Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір №215517973, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 8 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 05.08.2020 укладений договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого останній набув права грошової вимоги за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020. На підставі договору факторингу №14/02/2022-01 від 14.02.2022 укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 22\~905,00 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 8\~000,00 грн, заборгованості по несплаченим відсотками за користування кредитом 14\~905,00 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020 у розмірі 22\~905,00 грн, судовий збір в сумі 2\~422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6\~000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів за кредитним договром та сплата відсотків Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22\~905,00 грн. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. До суду надано договір №215517973 від 22.02.2020 року укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] про надання споживчого кредиту у розмірі 8000,00 грн стороком на 30 днів зі сплатою тпроцентів у розмірі 0,01 відсотків від суми кредиту за кожен день користування (п.1.2.) Відповідно до п.1.3. договору за понадстрокове користування застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування. Встановлено, що на примірнику договору електроний підпис визначений ст 12 ЗУ «Про електронну комерцію» відсутній. Відповідно до додатку №1 до договору №215517973 від 22.02.2020, який є невід`ємною частиною договору №215517973 від 22.02.2020, сторони погодили графік розрахунків, а саме: термін платежу 23.03.2020, сума кредиту 8 000,00 грн, нараховані проценти 24,00 грн, до сплати (разом) 8\~024,00 грн. Згідно з п.2 додатку №1 до договору №215517973 від 22.02.2020, який є невід`ємною частиною договору №215517973 від 22.02.2020 сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 100,30% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 8024 грн 00 коп. (у грошовому вираженні) та включає в себе: проценти за користування кредитом у розмірі 0,30% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 24 грн.00 коп. (у грошовому виразі)(зв.а.с.13). Встановлено, що додаток №1 до договору №215517973 від 22.02.2020, яким визначений графік розрахунків підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Зазначений додаток містить накладення електронного цифрового підпису, одноразовий ідентифікатор 7SR82U8Y, відправлено 22.02.2020 о 21:13:57, введено 22.02.2020 21:15:20; договір №215517973 від 22.02.2020, сума 8\~000,00 грн, строк 30 днів. Таким чином, Додаток №1 до Договору №215517973 від 22.02.2020, укладений між сторонами у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Враховуючи наявність електронного підпису відповідача з одноразовим ідентифікатором на Додатку №1 до Договору №215517973 від 22.02.2020 та відсутність власного та електронного підпису на примірнику договору, суд вважає кредитний договір №215517973 від 22.02.2020 між сторонами укладеним саме на умовах визначених в цьому додатку. Позивачем надано суду довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з якої вбачається, що [PERSON] подана заявка на кредит 22.02.2020 о 21:10, ідентифікатор відправлений позичальнику 22.02.2020 21:13:57, ідентифікатор введений позичальником 22.02.2020 21:15:20; договір №215517973 від 22.02.2020; сума кредиту 8\~000,00 грн; строк кредитування 30 днів; процентна ставка 1,70% в день; акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором), перерахування грошових коштів позичальнику 22.02.2020 21:15:31. Додаткові угоди по договору : продовження строку кредитування. Дата:23.03.2020, строк продовження :30, процентна ставка на період продовження:1,70% в день (а.с.19). Дану довідку, суд оцінює критично, оскільки вона не містить підпису (зокрема, електроного) директора ТОВ «Таліон Плюс», який зазначений як підписант цієї довідки. Окрім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження походженя цієї довідки, зокрема, щодо повноважень директора ТОВ «Таліон Плюс» підписувати довідки щодо дій в системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до платіжного доручення від 22.02.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснив переказ коштів в сумі 8 000,00 грн згідно договору №215517973 від 22.02.2020, шляхом зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , отримувач: [PERSON] (а.с.28). Окрім того, згідно довідки №12/2024 АТ КБ ПриватБанк за дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було здійснено наступні успішні платежі через платіжний сервіс LiqPay, а саме 22.02.2020 о 21:15 платіж на картку №4149-62ХХ-ХХХХ-9633 у сумі 8\~000,00 грн (а.с.29-30). Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням від 22.02.2020 (а.с.28). З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» за\~відповідачем рахується\~заборгованість в\~загальному розмірі\~22\~497,00 грн, з яких: 8000,00 грн. тіло кредиту; 14\~497,00 грн. відсотки (а.с.60-61). Щодо відступлення права вимоги за кредитом позивачу. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» 28.11.2018\~ укладений\~ договір\~факторингу №28/1118-01\~у відповідності до якого ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги позичальників, в тому числі за кредитним договором №215517973\~від 22.02.2020(а.с.31-36). Предметом договору є відступлення права вимоги зазначені у відповідних реєстрах за плату. \~ \~ \~ \~Додатковими угодами до даного договору №19, 26, 27, 31, 32 строк дії договору продовжено до 31.12 .2024 року включно (а.