Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №4234859 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір) від 21 грудня 2023 року в загальному розмірі 101500,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 21 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір №4234859 в електронній формі. Договір укладається за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується через вебсайт або мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора направленого товариством на номер мобільного телефону відповідача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особового кабінету. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнтові на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору кредит надавався товариством строком на 365 днів, з 21 грудня 2023 року в безготівковій формі у розмірі 10000,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом у особистому кабінеті і яка зазначена в договорі. Проценти, що нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, тобто метод «факт/факт». Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день, знижена процентна ставка 1,75%, які застосовуються на умовах передбачених самим договором. 26 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений договір факторингу №26/07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило належні йому права вимоги, зокрема й до відповідача за кредитним договором №4234859 від 21 грудня 2023 року на загальну суму заборгованості 64750,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 54750,00 грн заборгованість за відсотками. Станом на дату укладання договору факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року строк дії договору №4234859 від 21 грудня 2023 року не закінчився. У зв`язку з цим в межах строку дії договору, укладеного з первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26 липня 2024 року до 20 грудня 2024 року (147 календарних днів) здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 36750,00 грн. Позивач вказує, що відповідач не виконала умови кредитного договору, у зв`язку з чим у останньої виникла вищевказана заборгованість, а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №4234859 від 21 грудня 2023 року в розмірі 101500,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за основним боргом; 54750,00 заборгованість за відсотками нарахованими ТОВ «Лінеура Україна»; 36750,00 заборгованість за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 147 календарних днів та судові витрати по справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала, про розгляд справи повідомлена в порядку, визначена чинним законодавством. Поштове відправлення з ухвалою повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомлення, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2025 року справа прийнята до провадження іншим складом суду та витребувано в Акціонерного товариства «Універсал Банк» докази в підтвердження отримання платіжної картки та кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Судом установлено, що 21 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4234859. Відповідно до цього договору товариство надає кредит у розмірі 10000,00 грн, строком на 365 днів із періодичністю платежів зі сплати відсотків кожні 5 днів. Дата надання кредиту 21 грудня 2023 року або 22 грудня 2023 року. Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою сторін, шляхом підписання сторонами додаткового договору до цього договору. За користування кредитом нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою, що становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п. 1.3 цього договору. За змістом п. 1.4.2 кредитного договору знижена процентна ставка становить 1,75 % в день застосовується, якщо клієнт до 25 грудня 2023 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше першого платежу як учасник програми лояльності отримує від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних умовах). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк кредиту становить 660\~517,50% річних та з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки складає 498960,97 % річних, а орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складає 101250,00 грн та з урахування застосування зниженої процентної ставки 100875,00 грн. Укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно пароля входу до особистого кабінету. При цьому, клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС товариства (п.1.1 договору). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1 договору). Згідно з п. 3.1 кредитного договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.4.3. кредитного договору. У випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 15,00% від суми кредиту, що становить 1500,00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 1,10% від суми кредиту, що становить 110,00 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен факт такого порушення, тобто за кожен день невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4 договору). Додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4234859 від 21 грудня 2023 року містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка передбачає кількість днів у розрахунковому періоді - 365, суму кредиту за договором (тіло) - 10000,00 грн, проценти за користування кредитом 90875,00 грн, реальну річну процентну ставку 498960,97 % та загальну вартість кредиту 100875,00 грн. У разі якщо клієнтом не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться та складе 1250,00 грн, а загальна сума розмірів платежів, що зазначені в графіку платежів буде мати наступні значення: усього сума платежів за розрахунковий період складе 101250,00 грн; усього сума процентів за користування кредитом складе 91250,00 грн; реальна річна процентна ставка складе 660\~517, 50% річних (а.с.71). Відповідач також ознайомився з паспортом споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови кредитування з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення позики та інше (а.с.56-58). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки\~ст. 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Відповідач шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого від ТОВ «Лінеура Україна», прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала договір, акцептувавши пропозиції товариства, тобто, договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Отже сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Тобто 21 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4234859 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З листа ТОВ «Пейтек Україна» від 26 липня 2024 року слідує, що 21 грудня 2023 року було успішно перераховано кошти в сумі 10000, 00 грн на платіжну картку клієнта, маска картки [NUMBER] (а.с.76). З відповіді АТ КБ «Універсал Банк» №7464-Л від 23 червня 2025 року слідує, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та 21 грудня 2023 року на дану картку відбулося зарахування грошових коштів в сумі 10000,00 грн. 26 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №26/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4234859 від 21 грудня 2023 року відступлено позивачу. Відповідно до 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п.3.3 цього договору на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Сторони договору погодили порядок розрахунків, в тому числі й визначили, що ціна продажу за договором становить 1671256,73 грн (п.3.3 договору). 26 липня 2024 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року (а.с.17). Оплата за договором факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року підтверджується копією платіжної інструкції №1 від 02 серпня 2024 року (а.с.40). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4234859 від 21 грудня 2023 року на суму 64750, 00 грн, з яких: 10000,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 54750, 00 грн - сума заборгованість за відсотками (а.с.73). Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цих договорів матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи містять повідомлення про повідомлення боржників в їх особистих кабінетах та на номер телефону позичальників про відступлення права вимоги за кредитними договорами, зокрема й за договором №4234859. Дане повідомлення відправлено 29 липня 2024 року на номер телефону боржника [PERSON] (а.с.75). Отже до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право кредитора за вищевказаними кредитними договорами, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Позичальник неналежно виконує умови кредитних договорів. За розрахунком, проведеним ТОВ «Лінеура Україна» станом на 26 липня 2024 року , заборгованість позичальника становить 64750,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованість за основною сумою боргу, 54750,00 грн сума заборгованість за процентами. Позивач здійснив нарахування процентів та відповідно до викладеного в позовній заяві розрахунку, заборгованість за процентами за 147 днів становить 36750,00 грн (сума заборгованості за процентами нарахована позивачем у період з 26 липня 2024 року по 20 грудня 2024 року). Відповідно до статей 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не виконала свого зобов`язання, платежів для погашення заборгованості не здійснила ні на рахунки первісного кредитора, ні наступних. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у неї наявна заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 101500,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованість за основною сумою боргу, 54750,00 грн сума заборгованість за процентами, 36750, 00 грн сума заборгованості за процентами, які нараховані позивачем у період з 26 липня 2024 року по 20 грудня 2024 року. Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, а тому сума заборгованості по тілу кредиту підлягає стягненню. Що стосується розміру заборгованості по процентам, то суд звертає увагу, що проценти позивачем нараховані за 366 днів, що не відповідає умовам кредитного договору. Так умовами договору визначено, що строк кредитування становить 365 днів та розмір процентів за цей період за стандартною процентною ставкою ( 2,5 %) становить 91250,00 грн (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит). В той же час позивач визначив розмір процентів в загальній сумі 91500,00 грн (54750,00 грн проценти нараховані ТОВ «Лінеура Україна» за період з 21 грудня 2023 року по 26 липня 2024 року та 36750,00 грн нараховані позивачем за період з 26 липня 2024 року по 20 грудня 2024 року), фактично двічі нарахувавши проценти за 26 липня 2024 року. Такий розмір процентів не відповідає умовам договору, а тому, враховуючи строк кредитування, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом у сумі 91250, 00 грн. Дана сума заборгованості встановлені судом на підставі наданих доказів. Відповідач жодних доказів в спростування цього розміру заборгованості не надав. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №4234859 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 грудня 2023 року, яка становить 101250,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованість за основною сумою боргу, 91250,00 грн сума заборгованість за процентами, а позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2416,43 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial