Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до Іршавської державної нотаріальної контори, про скасування заборони на відчуження нерухомого майна. Позовні вимоги вмотивовані тим, що звернувшись до ЦНАП Іршавської міської ради для реєстрації місця проживання дитини вона дізналася, що на її майно, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] накладена заборона відчуження нерухомого майна на підставі повідомлення б/н від 26.11.1960, Іршавська райконтора Мінзв`язку, зареєстрована Іршавською державною нотаріальною конторою 23.10.2006 за реєстраційним номером 3932480. Вказує, що дана заборона накладена помилково, оскільки [PERSON] , щодо якого і вносилась заборона, немає жодного відношення до належного їй житлового будинку. Він мав у власності будинок по [ADDRESS] за іншим номером (по сусідству). Крім того, на даний час юридичної особи Іршавська райконтора Мінзв`язку, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна не існує, оскільки 09.12.2010 року було проведено адміністративну реформу і Указом Президента №1085/2010 таку було ліквідовано. Існування заборони відчуження нерухомого майна перешкоджає їй вільно розпоряджатися своїм майном. За наведених обставин просить суд скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладене на підставі повідомлення б/н від 26.11.1960, Іршавська райконтора Мінзв`язку, зареєстроване Іршавською державною нотаріальною конторою 23.10.2006 за реєстраційним номером 3932480. У судове засідання позивач не з`явилися подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. З матеріалів справи вбачається, що позивач є співввласником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6, 7-9). Згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.04.2025 вбачається, що на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] накладена заборона відчуження нерухомого майна на підставі повідомлення б/н від 26.11.1960, Іршавська райконтора Мінзв`язку, зареєстрована Іршавською державною нотаріальною конторою 23.10.2006 за реєстраційним номером 3932480, та вказано, особу майно/права якої обтяжується [PERSON] , який не має жодного відношення до будинку позивача (а.с. 6). Крім того, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна, не має. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, оскільки накладена заборона відчуження житлового будинку порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном, зняття заборон відчуження майна не може бути проведена на загальних підставах, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та слід скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження житлового будинку.

Outcome: approved