Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 20.03.2025 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, у якій позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача матеріальну шкоду у розмірі 9844,80 грн та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Свій позов мотивує тим, що 09.07.2024 близько 11 год. 00 хв. в приміщенні магазину «Аврора», де знаходиться обмінний пункт валют, відносно [PERSON] було вчинено кримінальне правопорушення, а саме [PERSON] запропонував здійснити обмін валюти у розмірі 200 доларів проте, під приводом обміну іноземної валюти, шляхом зловживання довірою отримавши від [PERSON] кошти у сумі 200 доларів під час розрахунку замість 8120 грн передав лише 3120 грн, внаслідок чого умисно заволодів коштами на суму 5000 грн. 20.08.2024 Звенигородський районний суд Черкаської області розглянув дану справу та виніс вирок відносно [PERSON] визнавши його винним за ч. 1, ч.2 ст. 190 ККУ та призначивши покарання у виді 2-х років позбавлення волі, та звільнив від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік, якщо протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки. 11.02.2025 Черкаський апеляційний суд змінив вирок попереднього суду в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 ККУ на штраф у розмірі 34000 грн, та за ч.2 ст. 190 ККУ до 2-х років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень вирішив вважати [PERSON] засудженим до 2-х років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання терміном на 1 рік. У присутності прокурора Яровенка Р.А. відповідач обіцяв відшкодувати завдану матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн., однак відшкодована не була, незважаючи на те, що обвинувачений обіцяв відшкодувати її протязі одного місяця. Таким чином, позивач втратила можливість заявити позов в кримінальному провадженні, та відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду та матеріальну, а також мала витрати щодо пального у зв`язку з відвідуванням судових засідань. Через те, що [PERSON] не відшкодував у добровільному порядку матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн та користувався ними на протязі 255 днів з дня вчинення кримінального правопорушення, позивач нарахувала відсотки у розмірі 0,3% за кожен день несплати, що у сумі становить 3825 грн. Завдана моральна шкода полягає у тому, що на утриманні [PERSON] знаходиться малолітня племінниця [PERSON] , [INFO] , яка має інвалідність, та внаслідок вчинення [PERSON] протиправних дій, потерпіла понесла значні моральні переживання, втрачена можливість на оздоровлення дитини, життя перенасичене негативними емоціями, психічними стражданнями та переживаннями. Через те, що [PERSON] відмовляється добровільно повертати кошти, позивач змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та вказала, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач про розгляд справи по суті був належним чином повідомлений, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подавав, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістив. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 21.03.2025 позовна заява була залишена без руху. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 26.03.2025 відкрито провадження по справі, вирішено розгляд даної цивільної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 14.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Відзив до суду не надходив. І. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав \~ \~ \~ \~20.08.2024 вироком Звенигородського районного суду Черкаської області встановлено що, [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.ч. 1, 2 ст. 190 ККУ, зокрема в тому, що дійсно заволодів коштами у сумі 5000 грн., які належали [PERSON] чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму 5000 грн. Вирок набрав законної сили 11.02.2025 після перегляду Черкаським апеляційним судом (а.с. 15-17, 19-24). Згідно квитанції ПАТ «Укрнафта» від 17.08.2024, яка надана [PERSON] витрати на пальне становлять 1019,80 грн (а.с. 26). Відповідно до рішення Лип`янської сільської ради №5 [PERSON] встановила опіку над племінницею малолітньою [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Згідно медичного висновку №19 від 20.05.2024 малолітня [PERSON] є дитиною з інвалідністю до 18 років (а.с. 11-12). 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Щодо відшкодування матеріальної шкоди суд вказує на таке. Згідно з ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У справі, що перебуває на розгляді суду, між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої позивачу внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 1166 ЦКУ майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1177 ЦКУ шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 1193 ЦКУ суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідач [PERSON] визнаний винуватим вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.08.2024, яким встановлено що, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення за ч.ч. 1,2 ст. 190 ККУ, зокрема: дійсно заволодів коштами у сумі 5000 грн., які належали [PERSON] чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму 5000 грн. (а.с. 15-17). Зі змісту вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.08.2024 та ухвали Черкаського апеляційного суду 11.02.2025 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої шкоди у сумі 5000,00 гривень вирішено не було. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Враховуючи факт, того, що [PERSON] добровільно не бажає відшкодувати завдану шкоду у розмірі 5000 грн. то позивач змушена була звернутися до суду про стягнення у примусовому порядку завданої їй шкоди. Факт завдання шкоди підтверджується вироком Звенигородського районного суду Черкаської області. Відповідно до ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Таке правове регулювання порядку здійснення цивільного судочинства не може обмежувати та/або заперечувати право сторони, на користь якої ухвалене судове рішення та яка понесла витрати, пов`язані з прибуттям до суду, й підтвердила їх документально. Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), від 02 червня 2021 року у справі № 379/1437/18 (провадження № 61-11751св20), від 14.09.2022 року у справі № 509/6250/20 (провадження № 61-5923св22). Згідно квитанції ПАТ «Укрнафта» від 17.08.2024 яка надана [PERSON] витрати на пальне становлять 1019,80 грн, та пов`язані з розглядом справи яка була призначена 20.08.2024. У частинах 1 та 3 статті 12 ЦПК України вказано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 625 ЦКУ Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, позивач у позовній заяві зазначає що у зв`язку з тим, що [PERSON] обманув її, та не заплатив кошти у розмірі 5000 грн хоч користувався ними в період з 09.07.2024 по 20.03.2025, тобто 255 днів, то вважає за необхідне нарахувати відсотки за користування коштами у розмірі 0,3 % за кожен день, в сумі 3825 грн. (5000,00 грн. х 3% х 255 днів). Однак, розрахунок 3% річних за ст.625 ЦК України є наступний 5000,00 грн. х 3% річних х 255 днів : 365 днів (рік) + 104,79 грн. Отже суд вважає, що позивач має право на відшкодування відповідачем матеріальну шкоду в сумі 6124,59 грн, з яких 5000,00 грн. шкода завдана злочином, 1019,80 грн. витрати на проїзд та 104,79,00 грн. три проценти річних. Щодо відшкодування моральної шкоди суд вказує на таке. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошової компенсації моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, ступеня фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Одночасно розмір грошової компенсації визначається з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру компенсації враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода компенсується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61 1132св22). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Згідно постанови верховного Суду від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Отже,\~внаслідок кримінального\~правопорушення вчиненого\~ [PERSON] \~,\~ [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка проявилась у психологічному напруженні під час вчинення злочинних дій щодо неї та після, оскільки особа зазнала емоційних страждань у зв`язку з втратою майна, а саме грошових коштів, які вона розраховувала витратити на потреби дитини [PERSON] . Встановлене Конституцією України та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач вказала, що через те, що [PERSON] обманув її, та не сплатив їй добровільно кошти то вона зазнала моральної шкоди. Неправомірні дії відповідача призвели до його душевних страждань, стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання його та членів його сім`ї, та спричиняє йому не лише моральні страждання, але і змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості тому суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги частково. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову не застосовувалися. Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п.6 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов задовольняється частково 75 %, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,40 грн. (1211,20 грн.х 75%).

Outcome: partial