Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

У березні 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором\~№ 101526488\~від 15.10.2020\~в розмірі\~39\~200\~грн.,\~витрати на\~правничу допомогу\~у розмірі\~6\~000\~грн.\~та судовий\~збір в\~розмірі 2422,40грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 15.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений кредитний договір №101526488, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 8 000 грн., на строк 30 днів, тобто до 14.11.2020 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7 200 грн., які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. 26.01.2021 року згідно з умовами Договору факторингу № 02Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором №101526488 від 15.10.2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ«Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/15 (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого та згідно з Додатком № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 101526488 від 15.10.2020 року. Згідно з додатком № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» становить 39 200 грн. із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8 000 грн.; заборгованість за відсотками -31 200 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2025 справу прийнято до свого провадження від Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області та відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 31.03.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст.\~280\~ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 15.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №101526488, Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно предмету Договору, Кредитодавець надає Позичальникові на умовах, передбачених Договором, грошові кошти у сумі 8 000 грн. в строк на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7 200 грн. за ставкою 3 % на день, та стандарнтною відсотковою ставкою у розмірі 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Додаток №1 до кредитного договору № 101526488 від 15.10.2020 року містить графік платежів, відповідно до якого встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до анкети-заяви на кредит №101526488 від 14.10.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» погоджена сума кредиту, строк кредиту, ставка процентів. Крім того, зазначена анкета відображає процес оформлення та розгляду заяви. Платіжним дорученням №24433281 від 15.10.2020 року підтверджено перерахування коштів у сумі 8 000 грн. [PERSON] . Відповідно до відомостей про нарахування та погашення, виписки з особового рахунка за кредитним договором № 101526488 від 14.10.2020 року заборгованість [PERSON] складає 39 200 грн., з яких: 8 000 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 31\~200 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач станом на дату звернення позивачем до суду не виконав своїх зобов`язань перед кредитором, доказів протилежного суду не надав. Відповідно до п.3.2.6 договору Товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. 26.01.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 02Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги і за договором про споживчий кредит №101526488 від 14.10.2020 року, сума та розрахунок заборгованості передані позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», що підтверджено договором відступлення прав вимоги. 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги і за договором про споживчий кредит № 101526488 від 14.10.2020 року, сума та розрахунок заборгованості передані позивачу від попереднього кредитора ТОВ «Діджи Фінанс», що підтверджено договором факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року та витягом з додатку до Договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Пінг-Понг» повідомило відповідача шляхом направлення на адресу відповідача Досудової вимоги Вих. №101526488 від 02.09.2024 року, в якому вимагало погасити заборгованість перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» за Договором №101526488 від 14.10.2020 у сумі 39 200 грн. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України,\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України,\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Як передбачено\~ст. 627 ЦК України, відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу,\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також,\~ст. 204 ЦК України\~встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Статтею 1077 ЦК України,\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України,\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України,\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №101526488 від 14.10.2020 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №101526488 від 14.10.2020 року не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 8 000 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За положеннями ст.\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язани й повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1049 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України,\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України,\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою та відповідачем кредитного договору дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі у визначений договором строк\~до 14.11.2020 року. Таким чином позикодавець відповідно до\~ст. 1048 ЦК України,\~мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування\~30 днів, тобто до 14.11.2020 року. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 7 200 грн. (8 000 грн. х 3 % х 30 дні), що також вбачається з Додатку №1 до кредитного договору № 101526488 від 14.10.2020 року. Пунктом 2.3 кредитного договору №101526488 визначено умови пролонгації кредиту, а саме: позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. За наявності домовленості між позичальником та позикодавцем пролонгація може здійснюватися на інших умовах ніж передбачено цим пунктом (пп.2.3.1.). Волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п.6.14 Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п.2.5Договору (пп.2.3.2.) Позивач посилається на те, що до укладення Договору відповідачка отримала проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. ПРАВИЛА надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику, що він ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. До того ж, позивачем не надано доказів вчинення позичальником дій, спрямованих на продовження строку користування кредитом у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому заявлена ТОВ «ФК «Пінг-Понг» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 31 200 грн. є безпідставною. Отже, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 7 200 грн. Що стосується позовних вимог про відшкодування судових витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Позивач на\~підтвердження витрат\~на правову\~допомогу надав: договір про надання правової допомоги №43657029 від 07.08.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М., Детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 6\~000 грн., Акт виконаних робіт від 11.11.2024 року на суму 6\~000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд зауважує, що витрати вказані позивачем є занадто завищеними, оскільки виходячи із предмету позову, справа не є складною та розглядається в порядку спрощеного провадження, є стала судова практика з розгляду даної категорії спорів, заявлений розмір витрат правничої допомоги є необґрунтованим та завищеним. Сума витрат на правничу правову допомогу у розмірі 6 000 грн. є неспівмірною з ціною позову, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру та підлягає зменшенню. Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial