Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним право власності на житловий будинок (літера А-1 за планом), 1992 року побудови з прибудовою (літера а за планом), 1992 року побудови, ганком (літера а1 за планом) загальною площею 89,8 м. кв., житловою площею 63.4 м. кв., погріб (літера п/г за планом), 1992 року побудови, гараж (літера Б за планом), 1992року побудови, кухню (літера В за планом), 1992 року побудови, сарай (літера Г за планом), 1992 року побудови, вбиральню (літера Д за планом), 1999 року побудови, літній душ (літера Е за планом), 1999 року побудови, навіс ( літера Ж за планом), 1999 року побудови, огорожі (№1-4 за планом) розташований за адресою : [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що згідно Протоколу №2 від 17 липня 1990 року зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Володимира Ілліча , позивачу [PERSON] було виділено земельну ділянку в кількості 0.07 га під будівництво жилого будинку на новій вирізаній вулиці між Пролетарською та Радянською (назви вулиць до їх перейменування). Рішенням виконавчого комітету Краснопільської селищної ради №128 від 12.10.1990 року «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва» йому надано в безстрокове користування земельну ділянку з земель колгоспу ім. Володимира Ілліча згідно протоколу №2 від 17 липня 1990 року в селищі Краснопілля площею 700 м.кв. для будівництва одноповерхового житлового будинку. На підставі зазначеного рішення 1 листопада 1990 року між [PERSON] та виконкомом Краснопільської селищної ради в особі голови селищної ради Коваленко Сергія Миколайовича укладений Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності. Відповідно зазначеного договору Краснопільська селищна рада надає позивачу в безстрокове користування для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] загальною площею 700 м.кв. Даний договір підписаний представником Краснопільської селищної ради С.М. Коваленко та забудовником С.В.Черновим. 4 грудня 1990 року за № 213 у районного архітектора був зареєстрований [PERSON] паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] в [ADDRESS] . Позивач отримав Дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, після чого на наданій йому земельній ділянці він розпочав будівництво житлового будинку з надвірними будівлями, яке було закінчено через декілька років, після чого він з членами своєї сім`ї вселився в побудований житловий будинок і зараз у ньому проживають. З метою провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] на своє ім`я, позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Краснопільської селищної ради, але 10 лютого 2025 року отримав рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій №77127468 на підставі Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 в зв`язку з тим, що подані документи, не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, а саме, п.16 Договору про надання в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, від 01.10.1990 року, без номера, визначено, що даний договір має юридичну силу лише після його нотаріального посвідчення. Виходячи з вище викладеного, та за відсутності нотаріального посвідчення даного договору позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами. Сторони в підготовче судове засідання не прибули, повідомлені належним чином, від представника позивача адвоката Дем`яненко Н.П. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а також, зважаючи на визнання відповідачем вимог позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно виписки з Протоколу №2 від 17 липня 1990 року зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Володимира Ілліча, [PERSON] було виділено земельну ділянку в кількості 0.07 га під будівництво жилого будинку на новій вирізаній вулиці між Пролетарською та Радянською ( назви вулиць до їх перейменування) ( а.с 13). Рішенням виконавчого комітету Краснопільської селищної ради №128 від 12.10.1990 року «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва» йому надано в безстрокове користування земельну ділянку з земель колгоспу ім. Володимира Ілліча згідно протоколу №2 від 17 липня 1990 року в селищі Краснопілля площею 700 м.кв. для будівництва одноповерхового житлового будинку ( а.с. 14). \~ \~ \~ \~01 листопада 1990 року між [PERSON] та виконкомом Краснопільської селищної ради в особі голови селищної ради Коваленко Сергія Миколайовича укладений Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності. Відповідно зазначеного договору Краснопільська селищна рада надає позивачу в безстрокове користування для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] загальною площею 700 м.кв. Даний договір підписаний представником Краснопільської селищної ради С.М.Коваленко та забудовником С.В.Черновим ( а.с.15-16). 4 грудня 1990 року за № 213 у районного архітектора був зареєстрований Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.29-33). Надана позивачу земельна ділянка була виділена в натурі, що посвідчується Актом виносу в натурі земельної ділянки та розбивки будівель, який складений представником районного архітектора ( а.с.31). На вище зазначеній земельній ділянці у 1992 році позивачем було побудовано : житловий будинок ( літера А-1 за планом), прибудову ( літера а за планом), погріб ( літера п/г за планом), гараж (літера Б за планом), кухня ( літера В за планом), сарай ( літера Г за планом), ганок а1, огорожі №1-4. У 1999 році було побудовано : вбиральня ( літера Д за планом), літній душ ( літера Е за планом), навіс ( літера Ж за планом), що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок садибного типу за адресою [ADDRESS] , виготовленого ТОВ «ДП Регіональна Агенція Технічної Інвентаризації» 22 листопада 2024 року. Загальна площа будинку - 89,8 кв.м. , житлова площа будинку - 63,4 кв.м. ( а.с.28) Позивач отримав Дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, після чого на наданій йому земельній ділянці він розпочав будівництво житлового будинку з надвірними будівлями, яке було закінчено через декілька років, після чого він з членами своєї сім`ї вселився в побудований житловий будинок і зараз у ньому проживають ( а.с.10-11). 19.02.2014 року у Реєстраційній службі Краснопільського районного управління юстиції Сумської області позивач отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 17992635 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер витягу: 17993010, згідно яких земельна ділянка за адресою : [ADDRESS] кадастровий номер: 5922355100:01:007:0738 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0532 га , належить на праві приватної власності з розміром частки 1/1 [PERSON] (а.с.34-35). 19.02.2014 року та 13.03.2014 року у Реєстраційній службі Краснопільського районного управління юстиції Сумської області позивач отримав Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 17994027 та 18912458 та Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер витягу: 17994380 та 18912874, згідно яких земельні ділянки за адресою : [ADDRESS] кадастровий номер: 5922355100:01:007:0739 та 5922355100:01:007:0740 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства площею 0,0168га, та 0.0958 га належать на праві приватної власності з розміром частки 1/1 [PERSON] , тобто позивачу ( а.с. 36-39). З метою провести державну реєстрацію прав власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] на своє ім`я, позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Краснопільської селищної ради, але 10 лютого 2025 року отримав рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій №77127468 на підставі Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 в зв`язку з тим, що подані документи, не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, а саме, п.16 Договору про надання в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, від 01.10.1990 року , без номера, визначено, що даний договір має юридичну силу лише після його нотаріального посвідчення. Виходячи з вище викладеного, та за відсутності нотаріального посвідчення даного договору позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами ( а.с.40). Відповідно довідки ДП «БТІ Регіональна Агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради № 881-1-11/24 від 28.11.2024, згідно інвентаризаційної справи №А 000089714 станом на 29.12.2012 підтвердити право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] можливості немає, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації (а.с.27). Відповідно Довідки про показники об`єкта нерухомого майна, виданої ТОВ «ДП Регіональна Агенція Технічної Інвентаризації» 22 листопада 2024 року за № 585-1-11/24 житловий будинок літера «А-1» , прибудова літера «а», погріб літера «п/г», гараж літера «Б» , кухня літера «В», сарай літера «Г»-збудовано до 05.08.1992 року. Збудовано: літера «а1»-ганок, літера «Д»- вбиральня, літера «Е»- літній душ, літера «Ж»-навіс, №1-4 -огорожі згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» дані зміни не потребують дозвільних документів (а.с.28). Вартість майна згідно Звіту про оцінку майна Товариства з обмеженою відповідальністю «КА « Святозаров та Партнери» станом на 17.02.2025 року становить 103000 - 00 грн.( а.с.44-69). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] є дружиною позивача (а.с.71-73). Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1, 2 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтями 380, 390 ЦК України встановлено, що житловий будинок та садиба є об`єктами права власності. Частиною 2 та 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно, обєкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, відповідно до цього закону виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013р., визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». До 05.08.1992р. закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (постанова Верховного Суду від 15.10.2020р. у справі №623/214/17). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (абзац 2 пункту 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж). При цьому, до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України (в редакції 2003р.) та Законом України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. На підставі викладеного, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992р., не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, а документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992р. індивідуальних (садибних) житлових будинків-є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Спірний житловий будинок з надвірними будівлями побудований без порушення будь-яких норм, дане будівництво не порушує прав інших осіб, побудова знаходиться на земельній ділянці , яка перебуває у власності позивача, але у позивача відсутня можливість у позасудовому порядку зареєструвати своє право власності на побудований житловий будинок з надвірними будівлями, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом для визнання за ним права власності на побудований ним житловий будинок з надвірними будівлями. За змістом ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу цивільно правових відносин. Позивач не заявляв вимоги про стягнення судових витрат, тому дане питання судом не вирішувалось На підставі викладеного,

Outcome: approved