Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката СТАТІВА О.В., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] є власником 12/25 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Інші 13/25 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] . Домоволодіння складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами: Літера «А-1» житловий будинок, загальною площею 143,7 кв. м., житловою площею 79,4 кв.м., літера «Б» сарай, літера «В» сарай, літера «Г» сарай, літера «Д» погріб, літера «Е» літня кухня, літера «Ж» сарай, літера «З» гараж, літера «К» літня кухня, літера «Л» сарай, літера «М» вбиральня, літера «Н» сарай, №1 хвіртка, №2 частка колодязь, №3 огорожа, №4 огорожа, №5 ворота з хвірткою, №6 ворота з хвірткою, №7 свердловина. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на двох земельних ділянках, та частина будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у фактичному володінні позивачки розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 14242803000:06:000:0016, а друга частина будинку з господарськими будівлями на спорудами на земельній ділянці з кадастром номером 1424280300:06:000:0014 . Позивачка зазначає, що між співвласниками будинку порядок користування був сформований ще в момент набуття права власності в 1994 році, як вбачається з долучених до позову документів, частки будинку позначаються, як квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , що свідчить про те, що це були два окремих, ізольованих житлових приміщення, що мали свій вхід, підвід комунікацій. Крім того, в 2004 році кожен зі співвласників отримав у приватну власність земельну ділянку на якій фактично розміщувалась належна їм частка будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 02.02.2025 року № 02/02 домоволодіння може бути поділено за типом майна житловий будинок, не проводячи будівельних робіт. Домоволодіння може бути розподіллено з виділом частки позивача в одиницю, до складу якого входить фактично використовувані об`єкти нерухомості: житловий будинок літера «А-1» (кв. [ADDRESS] ) загальною площею 93,5 кв.м., житловою площею 50,7 кв. м., а саме: коридор 1-1/6,1 кв. м., котельня 1-2/1,4 кв.м., санвузол 1-3/4,7 кв.м., житлова 1-4/9,0 кв.м, житлова 1-5/11,8 кв.м., житлова 1-6/17,1 кв.м., коридор 1-7/3,8 кв.м., вітальня 1-8/12,8 кв.м., шафа 1-9/0,5 кв.м., мансарда 1-10/26,3 кв.м., частка сараю літ. «Г», гараж літ. «З», літня кухня літ. «К», сарай літ. «Л», вбиральна літ. «М», сарай літ. «Н», огорожа №4, ворота з хвірткою №5, ворота з хвірткою №6, свердловина №7. Отже, склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси: житловий будинок літера «А-1» загальною площею 93,5 кв.м., житловою площею 50,7 кв. м з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка просить суд припинити право спільної часткової власності на 12/25 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з Літера «А-1» житловий будинок, загальною площею 143,7 кв. м., житловою площею 79,4 кв.м., літера «Б» сарай, літера «В» сарай, літера «Г» сарай, літера «Д» погріб, літера «Е» літня кухня, літера «Ж» сарай, літера «З» гараж, літера «К» літня кухня, літера «Л» сарай, літера «М» вбиральня, літера «Н» сарай, №1 хвіртка, №2 частка колодязь, №3 огорожа, №4 огорожа, №5 ворота з хвірткою, №6 ворота з хвірткою, №7 свердловина та визнати за нею [PERSON] [INFO] , (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Слов`янським РВ УМВС України в Донецькій області від 26 вересня 2001 року, зареєстрована за адресою [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) право приватної власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з житловий будинок літера «А-1» (кв. [ADDRESS] , а саме: коридор 1-1/6,1 кв. м., котельня 1-2/1,4 кв.м., санвузол 1-3/4,7 кв.м., житлова 1-4/9,0 кв.м, житлова 1-5/11,8 кв.м., житлова 1-6/17,1 кв.м., коридор 1-7/3,8 кв.м., вітальня 1-8/12,8 кв.м., шафа 1-9/0,5 кв.м., мансарда 1-10/26,3 кв.м., частка сараю літ. «Г», гараж літ. «З», літня кухня літ. «К», сарай літ. «Л», вбиральна літ. «М», сарай літ. «Н», огорожа №4, ворота з хвірткою №5, ворота з хвірткою №6, свердловина №7. Позивач, [PERSON] , та представник позивача, адвокат СТАТІВА О.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] , до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала засобами електронного зв`язку заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Слов`янським підсобним сільськогосподарським виробництвом шахти ім. О.Ф. Засядько від 10.03.1994 року, зареєстрованого Слов`янським БТІ 28.04.1994 року, номер запису № 55/1 належить право власності на 12/25 часток житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Право на 13/25 часток житлового будинку у [PERSON] виникло на підставі спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] ). Відповідно до інформації яка міститься в державному реєстрі прав на нерухоме майно, відповідачка своє право на спадкове майно не зареєструвала, але відсутність свідоцтва про право власності на нерухоме майно не позбавляє її права на це майно. Спадкове майно належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини. В силу приписів ч.3 ст.1296 Цивільного Кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Інформація про будинок з господарськими будівлями та спорудами, як об`єкт нерухомого майна внесена до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3080921614120. Згідно з Технічним паспортом від 02.12.2024, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] складається з Літера «А-1» житловий будинок, загальною площею 143,7 кв. м., житловою площею 79,4 кв.м., літера «Б» сарай, літера «В» сарай, літера «Г» сарай, літера «Д» погріб, літера «Е» літня кухня, літера «Ж» сарай, літера «З» гараж, літера «К» літня кухня, літера «Л» сарай, літера «М» вбиральня, літера «Н» сарай, №1 хвіртка, №2 частка колодязь, №3 огорожа, №4 огорожа, №5 ворота з хвірткою, №6 ворота з хвірткою, №7 свердловина. Також [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №058308 належить земельна ділянка з кадастровим номером 1424280300:06:000:0016, загальною площею 0,2440 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд за адресою [ADDRESS] . Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті\~317 Цивільного кодексу України. Стаття\~321 Цивільного Кодексу України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею\~41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Відповідно до частин першої, другої статті\~319 Цивільного Кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною\~першою\~статті\~356 Цивільного Кодексу України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті\~358 Цивільного Кодексу України\~передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин першої, другої статті\~367 Цивільного Кодексу України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно зі статтею\~364 Цивільного Кодексу України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, на відміну від поділу спільної часткової власності, за якого власність припиняється для всіх її учасників, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна право спільної часткової власності на це майно припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Системний аналіз положень статей\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 Цивільного Кодексу України\~дає підстави для висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Чинним цивільним законодавством передбачено право особи, якій конкретно визначене майно належить на праві спільної часткової власності, на виділ саме його частки в натурі. Сторони в цій справі є співвласниками житлового будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позивач просить суд здійснити виділ 12/25 часток із спільного майна, які належать їй у спільній частковій власності із припиненням її права спільної власності та визнанням права власності на виділену частку. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 02.02.2025 року № 02/02 належне позивачу майно бути поділено за типом майна житловий будинок, не проводячи будівельних робіт. Домоволодіння може бути розподіллено з виділом частки позивача в одиницю, до складу якого входить фактично використовувані об`єкти нерухомості: житловий будинок літера літера «А-1» (кв. [ADDRESS] ) загальною площею 93,5 кв.м., житловою площею 50,7 кв. м., а саме: коридор 1-1/6,1 кв. м., котельня 1-2/1,4 кв.м., санвузол 1-3/4,7 кв.м., житлова 1-4/9,0 кв.м, житлова 1-5/11,8 кв.м., житлова 1-6/17,1 кв.м., коридор 1-7/3,8 кв.м., вітальня 1-8/12,8 кв.м., шафа 1-9/0,5 кв.м., мансарда 1-10/26,3 кв.м., частка сараю літ. «Г», гараж літ. «З», літня кухня літ. «К», сарай літ. «Л», вбиральна літ. «М», сарай літ. «Н», огорожа №4, ворота з хвірткою №5, ворота з хвірткою №6, свердловина №7 Враховуючи, що сторони мають право на виділ в натурі своєї частки з майна спільної часткової власності, та наявна технічна можливість на виділ в натурі належної позивачу частки у виді окремого майна, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] щодо виділу в окрему одиницю майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: - виділити в цілу частку [PERSON] житловий будинок літера «А-1» (кв. [ADDRESS] ) загальною площею 93,5 кв.м., житловою площею 50,7 кв. м., а саме: коридор 1-1/6,1 кв. м., котельня 1-2/1,4 кв.м., санвузол 1-3/4,7 кв.м., житлова 1-4/9,0 кв.м, житлова 1-5/11,8 кв.м., житлова 1-6/17,1 кв.м., коридор 1-7/3,8 кв.м., вітальня 1-8/12,8 кв.м., шафа 1-9/0,5 кв.м., мансарда 1-10/26,3 кв.м., частка сараю літ. «Г», гараж літ. «З», літня кухня літ. «К», сарай літ. «Л», вбиральна літ. «М», сарай літ. «Н», огорожа №4, ворота з хвірткою №5, ворота з хвірткою №6, свердловина №7, визнавши за нею право особистої приватної власності на це майно. При цьому право спільної часткової власності [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] слід припинити. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено її право власності на майно, проте дане майно перебуває у спільній власності, тому позивач не може вільно розпоряджатися належною їй часткою у спільному майні, що порушує її право власності, а тому заявлені нею вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved