Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

14 березня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою про встановлення факту родинних відносин, зазначивши заінтересованою особою Магдалинівську селищну раду, в якій прохає встановити той факт, що вона, [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 1-3). В обґрунтування заявлених вимог вказано, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною бабою заявниці. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,000 га, передану для ведення особистого селянського господарства. Батьком заявниці є [PERSON] , який разом з рідним братом [PERSON] є спадкоємцями першої черги. У встановлений законом шестимісний строк [PERSON] та [PERSON] від належної частки спадщини відмовилися на користь заявниці. Однак заявниця не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину. Померла [PERSON] є матір`ю батька заявниці, з метою підтвердження родинних відносин із померлою [PERSON] були надані до нотаріальної контори, разом із заявою на прийняття спадщини, наступні документи: свідоцтво про народження та свідоцтво про шлюб заявниці, також свідоцтво про народження батька заявниці. Як було встановлено при перевірці документів, в свідоцтві про народження батька його прізвище записано « [PERSON] », прізвище ім?я та по батькові його матері записано « [PERSON] ». В свідоцтві про народження заявниці прізвище записано « [PERSON] ». В той же час в свідоцтві про смерть прізвище баби записано « [PERSON] ». Заявниця вважає, що при видачі паспорта громадянина України був здійснений невірний переклад її прізвища на українську мову, в зв`язку з чим виникла розбіжність в написанні прізвища баби, та батька. За результатами розгляду заяви приватним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій роз`яснено неможливість видачі свідоцтва за відсутності підтвердження родинних відносин. Встановлення факту родинних відносин необхідно для здійснення права на спадкування після померлої особи за законом. Однак наявність протиріч у правовстановлюючих документах позбавляють заявницю можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, в зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року по справі відкрито окреме провадження, призначено судове засідання на 22 квітня 2025 року, та витребувано у приватного нотаріуса Самарського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник Вікторії Володимирівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 09 квітня 2025 року на адресу суду на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] (а. с. 27-55). У судовому засіданні заявниця заяву підтримала у повному обсязі, прохала її задовольнити. Представник Магдалинівської селищної рада ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 70,72) заяв або клопотань до суду не надходило, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи заявниці, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 квітня 2021 року, [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла (а. с. 6); її прізвище зазначено - [PERSON] єва. За життя померлої на праві власності їй належала земельна ділянка площею 2.000 гектарів, яка розташована на території Першотравенської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП № 086088 від 04 квітня 2003 року, в якому остання вказана як [PERSON] (а. с. 7 та на звороті). До реєстрації шлюбу померла мала прізвище « [PERSON] », а після укладання шлюбу актовий запис складено на « [PERSON] », тобто остання змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 78). З копії повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 жовтня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , убачається, що його матір`ю є [PERSON] , тобто прізвище останньої вказано як - [PERSON] ва (а. с. 8). У паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 19 жовтня 1999 року на [PERSON] , [INFO] , його прізвище російською мовою зазначено « [PERSON] ёв» (а. с. 36). У свідоцтві про народження « [PERSON] », серії [NUMBER] від 06 квітня 1989 року (а. с. 34), батьком останньої російською мовою зазначено « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 листопада, « [PERSON] », його матір`ю є « [PERSON] » (а. с. 9). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] (а. с. 50-51) убачається, що прізвище матері останнього вказано як « [PERSON] ва». Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що заявниця є його донькою, а померла [PERSON] була його матір`ю, в якої також ще є син [PERSON] . Зазначив, що відмовився від прийняття спадщини після померлої матері на корить доньки. Додатково зазначив, що його батько помер раніше за матір. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що заявниця є його рідною племінницею. Його мати [PERSON] померла, батько також помер ще раніше і більше нікого немає тільки рідний брат [PERSON] . Зазначив, що відмовився від прийняття спадщини після смерті матері на користь племінниці. З вищевказаного убачається, що розбіжність з прізвищем « [PERSON] » в українських документах очевидно виникла через неправильну транслітерацію російської літери «Ё». В офіційних документах [PERSON] прізвище було помилково перекладено як « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про народження її сина, [PERSON] , коректно зазначено « [PERSON] ». Цей очевидний факт розбіжності в написанні одного й того ж прізвища ( [PERSON] / [PERSON] ) в офіційних документах тієї ж особи стався через те, що російську літеру «Ё» переклали як «Є» замість правильного «ЙО». Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Приписами ч. ч. 3, 7 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявниці для реалізації своїх спадкових прав у майбутньому. Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, з вищевикладеного убачається, [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , який є братом [PERSON] , які є синами померлої [PERSON] , а тому наданими доказами достовірно підтверджується, що [PERSON] є онукою [PERSON] , через що суд вважає за можливе встановити той факт, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] , оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та поясненнях свідків, наданими доказами достовірно підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] , через що суд вважає за можливе встановити той факт, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] , а відтак вимоги заявниці підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у цій справі не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved