Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила суд стягнути із відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 189 979 грн, моральну шкоду у розмірі 1 700 грн та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач проживає поверхом вище у квартирі № 44 того ж будинку. Вказувала, що 29.05.2019 відповідач затопив її квартиру та згідно із актом комісії Житлово-експлуатаційної дільниці № 903 від 11.06.2019 причиною затоплення була поломка сантехнічного обладнання у квартирі. На момент залиття квартири № 40 , що розташована на 1 поверсі, відповідач з`явився лише через 15 хвилин після виклику. Після цього він відкрив квартиру № 44 , з якої текла вода, закрився у квартирі, двері нікому не відчиняв і до своєї квартири нікого не впустив. Посилалася, що о 17 год 32 хв 29.05.2019 була викликана аварійна служба за тел. 290- 90-50 (заявка № 5340074 від 29.05.2019), проте відповідач аварійну службу та дільничних слюсарів-сантехніків ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) до своєї квартири №44 , з якої текла вода, не впустив, що підтверджується записом працівників аварійної служби у комп`ютерній системі аварійної служби. Працівниками аварійної служби було перекрито холодне та гаряче водопостачання по стояку квартири № 40 та № 44 , однак вранці 30.05.2019 о 08 год 05 хв відповідач повідомив дільничного слюсаря-сантехніка [PERSON] , що самостійно відремонтував поломку сантехніки у своїй квартирі № 44 та попросив дільничного слюсаря-сантехніка включити водопостачання на стояки, що підтверджується записом чергового ЖЕД № 903 від 30.05.2019. Вказувала, що у квартиру представників обслуговуючої організації для обстеження сантехнічного обладнання та трубопроводів відповідач відмовився впустити, проте дільничний слюсар-сантехнік [PERSON] підтвердив, що залиття квартири № 40 відбулося з вини [PERSON] , мешканця вище розташованої квартири № 44 , з якої витікала вода на 1 поверх, про що свідчить Акт ЖЕД № 903 від 11.06.2019. Зазначала, що згідно із актом ЖЕД № 903 від 11.06.2019 їй завдано таку майнову шкоду: - зіпсовано: коридор (стіна 2 кв.м (шпалери), підлога (паркет) - 11кв.м); ванна кімната (стеля 1,5 кв.м (водоемульсійне фарбування)); кухня (підлога (паркет) 9,7 кв.м); туалет (стеля 1 кв.м. (водоемульсійне фарбування)); кімната № 1 (стіни 15 кв.м (шпалери), підлога (паркет) 15 кв.м); кімната № 2 (стіни 10 кв.м (шпалери), підлога (паркет) 10 кв.м); кімната № 3 (стіни 17 кв.м (шпалери), підлога (паркет) 17 кв.м); кімната № 4 (стіни 16 кв.м (шпалери), підлога (паркет) 16 кв.м); - пошкоджена комп`ютерна система, внаслідок чого придбано нову; - пошкодження електрики та знеструмлення по всій квартирі. Причиною затоплення її квартири згідно з актом ЖЕД № 903 від 11.06.2019 визнано: поломка сантехніки у квартирі [PERSON] , мешканця вище розташованої квартири № 44 . Унаслідок залиття квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Зазначала, що згідно із звітом про незалежну оцінку розміру матеріального збитку від 14.06.2019, завданого квартирі [ADDRESS] , складеного експертом ТОВ «Аелєкон» Закір`яровою В.В. , розмір матеріального збитку, завданого власнику квартири, становить 149 770 грн. Розмір завданої відповідачем матеріальної шкоди становить 189 979 грн, а саме: 149 770 грн - витрати на ремонт, 4 100 грн - оплата послуг з незалежної оцінки; 34 549 грн - придбання нової комп`ютерної системи; 1 560 грн - відновлення електрики в квартирі. Окрім цього, їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 1 700 грн. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду відмовився, тому вона звернулася із позовом до суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2019 цю справу передано до провадження судді Усатовій І.А. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 15.11.2019 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків та позовну заяву у новій редакції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.11.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу також копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. 12.03.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому він проти позовних вимог заперечував. Заперечення мотивував тим, що при складенні акту ЖЕД № 903 від 11.06.2019 жоден мешканець будинку, в якому нібито відбулося залиття, участі не брав. Більше того, не брала участі у складенні вищезгаданого акту і сама позивач, про що свідчить відсутність її підпису під вказаним актом. Вказував, що безпосередньо у вказаному акті в розділі: «В квартирі № 40 залито» значиться пункт коридор - стіна 2 кв.м, проте у звіті про оцінку розміру матеріального збитку в копії нібито аналогічного акту, який міститься у звіті в аналогічному розділі та графі, вже міститься значення в 11 кв.м. Тому очевидно, що або розмір матеріального збитку, який нібито завданий, штучно було завищено, або оцінювач не мав достатніх та достовірних даних щодо реального розміру збитків. Тож дійсність і реальність збитків є сумнівною, хоча б і з огляду на ту обставину, що до позовної заяви не приєднано жодного документу чи доказу про належний стан комунікаційних мереж в будинку по [ADDRESS] та про належний стан сантехнічного обладнання квартир, які розташовані зверху, окрім квартири № 44 , у відповідності до яких можна було би дійти висновку, що залиття не сталося з вини обслуговуючої організації та/чи/або мешканців іншої квартири. Зазначав, що до позову не долучено жодного документу про фактичний знос ремонту у затопленій квартирі. Посилався, що у вказаному акті в абзаці № 6 зазначено, що мешканці кв. № 44 двері не відчинили та до квартири не пустили, що свідчить про не здійснення огляду квартири № 44 та необґрунтованість висновків про залиття квартири позивача із вини саме відповідача. Зазначив, що з огляду на час, який вказаний в акті, а саме 17 год 32 хв 29.05.2019, що було робочим днем, то навіть якщо залиття і могло трапитися, проте однозначно не з вини відповідача, оскільки останній в цей час мав перебувати на роботі. Також позивачем не надано доказів, що відповідач є власником квартири № 44 . Розмір збитків є штучно завищеним, а взамін стаціонарної комп`ютерної системи придбано не ідентичний товар. Тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. 12.03.2020 представником відповідача подано до суду клопотання про визнання недостовірним доказом акт від 11.06.2019 та звіт про оцінку матеріального збитку. 12.03.2020 представником відповідача подано до суду клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи; клопотання про залучення співвідповідача - ЖЕД 903 «Батиївське»; клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2022 розгляд справи призначено у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.02.2023 задоволено клопотання представника відповідача та призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: які пошкодження майна виникли в наслідок залиття квартири [ADDRESS] , що мало місце 29.05.2019 року; яка фактична вартість заподіяння шкоди майну, яке знаходилося в квартирі [ADDRESS] на момент залиття; який розмір збитків пошкодження майна в квартирі [ADDRESS] ; чи проводилися ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS] в 2018 році; чи могло статися залиття квартири [ADDRESS] , 29.05.2019 в наслідок не належного стану комутаційних мереж будинку. Оплату вартості проведення експертизи покладено на відповідача - [PERSON] 10.05.2023 КНДІСЕ до суду та на адресу відповідача надіслано лист з рахунком про необхідність здійснення оплати експертизи на суму 31 067,40 грн, а також повідомлення про неможливість проведення експертизи у строк 90 днів. 07.07.2023 КНДІСЕ надіслано до суду лист про залишення ухвали без виконання з огляду на не здійснення відповідачем попередньої оплати експертизи. 25.10.2023 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення копії квитанції про оплату вартості експертизи у розмірі 12 000 грн. 17.01.2024 КНДІСЕ до суду та на адресу відповідача надіслано лист з рахунком про необхідність здійснення оплати експертизи на суму 49 223,20 грн. 04.04.2024 КНДІСЕ надіслано до суду лист про залишення ухвали без виконання з огляду на не здійснення відповідачем попередньої оплати експертизи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору про поділ майна подружжя від 16.06.2011, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (1/2 частина), та на підставі договору дарування від 08.09.2011, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-12). Відповідач є зареєстрованим та проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується ним у відзиві на позовну заяву. Право власності на цю квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване (а.с. 129). