Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

06.05.2025 року [PERSON] звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить припинити стягнення з нього, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі судового наказу, виданого Сколівським районним судом Львівської області від 19.03.2025 року у справі № 465/10462/24 (провадження №2-н/453/14/25), починаючи з 01.01.2025 року; стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] . [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 08.05.2025 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Розгляд справи відбувся 01.07.2025 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 2014 року до 2024 року перебував з відповідачкою у шлюбі. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. 19.03.2025 року Сколівським районним судом Львівської області за заявою [PERSON] було винесено судовий наказ №465/10462/24 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, тобто з 25 грудня 2024 року, і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що з 01.01.2025 року діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з ним в с. Головецько Стрийського району Львівської області та знаходяться на його утриманні, а відтак, на його думку, підстави для стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання дітей, відсутні. Зазначає і те, що на даний час, в силу стану здоров`я, ніде не працює, оскільки є особою з інвалідністю. Крім того, його з відповідачкою син [PERSON] також є особою з інвалідністю, якому потрібний постійний догляд. Позивач зазначає, що він не має можливості влаштуватися на роботу, а єдиним джерелом для існування сім`ї є його пенсія. Відповідно, стягнення з нього аліментів за судовим наказом, за наведених ним обставин, призведе до безпідставного збагачення відповідача на шкоду малолітнім дітям. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Відзиву на позовну заяву не подала. У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , а [INFO] син [PERSON] . Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] , виданих 26 вересня 2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] , відповідно. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.01.2014\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Сколівського\~районного управління\~юстиції у\~Львівській області,\~актовий запис\~про шлюб\~№ 2 розірвано. Згідно судового наказу, виданого 19 березня 2025 року Сколівським районним судом Львівської області у справі №465/10462/24, було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, тобто з 25 грудня 2024 року, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно витягів з Реєстру територіальної громади №2024/011079350 від 13.09.2024, №2025/002620433 від 24.02.2025, та №2025/002620378 від 24.02.2025, позивач [PERSON] , разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки директора Тухлянського опорного навчального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів гімназії Г. Статутяк №398 від 27.11.2024, [PERSON] дійсно навчається у 5 класі Тухлянського опорного навчального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів гімназії, та регулярно відвідує навчальні заняття. Згідно довідки директора Тухлянського опорного навчального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів гімназії Г. Статутяк №3 від 10.01.2025, [PERSON] буде навчатися в 4 класі Тухлянського опорного навчального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів гімназії. Як вбачається з довідки адміністратора ЦНАП Славської селищної ради Стрийського району Львівської області Миго Р.В. №25/01.04-3/576 від 16.04.2025 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 01.01.2025 року проживають разом з батьком [PERSON] , [INFO] , і знаходяться на його утриманні. Зазначено, що до 24.02.2025 року діти проживали з батьком без реєстрації, а з 24.02.2025 року зареєстровані і проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] . За інформацією старости Великомечетнянського старостинського округу Д. Ярового, відповідачка [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ №694567, [PERSON] являється особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання. Як вбачається з довідки адміністратора ЦНАП Славської селищної ради Стрийського району Львівської області №1133 від 27.09.2024 року, [PERSON] , [INFO] , не працює. Згідно медичного висновку № 9 про дитину-інваліда віком до 18 років від 14.03.2025 року, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених устаттях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу статей 267 - 271 СК Українив бачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дітей з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на їх утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Судом встановлено, що діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не проживають з матір`ю [PERSON] , на користь якої стягуються аліменти, а проживать зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено судом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з батьком - позивачем по справі та перебувають на його утриманні. Таким чином суд вважає, що змінились обставини, які впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли діти з нею не проживали і знаходились у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 06.05.2025. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. В силу ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Приймаючи до уваги матеріальне становище дітей, які перебувають на утриманні батька, беручи до уваги, що відповідачка у справі не подала доказів неможливості стягнення аліментів в розмірі, вказаному позивачем, суд, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки, виходить з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, а також відповідності моральним засадам суспільства, вважає необхідним\~стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову 06.05.2025 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 211, 20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved