Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (надалі- ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №628902 від 13.01.2024 року в розмірі 23290,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі ТзОВ «Мілоан») та [PERSON] був укладений в електронній формі договір про споживчий кредит №6289024. Згідно з умовами кредитного договору ТзОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у сумі 6800,00 грн, строком на 105 днів, до 27.04.2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 937994. Відповідно до умов кредитного договору, сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором №628902 від 13.01.2024 року виконало в повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 6800,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на вказану позичальником платіжну картку. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував умов кредитного договору, внаслідок чого утоврилася заборгованість за кредитом. 28.05.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги №106-МЛ, на підставі якого ТзОВ «Мілоан» відступило право вимоги за договором про споживчий кредит №6289024 від 13.01.2024 року на користь ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до боржника [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №106-МЛ від 28.05.2024 року, сума заборгованості [PERSON] за договором про споживчий кредит №6289024 від 13.01.2024 року становить 23290,00 грн, з яких: 6800,00 грн -заборгованість за тілом кредиту; 15810,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 680,00 грн - заборгованість за комісією. 06.03.2025 року відповідачу була надіслана претензія про про погашення кредитної заборгованості, яка залишена без відповіді. Із урахуванням наведенного, як новий кредитор просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит №6289024 від 13.01.2024 року у сумі 23290,00 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Відповідно до ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2025 року вказана справа передана на розгляд до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2025 року вказана справа передана у провадження судді Ваврійчук Т.Л. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.06.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Преставник позивача у судове засідання не з`явився не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечення щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 09.07.2025 року повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується трекінгом відстеження АТ «Укрпошта» з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.01.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] на підставі анкети-заяви останнього, укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №6289024, відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» зобов`язувалось надати позичальнику грошові кошти у сумі 6800,00 грн (п.1, п.1.2); кредит надається загальним строком на 105 днів з 13.01.2024 року і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3); пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 28.01.2024 року (рекомендована дата платежу) (п.1.3.1); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 27.04.2024 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2); позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 28.01.2024 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 27.04.2024 року (останнього дня строку кредитування) (п.1.4); комісія за надання кредиту: 680,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1734,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 14076,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3). Відповідно до п.2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору. Згідно п.2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену п.1.5.3 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3 договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. Відповідно до п. 2.3.1. договору (пролонгація на пільгових умовах) позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3. договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговуваня кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Згідно п.2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 договору. Відповідно до п.6.1 вказаний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 937994. У Додатку №1 до договору про споживчий кредит №6289024 від 13.01.2024 року, викладено Графік платежів за договором, відповідно до якого, проценти за користування кредитом становлять 15810,00 грн, реальна річна процентна ставка складає 7121,00%, загальна вартість кредиту становить 23290,00 грн. Заява на отримання кредиту №6289024 від 13.01.2024 року, яка є Додатком №2 до кредитного договору, містить погоджені умови кредитування, а саме: суму кредиту - 6800,00 грн; строк кредиту - 105 днів, з яких пільговий перод 15 днів, поточний період 90 днів; денну процентну ставку протягом пільгового періоду-1,70%, протягом поточного періоду-2,30%; комісію за надання кредиту-10,00% від суми кредиту, а також реквізити платіжної картки позичальника для зарахування кредитних коштів [NUMBER] . У Додатку №3 до договору про споживчий кредит №6289024 від 13.01.2024 року, викладено додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором, а саме номера телефонів: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Надана позивачем Анкета-заява на кредит №6289024, також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, додавання картки, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, підтвердження зміни умов, обробку, підписання договору. Довідкою №б/н від 14.10.2024 року ТзОВ «Мілоан» підтвердило, що [PERSON] , з яким укладено договір про споживчий кредит №6289024 від 13.01.2024 року, був ідентифікований товариством. Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор 937994; дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику 13.01.2024 о 13:30:47; номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор - [NUMBER] . ТзОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 6800,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку позичальника, що підтверджується платіжним дорученням №120188914 від 13.01.2024 року, маска картки № [NUMBER] . Із наданої ТзОВ «Мілоан» відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 6289024 від 13.01.2024 року вбачається, що відповідачу у період дії кредитного договору жодних коштів на погашення кредиту та процентів за користування наданими коштами не вносив. 28.05.2024 року між первісним кредитором ТзОВ «Мілоан»(Кредитор) та ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»(Новий Кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №106-МЛ, відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» на умовах, встановлених цим Договором передає (відступає) Новому Кредитору за плату, а Новий Кредитор приймає належні йому права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Згідно п.1.2 вказаного договору внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Загальний розмір Портфеля Заборгованості Боржників, Права Вимоги до яких відступаються, складає 53997539,38 грн станом на дату підписання Сторонами цього Договору(п.6.1 договору). Згідно п.6.2.3 вказаного договору Права Вимоги переходять до Нового Кредитора у день здійснення фінансування(оплати) на користь Кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п.7.1 цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення Права Вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі Реєстру Боржників(Додаток№2)- відповідно до п.8.3.2 Договору. Відповідно до п.7.1 договору відступлення прав вимоги в якості компенсації за придбання(відступлення) Прав Вимоги Новий Кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього Договору сплачує Кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 2162236,36 грн. Відповідно до платіжної інструкції №2258 від 28.05.2024 року ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ сплатило на рахунок ТзОВ «Мілоан» грошові кошти у сумі 2162236,36 грн в якості оплати за договором відступлення прав вимоги №106-МЛ від 28.05.2024 року. Відповідно до Акта приймання-передачі Реєстру Боржників від 28.05.2024 року за договором відступлення прав вимоги №106-МЛ від 28.05.2024 року, ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло Реєстр Боржників Кредитора(ТзОВ «Мілоан») від 28.05.2024 року у кількості 3412 осіб. 04.02.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали додаткову угоду до договору відступлення прав вимоги №106-МЛ від 28.05.2024 року, відповідно до якої внесли зміни у Додатко31 до Договору-форму Реєстру Божників та виклали її у новій редакції. Згідно Витягу з Реєстру Боржників до договору відступлення прав вимоги №106-МЛ від 28.05.2024 (у новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 04.02.2025 року), ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6289024 від 13.01.2024 року в сумі 23290,00 грн, з яких: 6800,00 грн- заборгованість за тілом кредиту, 15810,00 грн-заборгованість по відсотках, 680,00-залишок по комісії. 06.03.2025 року ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надіслало відповідачу претензію №23607782/2414 якою повідомило боржника про відступлення права вимоги за кредитним договором №6289024 від 13.01.2024 року та вказало на необхідність погашення наявної заборгованості за кредитним договором у сумі 23290,00 грн у триденний термін. Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором №6289024 від 13.01.2024 року, заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 13.03.2025 року (включно) складає 23290,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6800,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 680,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 15810,00 грн. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.02.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ч.2 ст.625 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 року у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №554/8549/15-ц. Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 13.01.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] із дотриманням вимог діючого законодавства був укладений в електронній формі Договір про споживчий кредит №6289024 за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 6800,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на вказану ним банківську картку на строк 105 днів - до 27.04.2024 року. У вказаному договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. ТзОВ «Мілоан» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та надало відповідачу кредит у встановленому розмірі. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, внаслідок виникла заборгованість. Факт переходу права вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором від ТзОВ «Мілоан» до позивача підтверджується вищезазначеним договором відступлення парв вимоги, витягом із реєстру боржників та платіжною інструкцією про проведення повної оплати новим кредитором коштів за цим договором на користь первісного кредитора, що відповідає вимогам ст.1077, 1078 ЦК України. Вказаний договір відступлення права вимоги у встановленому порядку недійсним не визнаний, тому в силу положень ст.204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаного правочину. Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №6289024 від 13.01.2024 року. У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за Договором про споживчий кредит №6289024 від 13.01.2024 року у розмірі 23290,00 грн, який згідно наданого розрахунку складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 6800,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 15810,00 грн та комісії у сумі 680,00 грн. Визначаючись із розміром заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача суд звертає увагу на таке. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №6289024 від 13.01.2024 року вбачається, що нарахування процентів за кредитом здійснювалось первісним кредитором за період з 14.01.2024 року по 27.04.2024 року включно, при цьому у період з 14.01.2024 року по 28.01.2024 року застосовувалась процентна ставка 1,70% в день, а з 29.01.2024 року по 27.04.2024 року нарахування процентів здійснювалось за ставкою 2,30% за кожен день користування кредитом. Разом з тим, суд не бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №6289024 від 13.01.2024 року в частині нарахування процентів за користування кредитом з огляду на наступне. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування». Так, Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24.12.2023 року, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», та доповнено її частиною 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказаним Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 року Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка 2,5% застосовується до 22.04.2024 року, 1,5% - до 20.08.2024 року, а з 21.08.2024 року діє процентна ставка 1%. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що розмір заборгованості по процентах за користування кредитним договором №6289024 від 13.01.2024 року, який підлягає до стягнення з відповідача, становить 15538,00 грн, з яких: 1734,00 грн - проценти за перід з 14.01.2024 року по 28.01.2024 року (6800,00 грн тіло кредиту х 1,7 % х 15 днів), 13294,00 грн - проценти за період з 29.01.2024 року по 22.04.2024 року (6800,00 грн тіло кредиту х 2,3 % х 85 днів) та 510,00 грн - проценти за період з 23.04.2024 року по 27.04.2024 року(6800,00 тіло кредиту х 1,5% х 5 днів). Згідно з вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання кредиту чи його погашення у строки, визначені договором на рахунок первісного чи нового кредитора, а також доказів того, що на платіжні картки, які є у його користуванні і на які ТзОВ «Мілоан» могло здійснити перерахування коштів у сумі 6800,00 грн на виконання умов вищевказаного договору, кошти не надходили та власного контррозрахунку боргу не надав. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит №6289024 від 13.01.2024 року у розмірі 23018,00 грн, з яких: 6800,00 грн- заборгованість за тілом кредиту, 15538,00 грн - заборгованість за процентами, 680,00 грн заборгованість за комісією, розмір та порядок сплати якої визначено умовами кредитного договору та погоджено із відповідачем при його укладенні. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2394,11 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial