Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування та перебуває під опікою [PERSON] . Заявлені вимоги мотивовано тим, що заявниця не має власних дітей та має намір усиновити дитину. Заявниця має всі умови для гармонійного та всебічного розвитку дитини. Посилаючись на вказані обставини, заявниця просили суд ухвалити рішення про усиновлення нею [PERSON] , [INFO] , та записати її матір`ю дитини. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала повністю та просила суд визнати її усиновлювачем малолітньої малолітнього [PERSON] , [INFO] . Представник Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, за довіреністю Носенко Інна Григорівна не заперечувала проти задоволення вимог заявника. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надали листа про розгляд заяви без участі їх представника. Вислухавши заявницю, заінтересовану особу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятою 24.04.1967 року в Страсбурзі, і яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Принцип 6 Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1959 року Генеральної Асамблеї ООН проголошує що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли є можливість, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові й моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе турбування про дітей, немаючих сім`ї та про дітей немаючих достатніх засобів до існування. Стаття 20 Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1959 року Генеральної Асамблеї ООН відзначає, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно ч.1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 211 СК України, усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Згідно ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , звернулася із заявою щодо усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , який на даний час перебуває під опікою (строком на три місяці) заявниці [PERSON] . [PERSON] народилася [INFO] в м. Дніпропетровську (паспорт серії [NUMBER] , виданий 12 грудня 2003 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області), фізична особа-підприємець, дохід за 2023 рік відповідно до наданої податкової декларації становить 4004690.13 грн. [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебуває, власних дітей не має. Бажає усиновити дитину будь-якої статі віком від 0 до 5 років. Бажання виховувати дитину зумовлено прагненням реалізувати материнський потенціал, надати можливість дитині мати сім`ю, виховуватись в атмосфері родинного тепла, любові, турботи, добра, забезпечити дитині повноцінний розвиток. Рішення про прийняття дитини є обміркованим і виваженим. [PERSON] проживає у трикімнатній квартирі загальною площею - 62,3 кв.м., житловою площею - 42,5 кв.м., яка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 243, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловою В.М., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2352634312101, на праві приватної власності належить заявниці. У квартирі чисто, затишно. Квартира повністю упорядкована, обладнана побутовою технікою та необхідними для використання меблями, відповідає всім санітарно-гігієнічним нормам. Для дитини виділена окрема кімната, яку заявниця облаштувала відповідно віку дитини. В наявності місце для відпочинку ігор, розвитку та навчання дитини. Мати та батько заявниці [PERSON] підтримують наміри доньки усиновити дитину, в разі необхідності готові надавати будь-яку підтримку та допомогу у вихованні та розвитку усиновленої дитини. [PERSON] на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, згідно з медичним висновком від 09.11.2024 р. здорова, може бути усиновлювачем. На підставі витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] , [INFO] , станом на 18.09.2024 на території України є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості, відомості про розшук відсутні. [PERSON] бажає усиновити малолітнього [PERSON] , [INFO] , опікуном над яким призначена на підставі розпоряджень голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № 400-р від 25.09.2024 «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] » та № 401-р від 27.09.2024 «Про внесення змін та доповнень до розпорядження голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 25.09.2024 № 400». Відповідно до акту про факт передачі дитини у сім`ю від 27.09.2024 року, складеного адміністрацією КП «Дніпропетровський центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям» Дніпропетровської обласної ради» в особі директора Чучви А.В. в присутності Першого секретаря Посольства України в Королівстві Нідерланди Бурби Л.В. малолітній [PERSON] , [INFO] , переданий опікуну [PERSON] , [INFO] , до вирішення питання щодо подальшого усиновлення дитини. Малолітній [PERSON] народився [INFO] в м. Першотравенську Дніпропетровської області, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08 жовтня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 93 від 08 жовтня 2019 року. Мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2022 року, справа № 188/1567/21 (№ 2/188/173/2022). Відомості про батька дитини до актового запису про народження внесені відповідн до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (витяг з державного рестру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 00034666372 від 20.01.2022 р.) Рішенням виконавчого комітету Української сільської ради Синельниковського району Дніпропетровської області від 30.06.2022 року №19 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] », малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до повідомлення про первинний облік служби у справах дітей виконавчого комітету Української сільської ради № 58 від 02.08.2023 року малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Української сільської ради з 30.06.2022 року, а також на обліку дітей, які можуть бути усиновлені, з 20.06.2023 року, анкета № 277. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини медичних обстежень у малолітнього [PERSON] , [INFO] , виявлено: ММД: порушення емоційної поведінки, хронічний тонзиліт. [PERSON] зі станом здоров`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , ознайомлена, відповідно до вимог чинного законодавства проконсультована лікарями, має бажання займатися його лікуванням, утриманням та розвитком. Бесіда з малолітнім [PERSON] , [INFO] , щодо його усиновлення не проводилася, тому що дитина за своїм віком та розвитком не усвідомлює факту усиновлення. Відповідно до довідки про близьких родичів малолітнього [PERSON] , [INFO] , виданої виконавчим комітетом Української сільської ряди Синельниковського району Дніпропетровської області від 31 08 2022 року № 186 малолітній [PERSON] , [INFO] , має бабусю - [PERSON] , 1960 р.н., яка проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Братів та сестер на обліку з усиновлення не має. Близьких та рідних, які б мали змогу виховувати малолітнього [PERSON] , [INFO] , немає. [PERSON] перебуває на обліку кандидатів в усиновлювачі в управлінні-службі у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради а № 159/23 від 22.12.2023 року. [PERSON] отримала довідку тренінгового центру Дніпропетровского обласного центру соціальних служб №332/2023 від 13.12.2023 року про проходження курсу підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та рекомендації щодо можливості усиновлення однієї дитини віком від народження до 5 років. Згідно з наданими рекомендаціями, [PERSON] готова взяти на виховання дитину із захворюваннями, які можливо вилікувати. Не рекомендується розміщення дитини, яка потребує постійного догляду, та дитни, батьки якої мають психічні розлади чи захворювання, дитини яка є ВІЛ-позитивною або хворою на СНІД. [PERSON] з порядком та умовами усиновлення, правами і обов`язками кандидатів в усиновлювачі, правовими наслідками усиновлення порядками здійснення контролю за умовами проживання і виховання усиновлених дітей ознайомлена. Усвідомлює всю відповідальність прийнятого нею рішення взяти дитину в свою сім`ю. Відповідно до висновку адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 11.12.2024 року № 4/5-988 про доцільність усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] та відповідність його інтересам дитини, вважається доцільним усиновлення [PERSON] , громадянкою [PERSON] , [INFO] , так як усиновлення дитини провадиться в найкращих інтересах дитини. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Принцип 6 Конвенції "Про права дитини" Генеральної Асамблеї ООН проголошує що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Статтею 20 Конвенції "Про права дитини" Генеральної Асамблеї ООН відзначено, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухвалюючи рішення згідно зі статтею 255 ЦПК України, суд повинен обґрунтовувати задоволення чи відхилення заяви про усиновлення. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Згідно ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України усиновленою може бути дитина. Згідно ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Згідно ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Відповідно до ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтями 80-81 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. Доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 212 СК України визначено вичерпний перелік осіб, які не можуть бути усиновлювачами особи: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Судом встановлено, що заявник [PERSON] не належить до жодної категорії, визначеної ч.1 ст.212 СК України. Разом із тим, за змістом ч.2 ст.212 СК України крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Суд зазначає, що в контексті положень законодавства про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах. Суд зазначає, що звернення до суду зі заявою про усиновлення не повинно бути зумовлено бажанням досягнути іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Під час розгляду даної справи у суду виникли обґрунтовані сумніви щодо добросовісності усиновлення. Суд вважає, що такими діями заявник намагається приховати або створити для себе інші правові наслідки та умови, що пов`язані із усиновленням. Усиновлення повинно мати на меті створення умов для повноцінного розвитку і виховання дитини, забезпечення найкращих інтересів дитини, а не створення передумов для виникнення інших прав у заявника або звільнення від мобілізації заявника на період воєнного стану. Тобто, сам по собі інститут усиновлення не повинен бути формальним та не може підміняти собою та не створювати умови для реалізації прав лише заявника. У даному випадку заявник не надала чітких і переконливих тверджень про дійсні наміри усиновлення, не говорила про любов до дитини, взаємну повагу, намір утримувати та виховувати дітей. При цьому, суд забезпечує охорону, захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав та створює умови для реалізації особою певних прав. Судовий захист не може існувати для захисту фіктивних, мнимих та штучних судових проваджень, які провадяться з іншою метою. Враховує вищевказані обставини, суд вважає дане усиновлення не доцільним та таким, що не відповідає інтересам дітей.

Outcome: dismissed