Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

12 лютого 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Підтвердженням того факту, що відповідач у справі являється батьком дитини є свідоцтво про народження, де у графі «батько» записано [PERSON] . Син сторін проживає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач у справі не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання їх з позивачем дитини, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Позивач, як мати їх дитини, не в змозі самостійно утримувати дитину, тому вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. У зв`язку з тим, що спільної згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, позивач звернулася до суду та просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви. Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року, після усунення недоліків позовної заяви та отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень (а.с. 30-31). Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з установлених таких обставин. Суд установив, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 8). Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19\~липня 2019 року у цивільній справі № 183/1230/19 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Зареєстрований шлюб 06 квітня 2012 року виконавчим комітетом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 4, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вказаним рішенням установлено, зокрема, що згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 2012 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-7). Рішення суду набрало законної сили 19 серпня 2019 року. Також, як убачається, 22 лютого 2020 року [PERSON] вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 11). Установлено, що згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 04 лютого 2025\~року, наданим у засвідченій належним чином позивачем копії, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Також, за вказаною адресою зареєстрований малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією витягу з реєстру територіальної громади від 19 лютого 2025 року (а.с.\~24). Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд установив, що відповідач є фізично здоровим та працездатним, ним не надано доказів наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків та наявності інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. З урахуванням усіх обставин справи, установленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, дотримуючись принципів рівності та пропорційності, з метою дотримання балансу захисту прав, свобод та інтересів сторін, а також їх дитини, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини має становити 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 12 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved