Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

18 лютого 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Райффайзен банк», третя особа на стороні відповідача Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування арешту майна і припинення обтяження речових прав. В якому просить суд скасувати арешт всього нерухомого майна належного [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , накладений постановою серії АА№ 163487 від 15.02.2008 року відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області та припинити обтяження речових прав щодо нерухомого майна у вигляді арешту всього невизначеного нерухомого майна належного на праві власності [PERSON] , [INFO] , ( РНОКПП [NUMBER] ), зареєстроване на підставі цієї постанови Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.02.2008 року за реєстраційним номером 6633326. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до судових наказів суддів Великомихайлівського районного суду Одеської області солідарно з позивачки та третіх осіб на її стороні на користь відповідача було стягнуто: судді Мураховського І.В. від 25 квітня 2007 року № 2 н-19/07 з позивачки і третіх осіб на її стороні [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором на користь відкритого акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є відповідач, було стягнуто борг за кредитом в сумі 25989,51 грн., а також судовий збір 130 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 15 грн.; судді Пономаренко В.Д. від 24 липня 2007 року № 2-н/27/07 з позивачки і третіх осіб на її стороні [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором від 20.01.2006 року № 014/0072/82/44370 на користь відкритого акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є відповідач, було стягнуто солідарно заборгованість за кредитом та відсотками в загальній сумі 27753,63 грн., а також держмито 139 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 15 грн. Під час примусового виконання вказаних судових наказів у відділі державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, правонаступником якого є третя особа на стороні відповідача, постановою серії АА № 163487 від 15.02.2008 року був накладений арешт на все нерухоме майно позивачки.Відповідно до інформації станом на 03.10.2024 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 20.02.2008 року за реєстраційним номером 6633326 на підставі зазначеної вище постанови виконавчої служби Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області був зареєстрований арешт невизначеного всього нерухомого майна позивачки. Позивачці належить право власності на земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5121680800:01:003:0302 розташовану на території Великоплосківської сільради Великомихайлівського району Одеської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.12.2015 року з індексним номером: 50806165. Вказане право на підставі цього свідоцтва зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.12.2015 року за номером відомостей про речове право і реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 817748751216. Згідно листа № 21.21/12858 від 15.08.2024 року третьої особи на стороні відповідача на запит позивачки щодо зняття арешту згідно зазначеної вище постанови виконавчої служби повідомлено, що дане виконавче провадження перебувало на виконанні у відділі ДВС та було повернуто стягувачу без виконання, так як боржником не було погашено заборгованість і тому арешт з нерухомого майна боржника не знімався. На даний час будь-яка інформація щодо вказаного виконавчого провадження відсутня, так як в період 2008-2009 років ведення виконавчого провадження здійснювалось лише в паперовому вигляді без електронного ведення та програмного забезпечення та враховуючи термін здійснення виконавчих дій, дане виконавче провадження було знищене. Позивач в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду від позивача надійшла заява в якій він просить суд проводити судове засідання у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. треті особи на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Представник відповідача акціонерного товариства «Райффайзен банк» в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від них надійшла заява в якій вони просять розгляд цивільної справи проводити без участі представника АТ « Райффайзен Банк». Представник третьої особи на стороні відповідача Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що судовим наказом Великомихайлівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2007 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на користь Одеської обласної дирекції « Райффайзен Банк Аваль» відкритого акціонерного товариства борг за кредитом в сумі 25989,51 грн. та судовий збір в сумі 130,00 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 15 грн. Також згідно судового наказу Великомихайлівським районним судом Одеської області від 24 липня 2007 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитом та відсотками в загальній сумі 27753,63 грн., у тому числі: 15000 грн. заборгованість за кредитом; 491,50 грн. заборгованість за відсотками; 2265,20 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 9996,93 грн. заборгованість за пенею. Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] держмито в розмірі 139,00 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 15 грн. В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності серії [NUMBER] ввід 25.12.2015 року, з якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером: 5121680800:01:003:0302 для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на праві приватної власності [PERSON] . Крім того, в матеріалах справи наявна копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії 50806174 від 25.12.2015 року, з якого вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 5121680800:01:003:0302 площею 2 га на праві приватної власності [PERSON] . Також в матеріалах справи наявна відповідь на запит Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Міністерства юстиції України Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) № 21.21/12858 від 15.08.2024 року, з якого вбачається, що стосовно зняття арешту з нерухомого майна накладеного згідно постанови АА № 163487 від 15.02.2008 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції в Одеській області на майно [PERSON] , повідомляють, що дане виконавче провадження перебувало на виконанні у Великомихайлівському відділі ДВС Великомихайлівського районного управління юстиції в Одеській області та було повернуто стягувачу без виконання так як боржником не було погашено заборгованість. Ураховуючи, що заборгованість не була погашена арешт з нерухомого майна боржника не знімався. на даний час будь-яка інформація щодо даного виконавчого провадження у Великомихайлівському відділі ДВС у Роздільнянському районі відсутня так як в період 2008-2009 років, ведення виконавчого провадження здійснювалося лише в паперовому вигляді без застосування електронного ведення та програмного забезпечення та ураховуючи термін здійснення виконавчих дій, дане виконавче провадження було знищено. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 397628603 від 03.10.2024 року, з якої вбачається, що на все нерухоме майно [PERSON] на підставі постанови відділу ДВС Великомихайлівського РУЮ Одеської області АА № 163487 від 15.02.2008 року накладено арешт. Відповідно до статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавець у частині першій\~статті 16 ЦК України\~установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»\~заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб, або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 18 вище вказаного\~Закону\~державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до частин першої і другої\~статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із\~статтею 447 ЦПК України\~сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено\~статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Частини 3 та 4\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Згідно частини першої\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до частини четвертої\~статті 59 того ж Закону\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;' 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Даних, щодо виконання боржником постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника серії АА №\~163487\~від 15.02.2008 року до матеріалів позовної заяви не залучено, та в ході її розгляду суду не надано, як і не надано даних на підтвердження підстав, передбачених ч. 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття арешту з вказаного в постанові майна. Крім того, за змістом наведених положень Закону в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до положень\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~і роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей\~15,\~16 ЦПК України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт, то заява боржника про скасування арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пункт 5 зазначеної постанови наголошує, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 (на теперішній час - статтею 59 Закону України про виконавче провадження. Звертаючись до суду із позовом, позивач ставить перед судом питання про скасування арешту з належного йому майна, оскільки накладення арешту на майно порушує його права, як власника майна. Отже, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення. При цьому, положеннями частини 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, то позовна заява [PERSON] про скасування арешту майна і припинення обтяження речових прав повинна розглядатися в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Тобто заперечення проти арешту (опису) майна, які не пов`язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. У зв`язку з тим, що позивач не звертався в установленому законом порядку зі скаргою на дії державного виконавця, підстави для зняття арешту з майна в порядку позовного провадження відсутні. Аналогічний правовий висновок з приводу даних правовідносин міститься в постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі 607/3894/17. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed