Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 27 жовтня 2007 року, актовий запис № 61; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь витрати на оплату судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 жовтня 2007 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 61. Від даного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має цілком протилежні погляди на шлюб та сім`ю, у них несумісні характери, між ними втрачено почуття любові, відсутнє взаємопорозуміння. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено повністю, тому за її глибоким переконанням подальшого сенсу в даному шлюбі немає, а шлюб існує формально. Вони спілкуються лише з деяких окремих питань, в тому числі, що стосуються дитини. Оскільки такі обставини шкодять їх інтересам, інтересам дитини та не відповідають інтересам сім`ї, а подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вжиті судом заходи щодо примирення з відповідачем не дали результату, а відтак наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] не заперечив, оскільки спільного життя не бачить. Також зазначив, що неодноразові спроби примиритися позитивного результату не дали, примирення так і не відбулося, тому необхідності у наданні строку для примирення немає. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 27 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 61. Від даного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через несумісні характери, протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрату почуття любові та відсутність взаємопорозуміння. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Крім цього, суд встановив, що згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 72670198 від 01 квітня 2025 року позивачем сплачено 1 211,20 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved