Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

26.12.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ», в особі представника позивача Грибанова Д. В., звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 42 445, 80 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.10.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (надалі ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства було укладено кредитний договір № 100208399. 16.07.2024\~між ТОВ\~«МІЛОАН» та\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» був\~укладений договір\~факторингу №\~16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42\~445, 80 грн, з яких: 18\~592, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22\~853, 80 грн сума заборгованості за відсотками; 1\~000, 00 грн заборгованість за комісією. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своє зобов?язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. 3 моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у вище зазначеній сумі. Позивач просить стягнути з відповідача вище зазначену суму заборгованості за вказаним кредитним договором та понесені судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2024 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 27.12.2024. Інформаційна довідка з реєстру Вінницької міської територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] від 31.12.2024 вих. № 47828 одержана судом 02.01.2025 (а. с. 35-36). Ухвалою суду від 09.01.2025 вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 38). 15.01.2025 від представника відповідача адвоката Сауляка Є. В. до суду надійшла заява, в якій він просив надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та зробити з них копії. 20.01.2025 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи та одержав примірник позовної заяви з додатками (а. с. 33). 23.01.2025 від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій він просив залучити його до участі у справі як представника відповідача та надати доступ до електронної справи в підсистемі «Електронний суд». Судом був наданий доступ (а. с. 42). 24.01.2025 на адресу суду від представника відповідача адвоката Сауляка Є. В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на таке. Відповідно до п. 2.1. договору про споживчий кредит №100208399 від 16.10.2021 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. В матеріалах справи відсутні докази укладення договору кредиту, а також докази переказу коштів на рахунок відповідача. Отже, у відповідача відсутні зобов`язання перед позивачем. Представник відповідача з посиланням на ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та на постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, від 04.07.2018 №75 вказує, що лише виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Розрахунок заборгованості, на який посилається ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позовній заяві не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Просить суд критично оцінити договір про споживчий кредит №100208399 від 16.10.2021, графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту №100208399, оскільки ці документи є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, не підтверджують наявність у сторін обов`язків з його підписання. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період часу укладення кредитного договору, які б дозволили суду перевірити, чи передавались в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеним кредитним договором позивачем суду не надано. Також представник позивача вказує, що відповідно до п. 1.3. договору кредит надавався строком на 30 днів, проценти нараховані за період з 16.10.2021 по 30.11.2024, тобто включаючи період в межах строку кредитування та після закінчення такого строку, а нарахування відсотків після спливу строку кредитування не допускається, якщо інше не передбачене кредитним договором. На думку представника відповідача відповідно до п. 4.2. договору у зв`язку з продовженням строку дії договору має право, а не обов`язок нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору як проценти, передбачені ст. 625 ЦК України. Позивач з вимогою стягнення процентів відповідно до ст. 625 ЦК України не звертається. Крім того, відповідно до п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» нарахування платежів, сплата яких передбачена договором в межах дії карантину, встановленого у зв`язку з коронавірусною хворобою до 30.06.2023 є безпідставним, тому заборгованість по відсоткам в цій частині стягненні з відповідача не підлягає. Представник відповідача, посилаючись на статті 253, 267, 514 ЦК України вказує, що початок перебігу строку позовної давності для нового кредитора, яким є позивач, слід рахувати з 15.11.2021, та вважає, що до спірних правовідносин за заявою сторони у спорі слід застосувати наслідки ч. 4 ст. 267 ЦК України, що є самостійною підставою для відмови у позові. 31.01.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та, посилаючись на норми Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого укладався спірний договір, зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису через особистий кабінет відповідача на веб-сайті первісного кредитора, де відповідач подав заявку на укладання кредиту, підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору, тобто для укладання кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій, направлених на укладання договору; нездійснення чи не завершення дій унеможливлює укладення договору. Сторони узгодили умови кредитного договору, що підтверджено належними та допустимими доказами. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. Представник позивача посилається на презумпцію правомірності кредитного договору, яка відповідачем не спростована. Факт невчинення жодних дій щодо розірвання кредитного договору, або визнання його недійсним тривалий час, а також користування кредитними коштами та сплата відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором є нічим іншим як визнання кредитного договору таким, що укладений з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ, передбачених кредитним договором. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості. Кредитний договір є дійсним і ніким не оскаржений. Позивачем доведено факт укладення відповідачем кредитного договору, тому позовні вимоги є законними і обґрунтованими. Щодо розрахунку заборгованості та первинних бухгалтерських документів представник позивача зазначає, що інформація про проведення транзакцій зберігається у первісного кредитора, тому позивач не мав можливості надати суду виписку з особового рахунку. Інформація про операції по рахункам є банківською таємницею. Відповідач у відзиві не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів. Фактично відповідач не заперечує факт отримання кредиту, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Представник позивача вважає, що тягар доказування покладається на сторони, тому відповідач як власник карткового рахунку може самостійно отримати виписки по ньому для підтвердження або спростування факту отримання кредиту. Відповідач також мав право подати суду власний розрахунок заборгованості або висновок експерта, складений на його замовлення. Сторона відповідача побудувала свою позицію на концепції «негативного доказу». Сторони не можуть будувати свою позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує, оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Позивачем було надано суду всі наявні в нього документи за спірним кредитним договором. У відповідності до умов договору факторингу передача платіжних доручень та детальних розрахунків заборгованості по кредитному договору здійснюється за окремим запитом позивача. З метою надання вичерпної інформації у справі позивач звернувся до первісного кредитора. 31.01.2025 позивачем одержані докази, тому він просить суд поновити строк для подання доказів, прийняти та долучити до матеріалів справи розрахунок та платіжне доручення. Розрахунок заборгованості, наданий первісним кредитором, доповнює розрахунки заборгованості, додані до позовної заяви. Щодо нарахування відсотків. У відповідності до умов кредитного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків, які були узгоджені сторонами. Відповідач не висловлював заперечень щодо цих умов при підписанні кредитного договору. Відповідач, підписавши кредитний договір, підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті первісного кредитора, та є публічною пропозицією (офертою), а також отримав від первісного кредитора до укладення кредитного договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Нарахування відсотків відповідно до умов кредитного договору є правомірним. Жодна вимога про стягнення заборгованості не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафа, пені). Щодо позовної давності. За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов, тобто від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Outcome: partial