с.37-43). Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №88 від 08.07.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 за кредитним договором №215517973\~від 22.02.2020заборгованість становить 22\~497,00 грн, з яких: 8\~000,00 грн тіло кредиту; 14\~497,00 грн відсотки. Сторони погодили, що сума фінансування належна до сплати клієнту (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») становить 10% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 2\~096\~843,85 грн. Сума фінансування за цим реєстром права вимоги підлягає сплаті фактором у 4 етапи до 20 числа кожного календарного місяця. Сторони підтверджують, що при підписанні цього реєстру право вимог, документи, що підтверджують право вимоги передані фактором в повному обсязі. Даний реєстр права вимог набирає чинності з дати його підписання (а.с.44-45). При цьому, відповідно до п.4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги преходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 05.08.2020 укладений договір факторингу №05/0820-01, у відповідності якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фнансова компанія «Онлайн Фінас» право вимоги позичальників, в тому числі за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020 (а.с.46-48). Згідно додаткових угод №2,3 до договору строк дії договору продовжено до 30.12.2024 року включно. Відповідно до п.4.1 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №7 від 28.10.2021 за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020 заборгованість становить 22\~905,00 грн, з яких: 8\~000,00 грн тіло кредиту; 14\~905,00 грн відсотки (а.с.52-53). Окрім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 14.02.2022 укладений договір факторингу №14/02/2022-01 у відповідності до якого клієнт (ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс») зобов`язується відступити факторові (ТОВ «Юніт Капітал») права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.54-57). Відповідно до п.4.1. договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №1 від 14.02.2022 за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020 заборгованість становить 22\~905,00 грн, з яких: 8\~000,00 грн тіло кредиту; 14\~905,00 грн відсотки (а.с.58). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). З наведених\~договорів вбачається\~що відступлення\~права вимоги\~за кредитним\~договором відбулось\~ в межах строку дії договорів та відповідає умовам визначених сторонами. При цьому, момент переходу права вимоги за кредитним договором не пов`язується із оплатою за договорами факторингу. Таким чином, матеріалами справи підтверджуються обставини щодо переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. Судом встановлено та підтверджується додатком №1 до договору №215517973 від 22.02.2020, який є невід`ємною частиною договору №215517973 від 22.02.2020, термін платежу по кредиту - 23.03.2020. Отже, строк дії кредитного договору до 23.03.2020. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом, позикодавець має право нараховувати лише впродовж дії кредитного договору, тобто до 23.03.2020. Отже, відсотки підлягають стягненню з відповідача в період кредитування з 22.02.2020 по 23.03.2020 в сумі 24,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості відповідачем за період з 22.02.2020 по 08.07.2020 сплачено 79,00 грн за кредитним договором (а.с.60-61). Відповідно до положень ст.534 ЦК України у разі\~недостатності суми\~проведеного платежу\~для виконання\~грошового зобов`язання\~у повному\~обсязі ця\~сума погашає\~вимоги кредитора\~у такій\~черговості,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, сплату коштів в сумі 79,00 грн відповідно до положень ст.534 ЦК України слід зарахувати на погашення відсотків та тіла кредиту. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020 в розмірі 7945,00 грн (8 024,00 - 79,00). У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 10.03.2025 між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» укладений договір про надання правничої допомоги №10/03/25-02 (а.с.63-64). Відповідно до п.3.1, 3.3 договору про надання правничої допомоги від 10.03.2025 №10/03/25-02 отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару, який складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг по договору про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025 (додаток №1 до цього договору) (а.с.63-64). Згідно з додатковою угодою №9 до договору про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025 ТОВ «Юніт Капітал» доручає, а Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами в т.ч. за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020 укладеного з [PERSON] (а.с.65-66). Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 10.03.2025 Адвокатське об`єднання «Тараненко і партнери» надало, а ТОВ «Юніт Капітал» отримав такі послуги: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020 2 год, вартість послуг: 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , за кредитним договором №215517973 від 22.02.2020 2 год, вартість послуг: 1000,00 грн; послуги надано на загальну суму 6\~000,00 грн (а.с.66 звор. стор.). Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025, акт прийому-передачі наданих послуг, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та вважає за необхідне, стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн (а.с.2). Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 22\~905,00 грн; позов задоволений на суму 7 945,00 грн, тобто на 34,69%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 840,33 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2081,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial