Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

04.02.2025 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Семенюк О.Г., звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за період з 29.05.2023 по 28.12.2024 (включно) в розмірі 60\~741,09 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.05.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.05.2023 і до досягнення [PERSON] повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби м. Черкаси (ВП № 71923348). В подальшому, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.11.2024 по справі № 711/6528/24 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] .. Зокрема, припинено стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , що стягувалися на підставі судового наказу від 30.05.2023. Зменшено розмір аліментів, які стягувалися з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , та стягнуто з моменту набрання рішенням законної сили аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки син [PERSON] фактично проживав з батьком з 28.12.2023, тому [PERSON] підлягав звільненню від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 1\~439,75 грн. за січень 2024 року. За період з 01.02.2024 по 28.12.2024 [PERSON] від обов`язку сплачувати аліменти на утримання сина не звільнений. Відповідач не виконує свої зобов`язання та не сплачує призначені аліменти, через що виникла заборгованість, яка станом на 01.12.2024 становить 60 741,09 грн. Через несплату аліментів позивачка опинилася в скрутному матеріальному становищі, оскільки обидві дитини тривалий час перебували на її утриманні, а донька [PERSON] , яка є дитиною з інвалідністю, продовжує повністю перебувати на її утриманні. На підставі статті 196 СК України, позивачка вважала, що має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір пені за прострочення сплати аліментів станом на 01.12.2024 становить 156 198,13 грн., проте з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 196 СК України, позивачка просила стягнути пеню у розмірі 60 741,09 грн. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.04.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, від її представника адвоката Семенюк О.Г. надійшла заява, в якій вона підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявсь у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. З урахуванням положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.05.2023 у справі № 711/3433/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, починаючи стягнення з 29.05.2023 і до досягнення [PERSON] повноліття. В подальшому, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.11.2024 у справі № 711/6528/24 припинено стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.05.2023 у справі № 711/3433/23. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.03.2023 у справі № 711/3433/23, та стягнуто з моменту набрання рішенням законної сили із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 19.08.2024 року і до повноліття дитини. Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 1\~439,75 грн. у виконавчому провадженні № 71923348, що знаходиться на примусовому виконанні Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до довідки-розрахунку, складеної головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постоєнко М.В., станом на 01.12.2024 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 62\~180,84 грн. Водночас, враховуючи, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.11.2024 у справі № 711/6528/24 [PERSON] був звільнений від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 1\~439,75 грн., тому розмір заборгованості по аліментам становить 60 741,09 грн. Частинами 1 та 2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За правовою природою неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись яку прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1 та 2 статті 614 ЦК України). Отже, для стягнення пені з платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною 1 статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Зазначене вище узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Так,\~під час\~судового розгляду\~судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] \~свої зобов`язання\~по сплаті\~аліментів на\~утримання на\~утримання дітей\~належним чином\~не виконував,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~01.12.2024\~у нього\~утворилась заборгованість\~у розмірі\~60\~741,09\~грн.\~Доказів того,\~що заборгованість\~по аліментам\~виникла внаслідок\~незалежних від\~відповідача причин,\~зокрема несвоєчасної\~виплати заробітної\~плати,\~затримки або\~неправильного перерахування\~аліментів банками, матеріали справи не містять і такі обставини відповідачем не доведені, тому, позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Визначаючи розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню, суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 03.04.2019 по справі № 333/6020/16-ц, від 07.10.2019 по справі № 760/22598/15-ц, від 10.02.2021 по справі № 461/7406/18, від 09.11.2022 по справі № 754/4461/21, згідно яких пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, Верховний Суд зазначає, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Згідно з розрахунком, наведеним позивачкою у позовній заяві, розмір пені за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з 29.05.2023 по 28.12.2024 становить 156\~198,13 грн. Суд погоджується з наведеним розрахунком, оскільки він виконаний відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, контррозрахунок не наданий. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до вимог статті 196 СК України розмір пені за прострочення сплати аліментів не повинен перевищувати 100% заборгованості, яка станом на 01.12.2024 становила 60\~741,09 грн., суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 29.05.2023 по 28.12.2024 у розмірі 60\~741,09 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. За вказаних обставин, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду із даною позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved