Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою, в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначила, що 20.05.1970 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою стала власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Станом на 31.12.2012 назву вулиці було перейменовано з [ADDRESS] на « [ADDRESS] » та змінено номер будинку з [ADDRESS]» на [ADDRESS] . Наразі заявник бажає продати належний їй будинок, проте у зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого це є неможливим. Звернувшись до державного нотаріального архіву з заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу заявник отримала відмову, так як нотаріальна контора справи за 1970 рік до архіву не передавала, а звернутись з відповідною заявою до нотаріальної контори не є можливим, оскільки останню було ліквідовано. З огляду на такі обставини заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності їй на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.1970 житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Заявник у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника архіву. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] 20.05.1970 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі №2812 набула у власність житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Станом на 31.12.2012 назву вулиці було перейменовано з [ADDRESS] на « [PERSON] » та змінено номер будинку з [ADDRESS]» на [ADDRESS] Вказані обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу, реєстраційного посвідчення та довідкою КП «Криворізьке БТІ» ДОР №165318 від 26.09.2018. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудамивід 25.04.2019, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: житловий будинок «А-1», загальною площею 39,9 кв.м., житловою - 20,9 кв.м., допоміжною - 19,0 кв.м., літня кухня «Б», гараж «В», погріб «Г», вбиральня «Д», огорожа №1-2, І - водоколонка, ІІ - замощення. Згідно з довідкою Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №797 від 09.11.2018 видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою 20.05.1970 за №2812 не є можливим, оскільки Четверга криворізька державна нотаріальна контора, справи за 1970 рік, згідно з актами приймання-передавання документів, до Криворізької філії не передавала. Відповідно до повідомлення Четвертої криворізької державної нотаріальної контори №793/01-16 від 12.06.2025 надати копії договору купівлі-продажу немає можливості, так як згідно з Наказом Міністерства юстиції Четверта криворізька державна нотаріальна контора Довгинцівського району заснована у 1980 році після утворення Довгинцівського району м. Кривого Рогу (07.12.1979) та відповідно і документи архіву нотаріальної контори починають своє існування з 1980 року. Договір купівлі-продажу, посвідчений Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, яка станом на 1970 рік обслуговувала Центрально-Міський район міста (теперішня назва контори - Перша криворізька державна нотаріальна контора). Враховуючи вищевикладене, пропонується із відповідним запитом звернутись до Першої криворізької державної нотаріальної контори. Згідно з відповіддю Першої криворізької державної нотаріальної контори №1350/01-16 від 03.07.2025 надати договір купівлі-продажу №2812 від 20.05.1970 не має можливості, в зв`язку з тим, що документи за даний період передані на зберігання до Криворізької філії державного нотаріального архіву. Аналізуючи норми права на які посилалася заявник у справі, а також норми права, які слід застосувати суд приходить до такого висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. За частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України і не є вичерпним. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Такі висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23) та інших. У справі, яка є предметом розгляду, заявник просить встановити факт належності їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами. Заявлені вимоги пов`язані з реалізацію права власності заявника, зокрема бажанням продати вказаний житловий будинок. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст. 77 та ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Як встановлено судом, встановлення факту про належність заявнику на праві власності житлового будинку має юридичне значення і впливає на її права і законні інтереси, а саме на можливість впорядкування документів на право власності на нерухоме майно згідно з чинним законодавством. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку з господарським будівлями від 20.05.1970, посвідчений Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі №2812 втрачено, а отримати його дублікат, або належним чином завірену копію є не можливим у зв`язку з його відсутністю в органах нотаріату та архіву, іншим чином, аніж як в судовому порядку підтвердити наявність у заявника права власності на зазначений житловий будинок неможливо, тому заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, п. 51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved