Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У березні 2025 року представник позивачки [PERSON] адвокат Повалій О.В. звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві. Позиція позивача Представник позивача посилається на те, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем, а саме, працював на посаді прохідника шахти «Павлоградська» в/о «Павлоградвугілля». Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві № 15, форми Н-1, затвердженого 07.03.1986 року, комісією шахти «Павлоградська» в/о «Павлоградвугілля» було встановлено, що 06 березня 1986 року о 07-50 годині з [PERSON] , який займав посаду прохідника, трапився нещасний випадок на ділянці підготовчих робіт № 1 шахти «Павлоградська», внаслідок якого потерпілий був смертельно травмований внаслідок таких обставин. У результаті перевищення швидкості перший електровоз зійшов з рейок, вдарився об бік виробки, здвинувши батарейний ящик, люди, у томі числі [PERSON] , які знаходились у кабіні, були смертельно травмовані. Внаслідок втрати чоловіка, позивачці завдана моральна шкода, яка полягає в постійно психологічно-емоційних відчуттях страждання, депресії, так оскільки був порушений її нормальний сімейний стан життя, наявністю вимушених змін у житті позивачки, яка залишилась з двома дітьми, без турботи, любові та підтримки чоловіка, який був її опорою. Представник позивача просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь позивачки, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві в розмірі 600 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача Зігун В.Ю. надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача не визнає позовні вимоги представника позивача та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У порядку ст. 179 ЦПК України, представником позивачки адвокатом Повалій О.В. подано відповідь на відзив, де викладені підстави для задоволення позову, вважаючи, що зазначені правові відносини є триваючими, а також підлягають застосуванню норми ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин). Позиція відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає у повному обсязі у зв`язку з тим, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки діючим на час виникнення між сторонами правовідносин (нещасний випадок трапився з потерпілим 06 березня 1986 року) законодавством\~ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, не було передбачено відшкодування моральної шкоди членам сім`ї потерпілого, оскільки\~ст. 440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, була внесена до\~ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, на підставі\~Закону України "Про внесення змін і доповнень до положень законодавчих актів України, що стосуються захисту честі, гідності та ділової репутації громадян та організації» N 3188-XII від 06 травня 1993 року. Крім того, до набрання чинності зазначеної норми, правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди було врегульовано\~Законом України «Про охорону праці»\~та Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених\~постановою Кабінету міністрів України №472 від 23 червня 1993 року\~(зі змінами та доповненнями, затв. постановами КМУ від 18 липня 1994 року № 492, 13.06.1995 року №410, 02 жовтня 1995 року №777, 10 січня 1996 року №34)., тобто також після виникнення між сторонами правовідносин. Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів\~справи вбачається, що позивачка по справі [PERSON] [PERSON] », шлюбні прізвища: « [PERSON] , [INFO] , перебувала з 08.07.1978 у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 08.07.1978 міським відділом ЗАГС м. Павлограда. \~ \~ \~ \~Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 18.10.1991 міським відділом ЗАГС м. Павлограда, [PERSON] , [INFO] , 18.10.1991 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , зі зміною прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] помер [INFO] , у віці 30 років, причина смерті травма головного мозку, несумісна з життям, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 07.03.1986 міським відділом ЗАГС м. Павлограда. Таким чином, суду доведено, що на день смерті [PERSON] позивачка перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ \~Померлий [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем, а саме, працював на посаді прохідника шахти «Павлоградська» в/о «Павлоградвугілля» (правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»). Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві № 15, форми Н-1, затвердженого 07.03.1986 року головним інженером [PERSON] , комісією шахти «Павлоградська» в/о «Павлоградвугілля» було встановлено, що 06 березня 1986 року о 07-50 годині з [PERSON] , який займав посаду прохідника, трапився нещасний випадок на ділянці підготовчих робіт № 1 шахти «Павлоградська», внаслідок якого потерпілий був смертельно травмований. Обставини нещасного випадку на виробництві: у результаті перевищення швидкості перший електровоз зійшов з рейок, вдарився об бік виробки, здвинувши батарейний ящик, люди, у томі числі [PERSON] , які знаходились у кабіні, були смертельно травмовані. Причини нещасного випадку: перевищення швидкості руху составу, перебування сторонніх осіб у кабіні електровозу. Норми права, які застосував суд та висновки \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. \~ \~ \~ \~Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у\~рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України\~зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Пунктом 4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~передбачено, що\~ЦК України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~ЦК України, положення цього\~кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. \~ \~ \~ \~Тлумачення статті\~5\~та пункту 4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що за загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футуроспективний характер, тобто спрямована на майбутнє - акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. \~ \~ \~ \~Нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого чоловік позивачки смертельно травмувався, чим позивачці спричинено моральну шкоду, що стало підставою для звернення позивачки до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, мав місце 06 березня 1986 року. \~ \~ \~ \~Діючим на час виникнення між сторонами правовідносин законодавством\~ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, не було передбачено відшкодування моральної шкоди членам сім`ї потерпілого, оскільки\~ст. 440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, була внесена до\~ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, на підставі\~Закону України "Про внесення змін і доповнень до положень законодавчих актів України, що стосуються захисту честі, гідності та ділової репутації громадян та організації» N 3188-XII від 06 травня 1993 року. \~ \~ \~ \~Крім того, до набрання чинності зазначеної норми, правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди було врегульовано\~Законом України «Про охорону праці»\~та Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених\~постановою Кабінету міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року\~(зі змінами та доповненнями, затв. постановами КМУ від 18 липня 1994 року № 492, 13.06.1995 року № 410, 02 жовтня 1995 року № 777, 10 січня 1996 року № 34), тобто також після виникнення між сторонами правовідносин. \~ \~ \~ \~Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків введено в дію з 1 липня 1993 року. \~ \~ \~ \~Закон України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року, який набрав чинності 01 січня 1993 року. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав до задоволення позову, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві, слід відмовити повністю. \~ \~ \~ \~Суд не бере до уваги посилання представника позивачки, викладених у додаткових поясненнях, на норми\~ст. 440-1 ЦК\~Української РСР, в редакції1963 року, відповідно до якого моральна шкода членам сім`ї загиблого, за наявності для цього підстав, повинна виплачуватись роботодавцем відповідно до ст. 440-1 чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК УРСР 1963 року, у зв`язку з вищевикладеним.\\ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України\~оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір розподілу не підлягає.

Outcome: dismissed