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03.12.2014 у справі №6-183цс14 та Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі №203/2378/14-ц та від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16. Слід зазначити, що п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Примірник акту міститься в додатку 4 до цих Правил. Так, згідно з вимогами вказаних Правил факт залиття та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті мають бути зазначені такі відомості: 1) дата складання акта (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) дата настання залиття; 4) адреса квартири; 5) опис того, що трапилося (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); 6) чітко зазначені причини залиття; 7) висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.; 8) підписи членів комісії та тих хто ознайомлений з актом. 11.06.2019 начальником ЖЕД № 903 [PERSON] затверджено акт, складений комісією у складі: провідний інженер [PERSON] , мастрів т/д [PERSON] і Дівніч Т., слюсаря-сантехніка [PERSON] , за наслідками проведення обстеження квартири [ADDRESS] по зверненню мешканки квартири № 40 стосовно залиття квартири (а.с. 16). Під час обстеження встановлено, що квартира [ADDRESS] . У квартирі № 40 залито: коридор - стіна 2 кв.м (шпалери), підлога (паркет) - 11 кв.м; ванна кімната - стеля 1,5 кв.м (водоемульсійне фарбування); кухня підлога (паркет); туалет - стеля 1 кв.м (водоемульсійне фарбування); кімната № 1 - стіни 15 кв.м (шпалери), підлога (паркет) - 15 кв.м, кімната № 2 - стіни 10 кв.м (шпалери); підлога (паркет) - 10 кв.м; кімната № 3 - стіни 17 кв.м (шпалери); підлога (паркет) - 17 кв.м, кімната № 4 - стіна 16 кв.м (шпалери), підлога (паркет) - 16 кв.м. Мешканці квартири № 40 звернулися до аварійної служби за тел: 290-90-50, заявка № 5340074 від 29.05.2019 о 17 год 32 хв щодо залиття з вищерозташованої квартири № 44 . Працівниками аварійної служби перекрито холодне, гаряче водопостачання по стояку квартири № 40 . Мешканці квартири № 44 двері не відчинили, до квартири не впустили. 30.05.2019 о 08 год 10 хв мешканець квартири № 44 повідомив в телефонному режимі слюсаря-сантехніка [PERSON] , що самостійно ліквідував аварійну ситуацію у квартирі та можна відновити водопостачання на стояки. В квартиру представників обслуговуючої організації для обстеження сантехнічного обладнання та трубопроводів в категоричній формі впустити відмовився. Залиття одноразового, характеру, виникло з вини мешканців вищерозташованої квартири № 44 . Слюсарем-сантехніком було відкрито водопостачання у підвальному приміщенні на стояках холодного та гарячого водопостачання. Після відновлення водопостачання в квартирі № 40 залиття не виявлено. Мешканцю квартири № 44 рекомендовано привести внутрішньоквартирне сантехнічне обладнання та трубопроводи до відповідного технічного стану. Надана позивачем копія акту відповідає вищенаведеним вимогам чинного законодавства. Доводи представника відповідача про те, що акт не підписаний мешканцями будинку і відповідачем, а тому він є недостовірним доказом, суд відхиляє, позаяк відповідно наведених вище Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, в акті мають бути підписи членів комісії (наявні) та осіб, яких ознайомили із актом. Оскільки відповідач був відсутній під час складання акту та двері квартири не відчинив, то його підпис відсутній у цьому акті. Окрім цього, певні невідповідності в площі залиття окремих ділянок, які зазначені в акті та звіті про оцінку не можуть свідчити про автоматичну недостовірність цих доказів. Суд звертає увагу, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Тобто у цьому випадку саме на відповідача покладається обов`язок довести той факт, що шкоду позивачу було завдано не з його вини, проте відповідач будь-яких доказів цьому не надає. З цих же підстав не спроможними є доводи представника відповідача про недоведеність належного стану комунікаційних мереж в будинку по [ADDRESS] та про належний стан сантехнічного обладнання квартир, які розташовані зверху, окрім квартири № 44 . Отже, у цьому випадку відповідач замість того, щоб довести відсутність факту пошкодження сантехнічного обладнання у його квартирі, перекладає на позивача обов`язок довести справність цього обладнання в усіх інших мешканців будинку, що абсолютно не корелюється із презумпцією вини у деліктних зобов`язаннях. Також суд відхиляє доводи відповідача щодо недостовірності цього акту через непроведення огляду його квартири, оскільки такий огляд не був проведений через не бажання відповідача, тоді як відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність, чого, очевидно, відповідачем не дотримано. Окрім того, необґрунтованими є доводи представника відповідача проте, що описана в акті подія сталася в 29.05.2019 о 17 год 32 хв, тоді як відповідач у цей час мав перебувати на роботі, оскільки, по-перше, матеріали справи не містять доказів перебування позивача на роботі, по-друге, пошкодження сантехнічної системи у квартирі проживання відповідача могло відбутися не виключно через його активні дії під час перебування у ній, а, зокрема, й через необережність (встановлення неякісного обладнання, вихід із ладу обладнання, порушення правил експлуатації тощо). Суд звертає увагу, що відповідач не надав будь-яких доказів на спростування зазначених в акті від 11.06.2019 обставин. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом установлено, що відповідач зареєстрований та проживає у квартирі № 44 , тобто нею користується, зокрема й станом на момент залиття, проте відомості щодо власника цієї квартири суду не повідомив. За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. На підтвердження своїх доводів щодо розміру завданої майнової шкоди, позивач надала суду Звіт про оцінку розміру матеріального збитку від 12.06.2019, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого квартирі [ADDRESS] , становить 149 770 грн (а.с. 19-85) Будь-яких доказів на спростування цього висновку відповідач не надав. Слід зазначити, що судом здійснювалося сприяння відповідачу у збиранні таких доказів шляхом призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, проте ухвала суду двічі була повернута без виконання через не оплату відповідачем вартості експертизи. Та обставина, що експертною установою було змінено суму вартості експертизи, то, на переконання суду, це зумовлено саме бездіяльністю відповідача, позаяк з моменту видачі рахунку на оплату експертизи - 20.04.2023, до дати здійснення оплати відповідачем - 23.12.2023, сплинуло вісім місяців, що могло зумовити збільшення вартості експертиз за цей період. Окрім цього, відповідачем не було заявлено клопотань про зміну експертної установи для проведення експертизи. Тому суд визнає наданий позивачем Звіт про оцінку розміру матеріального збитку від 12.06.2019 належним та допустимим доказом, а тому враховує його під час ухвалення судового рішення. Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування своєї вини в залитті та на спростування визначеного розміру завданої шкоди. За таких обставин, при визначенні розміру завданої шкоди, суд вважає за можливе покласти в основу рішення наданий позивачами висновок. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів, що свідчать про неправомірні дії відповідача щодо утримання належного йому майна та, як наслідок, залиття квартири позивача, а також спричинення позивачу матеріальної шкоди. За таких обставин, є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 149 770 грн майнової шкоди. Водночас не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 34 549 грн за придбання ноутбука та 1 560 грн за відновлення електрики, позаяк, по перше, навіть із наданих фотозображень позивача вбачається, що до затоплення квартири у відповідача був стаціонарний комп`ютер, а відповідачем придбано MacBook (а.с. 102, 103), тобто встановлено не тотожність цих речей, по друге, матеріали справи не містять доказів пошкодження під час залиття також комп`ютерної техніки та електрики. Не зафіксовано це і в акті від 11.06.2019. Також не є збитками відповідно до ст. 22 ЦК України витрати на проведення експертного дослідження. З огляду на це, позовні вимог у цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується стягнення моральної шкоди на користь позивача, то слід зазначити наступне. Позивач звертаючись до суду з позовом також просила стягнути моральну шкоду в сумі 1 700 грн. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Встановлено, що внаслідок залиття квартири позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у пошкодженні її майна. Позивач була вимушена звернутися до експертної установи та до суду, оскільки в добровільному порядку відповідач вирішити спір не погодився. Залиття квартири створило для позивача дискомфорт, оскільки після її залиття, квартира потребує ремонту, а внаслідок бездіяльності відповідача, позивач протягом тривалого часу позбавлена можливості повернутися до звичного ритму та способу життя. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Виходячи з обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття квартири є обґрунтованим і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 1 700 грн. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 266,10 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial