання позивачем матеріальної допомоги і від матері [PERSON] , яка хоч і не працює, але також зобов`язана брати участь в утриманні сина, що навчається. При цьому суд приймає до уваги, те, що позивач [PERSON] , навчається на денній формі навчання, що суттєво ускладнює його можливості працевлаштування та отримання самостійного доходу. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.04.2025 і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, а позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів був звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved