Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

У грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в особі представника Столітнього Михайла Миколайовича, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача посилається на те, що 29.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний договір №3936863 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору позивач надав позичальникові кредит у розмірі 5600 грн строком на 360 днів до 23.08.2024 року. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті: https://credit7.ua. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Відповідно до п. 1.4.1. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору, та знижена відсоткова ставка в розмірі 0,02 % на день та застосовується у разі, якщо клієнт сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного графіком платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і позивачем було укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, у тому числі за договором позики № 3936863 від 29 серпня 2023 року, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення в особистий кабінет, а також тестового повідомлення на номер мобільного оператора відповідача, відповідного повідомлення. [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором не виконав, надалі оплату за кредитним договором не здійснив. Станом на 24.05.2024 року заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена. Враховуючи наведене, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання, визначені укладеним кредитним договором, не виконав, у передбачені в договорах строки грошові кошти та нараховані відсотки за користування кредитом не повернув, заборгованість не погашена, що стало підставою для звернення ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до суду із вказаним позовом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість кредитним договором №3936863 в сумі 39086,25 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 5599,99 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором - 26766,26 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів 6720 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою судді від 06.02.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 03.04.2025 року за клопотанням представника позивача здійснено заміну найменування позивача у цивільній справі № 205/17543/24 з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Ухвалою суду від 03.04.2025 року за клопотанням представника позивача витребувано у в АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 29.08.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк», у сумі 5600 грн від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492). 14.05.2025 року на виконання ухвали суду від АТ «Універсал Банк» на адресу суду надійшла відповідь, з якої вбачається, що банківська картка [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Щодо поповнення зазначеної картки банк зазначив, що 29.08.2023 року дійсно було зарахування коштів у сумі 5600 грн. Кошти зараховувались не по реквізитах, а через платіжну систему, тому у Банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників, а відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платежі надходили від ТОВ «Лінеура Україна» банк не може. Представник позивача адвокат Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд цивільної справи без участі представника позивача. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна», яке є фінансовою установою, та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір №3936863 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.35-44). Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5600,00 грн. (п.1.2. Кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. (п.1.3. Кредитного договору). Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується: у межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Згідно з п.1.4.2 Договору знижена процентна ставка становить 1,40% в день та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт до 28.09.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Відповідно до умов Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 5600 грн, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (19.12.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору (а.с. 27). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, затверджених наказом № 36-ОД від 08 травня 2023 року (а.с. 83-94), в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», розміщених на офіційному сайті https://credit7.ua, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К062 29.08.2023 об 11:05:23. Відповідно до п. 2.1. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5600,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача №[NUMBER] . Отримання відповідачем [PERSON] 29.08.2023 коштів в сумі 5600 грн на платіжну карту [NUMBER] підтверджується листом АТ «Універсал Банк» №БТ/3953 від 08.05.2025, листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 903-3105 від 31.05.2024, яким повідомлено номер транзакції в системі iPay.ua -278315114, що свідчить про виконання ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» зобов`язань, взятих на себе за договором №3936863 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2023. Згідно з п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». За кредитним договором № 3936863 від 29.08.2023 року у період з 29.08.2023 року по 24.05.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 26766,26 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0.01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 2352 грн (а.с.51-56). 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набула право грошової вимоги за кредитним договором № 3936863 від 29.08.2023 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] (а.с. 98-102). 01.07.2024 ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» повідомило відповідача [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом в особистому кабінеті відповідача та шляхом направлення текстового sms-повідомлення. Відповідно до п.1.2 договору факторингу № 24/05/2024 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2 та надходження Ціни Продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок Клієнта, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників та повна сума Ціни Продажу, що надійшла на рахунок Клієнта, підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з Реєстром Боржників в електронному виді за формою, наведеною в Додатку №5 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді (Додаток № 6). Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3936863 у загальній сумі 32366,25 грн, з яких: 5599,99 грн - основна сума боргу; 26766,26 грн - сума заборгованості по відсоткам (а.с.69). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3936863 від 29.08.2023 року за період з 29.08.2023 до 22.07.2024 відповідач [PERSON] має заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитором в сумі 26766,26 грн за 209 к.д., а також 6720,00 грн нарахованих позивачем в межах строку дії кредитного договору процентів за 60 к.д. (з 24.05.2024 до 22.07.2024) та неповернутий борг у сумі 5599,99 грн. (тіло кредиту), а всього 39086,25 грн (а.с. 51-57). Рішенням №251124/1 від 25.11.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінила найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відповідно до укладеного договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024, акту прийому-передачі реєстру боржників від 24.05.2024 (а.с.103)., витягу з реєстру боржників (а.с.69), платіжних інструкцій №410 від 30.05.2024, №411 від 30.05.2024, № 412 від 30.05.2024, №417 від 30.05.2024, №418 від 31.05.2024, №419 від 31.05.2024 (а.с.75-77), перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №3936863 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2023 в загальному розмірі 32366,25 грн. У позові ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 39086,25 грн, з яких: 5599,99 грн сума кредиту, 26766,26 грн нараховані проценти, 6720,00 грн проценти за 60 к.д., а також судові витрати, з яких 2422,40 грн судовий збір та 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21). За змістом вищевказаних вимог закону та умов кредитного договору, строк повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування коштами настав 23 серпня 2024 року (360 днів від 29 серпня 2023 року) й саме до цього строку ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як новий кредитор, що набув всіх прав та обов`язків в зобов`язанні на підставі договору факторингу від 24 травня 2024 року, укладеного з ТОВ «Авентус Україна», мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а після закінчення строку кредитування - вимагати сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснене позивачем в межах 360 денного строку користування кредитом з урахуванням вимог чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається до закінчення строку кредитування, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, в тому числі нового кредитора щодо отримання процентів за правомірне користування позичальником грошовими коштами на підставі статті 1048 ЦК України. Позивач у цій справі є сингулярним правонаступником первісного кредитора за укладеним кредитним договором, відповідно, установлені судом правовідносини продовжували існувати з попереднім змістом, а відбулася виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, судом встановлено факти укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] вищевказаного кредитного договору та невиконання відповідачем належним чином зобов`язань з повернення кредитних коштів, а також те, що до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшли права первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» за договором №3936863 про надання споживчого кредиту від 29.08.2023 року. Таким чином, оскільки відповідачем [PERSON] умови договору №3936863 від 29.08.2023 року належним чином не виконано, суд доходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №3936863 від 29.08.2023 року в загальній сумі 39086,25 грн, з яких: 5599,99 грн сума кредиту, 26766,26 грн нараховані первісним кредитором проценти, 6720,00 грн нараховані позивачем проценти за 60 к.д., підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: заявку №5596 на виконання доручення до Договору №17/07-2024 від 17.07.2024 року (а.с.29-31), копію ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1743679 від 13.11.2024 року (а.с.61); договір № 17/07-2024 про надання правової допомоги від 17.07.2024 року (а.с. 96-97); акт № 5596 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 року (а.с.65); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18.09.2020 року (а.с.95); копію рахунку на оплату №5596-13/11-2024 від 13.11.2024 на загальну суму 10000,00 грн (а.с.50). З акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 року встановлено, що адвокатом Столітнім М.М. було витрачено 10 годин на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складення позовної заяви та її подання до суду, підготовку до судових засідань, участь в судових засіданнях. Вартість виконаних робіт оцінено 10000,00 грн. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24.01.2022 по справі № 757/36628/16-ц, відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.06.2022 у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28.09.2022 по справі № 529/201/20. Суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, є типовою, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, невеликий обсяг досліджених доказів, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 6000,00 грн, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Outcome: approved