Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

17.04.2025 адвокат Браславська О.А., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ФГ "Альянс" в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.12.2024 по 14.02.2025 у розмірі 15 997 грн 44 коп. На обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначила, що [PERSON] працювала в Фермерському господарстві «Альянс» на посаді птахівника в період з 04 березня по 09 грудня 2024 року. Після звільнення відповідач, в порушення вимог встановлених статтями 47, 116 КЗпП України, не здійснив розрахунку по виплаті заробітної плати за грудень 2024 року. 14 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідачка ФГ «Альянс» заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку (справа № 621/431/25). В день подання позовної заяви через підсистему Електронний суд ЄСІТС відповідач здійснив повний розрахунок з [PERSON] в частині заборгованості по заробітній платі за грудень 2024 року. Виплата заборгованості по заробітній платі 14 лютого 2025 року підтверджується також відзивом на позовну заяву, яка подана відповідачем через свого представника у справі № 621/431/25. Представником позивачки здійснено розрахунок суми, що підлягають з відповідача на користь позивача з 10 грудня 2024 року по 14 лютого 2025 року, розмір якої складає 15 997 грн 44 коп. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Судовий розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 20.05.2025. 07.05.2025 від представника відповідача ФГ "Альянс" адвоката Оріщенко Н.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву з викладом заперечень проти позову у якому представник вважає заявлену позивачкою суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.12.2024 по 14.02.2025 у розмірі 13 440 грн 13 коп. Обґрунтовуючи зазначену суму представник відповідача виходить з того, що період затримки позивачки при звільненні складає 48 днів. Середньоденна заробітна плата складає 363 грн 64 коп. помножена на кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні, з відповідним відрахуванням податків на доходи фізичної особи та військового збору. 20.05.2025 судовий розгляд справи відкладено до 10.06.2025. 10.06.2025 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному судовий розгляд справи відкладено 16.07.2025. 16.07.2025 належним чином повідомлені учасники цивільного процесу повторно в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] адвокат Браславська О.А. у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі та без участі позивачки. Представник відповідача ФГ "Альянс" адвокат Оріщенко Н.С. у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи провести без її участі з урахуванням відзиву на позовну заяву. Відповіді на відзив від позивачки та її представника до суду не надходило. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при ухваленні рішення не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копії трудової книжки [NUMBER] підтверджується, що позивачка [PERSON] працювала з 04.03.2024 по 09.10.2024 у ФГ "Альянс" на посаді птахівника та 09.12.2024 була звільнена за власних обставин згідно ст. 38 КЗпП (а. с. 11 - 12). З копії довідки ФГ "Альянс" виданої [PERSON] вбачається, що позивачка працювала у фермерському господарстві з 04.03.2024 по 09.12.2024. Дохід за період з 01.09.2024 по 31.12.2024 склав 31 040 грн 23 коп. (а. с. 13). Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (частина 1 статті 21 Закону України "Про оплату праці"). Відповідно до статті 47 Кодексу Законів про працю України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу Законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до статті 22 Закону України "Про оплату праці", суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як зазначає представник позивачки у позовній заяві та відповідачем не оспорюється, ФГ "Альянс" провело розрахунок по заробітній платі з [PERSON] за грудень місяць 2024 року - 14.02.2025 у розмірі 5 667 грн 39 коп., що також підтверджується наданою інформацією позивачкою. (а. с. 14). Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 08 лютого 2022 року, справа № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21, середній заробіток за статтею 117 Кодексу законів про працю України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Відшкодування, передбачене статтею 117 Кодексу законів про працю України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з п. 8 розд. IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньо годинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Відповідно до висновків у пунктах 86, 87 Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.12.2021 по справі № 9901/407/19, системний аналіз пункту 3 Порядку № 100 та пункту 164.6 статті 164 ПК України дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. У позовній заяві представником позивачки наведено розрахунок середньогодинної заробітної плати, який становить 41 грн 66 коп. помножена на 384 робочих годин за 48 днів затримки. Суд вважає за необхідне провести розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з наступного : заробітна плата за жовтень (8 000 грн 00 коп.) та листопад 2024 року (8 000 грн 00 коп.), а всього 16 000 грн 00 коп. Кількість робочих днів у жовтні 2024 року склала 23 робочих днів, а в листопаді 2024 року - 21 робочий день, тобто загальна кількість робочих днів за жовтень - листопад становить 44 дні (16 000 грн 00 коп. / 44 робочих днів = 363 грн 64 коп.). Таким чином, на день ухвалення судового рішення кількість днів затримки складає 48 днів х 363 грн 64 коп. = 17 454 грн 72 коп., з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України. Внаслідок невиплати [PERSON] належних при звільненні сум, відповідачем порушено гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статті 41, 43 Конституції України, право позивачки мирно володіти своїм майном, а також право на своєчасне одержання винагороди за працю. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ФГ "Альянс" належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1 211 грн 20 коп. Щодо вимог представника позивачки про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. У позовній заяві представник позивачки [PERSON] - адвокат Браславська О.А. зазначила, що позивачка очікує понести витрати на правничу допомогу - 3 000 грн. Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Скориставшись положенням даної статті, представник відповідачки зазначила, що докази в підтвердження витрат (повний розрахунок) [PERSON] на правничу (правову) допомогу будуть надані суду додатково. Таким чином, суд дійшов висновку про надання позивачці та її представнику строку - п`ять днів з дня ухвалення даного рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу (правову) допомогу, а вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, підлягає шляхом ухвалення додаткового рішення по справі.

Outcome: partial