Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулася [PERSON] з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси, Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] до 29.11.2024 працювала на посаді начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси. Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 25.11.2024 позивач звільнена із займаної посади у зв`язку з реорганізацією Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси. Позивач зазначає, що вказаний наказ є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки позивачу не було запропоновано іншої посади, як на момент вручення попередження про наступне звільнення так і протягом часу до дня звільнення з роботи 29.11.2024. Такі дії не відповідають вимогам чинного законодавства щодо реорганізації підприємства з точки зору трудових відносин і самій суті приєднання Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси до Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. На думку позивача, усі працівники повинні автоматично включатися до штату Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Встановлена законодавством можливість припинення юридичної особи шляхом її приєднання до іншої юридичної особи, тобто по суті одночасне створення іншої більш великої установи, яка буде виконувати повноваження особи, що припиняється, не виключає, а навпаки покладає на роботодавця зобов`язання по працевлаштуванню працівників юридичної особи, яка припиняє свою діяльність. Хоча позивач не отримувала ніяких пропозицій від роботодавця, в Черкаській районній державній лікарні ветеринарної медицини і на даний час є вакантні місця, які могли та повинні були бути запропоновані позивачу. У зв`язку з викладеним позивач просить скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 25.11.2024 «Про звільнення [PERSON] з посади начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси», поновити на посаді начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м Черкаси або на рівнозначній посаді та стягнути з Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 9\~522 грн 00 коп., починаючи з 29.11.2024 до прийняття рішення по справі. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.12.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 08.01.2025 представник Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що у силу нормативно закріплених повноважень, 09.08.2024 видано наказ Голови Держпродспоживслужби № 579 «Про припинення діяльності Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси» (далі наказ), пунктом 1 якого передбачено припинити діяльність Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси шляхом її приєднання до Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. 26 серпня 2024 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області вручено позивачу попередження, яким останню на виконання вимог статті 49-2 КЗпП України попереджено про наступне звільнення із займаної посади відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з реорганізацією Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси. Оскільки закріпленими підпунктом 8 пункту 11 Положення 1 повноваженнями начальник Головного управління призначає та звільняє з посад лише керівників установ, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території Черкаської області, можливості, виходячи з відсутності вакантних посад начальників державних лікарень ветеринарної медицини в Черкаській області, пропонувати позивачу іншу роботу Головне управління не мало. Наказом Головного управління від 25.11.2024 № 549-ОС позивача звільнено з посади начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси з 29.11.2024 відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з реорганізацією Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси. З урахуванням викладеного, як зазначено у відзиві, дії Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області є такими, що відповідають законодавчим нормам, а наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 25.11.2024 № 549-ОС «Про звільнення [PERSON] » є таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 15 січня 2025 року позивачем подано відповідь на відзив Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, в якому позивач, посилаючись на обставини, зазначені у позові, наголошує, що їй не було запропоновано іншої посади як на момент вручення попередження про наступне звільнення, так і протягом часу до дня звільнення з роботи 29.11.2024. Як стверджує позивач, дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства щодо реорганізації підприємства з точки зору трудових відносин і самій суті приєднання Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси до Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. 14 лютого 2025 року представником Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини надано до суду відзив, в якому зазначено, що позивач у позові вказує як на основну підставу незаконного звільнення те, що Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаськіи? області, як роботодавець при попередженні від 26.08.2024 про звільненні із заи?маноі? посади у силу ч. 3 ст. 49-2 КЗпП Украі?ни не запропонувало позивачу іншу роботу. Однак положення статті 49-2 КЗпП Украі?ни, яка покликана забезпечувати захист прав працівника, не визначають процедуру призначення працівників на керівні посади відповідача, не може застосовуватись всупереч встановленим конкурсним процедурам на підприємстві, що було б втручанням в діяльність відповідача-1. Також статтею 49-2 КЗпП України визначено, що включення до переліку вакантних посад виключно тих посад, які б відповідали фаху та здібностям позивача не передбачена. Відповідно до умов статті 42 КЗпП Украі?ни фах та здібності працівника, и?ого кваліфікація враховуються на етапі прии?няття такого працівника на роботу у зв`язку з реалізацією ним переважного права на працевлаштування, передбаченого статтею 49-2 КЗпП Украі?ни, а не на момент пропонування працівникові, що вивільняється, переліку вакантних посад на підприємстві. У доданих до позову письмових доказах відсутня інформація щодо участі позивача у конкурсі на заміщення будь-якоі? вакантноі? посади. Також у відзиві Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини вказано, що навіть за відсутності обов`язку Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області щодо пропозиціі? позивачу на заміщення іншоі? посади у зв`язку з реорганізацією Міськоі? державноі? лікарні ветеринарноі? медицини в м. Черкаси, Черкаська раи?онна державна лікарня ветеринарноі? медицини, як підпорядкована установа Головному управлінню Держпродспоживслужби в Черкаськіи? області 24.10.2024 запропонувала позивачу вакантну посаду завідувача Кам`янським відділом організаціі? протиепізоотичних заходів Черкаськоі? раи?онноі? держаноі? лікарні ветеринарноі? медицини, однак позивач відмовилась. Зазначені вище обставини стверджуються протоколом № 8 від 24.10.2024 виі?зноі? наради Черкаськоі? раи?онноі? державноі? лікарні ветеринарноі? медицини. Факт присутності [PERSON] на зазначеніи? вище нараді можуть підтвердити свідки. Інші вакантні посади на дату попередження позивача 26.08.2024 про наступне звільнення та до дати звільнення 09.08.2024 були відсутні. 20 лютого 2025 року позивачем подано відповідь на відзив Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини, в якому позивач, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві, наголошує, що їй не було запропоновано іншої посади як на момент вручення попередження про наступне звільнення, так і протягом часу до дня звільнення з роботи 29.11.2024. Як стверджує позивач, долучений до відзиву протокол виїзної наради не свідчить про виконання відповідачем Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаськіи? області вимог ст.49-2 КЗпП України, що стверджується аудіозаписом вказаної наради. Порушення роботодавцем під час звільнення позивача з роботи вимог ст. 49-2 КЗпП України свідчить про незаконність звільнення позивача з роботи, що є підставою для поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також у відповіді на відзив вказано, що твердження відповідача про те, що посада начальника Міськоі? державноі? лікарні ветеринарноі? медицини в м. Черкаси є конкурсною не відповідають дійсності. Так, посилаючись на правові висновки Верховного Суду у постанові від 18.10.2017 у справі №6-1723цс17, позивач стверджує, що роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч.3 ст.49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані усі інші вакантні посади (інша робота), які з`явились на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. 28 лютого 2025 року представником Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаськіи? області надано додаткові письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що на підтвердження своі?х позовних вимог позивач у відповіді на відзив зазначила, що «Долучении? до відзиву на позовну заяву протокол виі?зноі? наради від 24.10.2024 року ніяким чином не свідчить про виконання відповідачем №1 вимог ст. 49-2 КЗпП України, що підтверджується аудіозаписом вказаноі? наради (диск аудіозапису додається)». Відповідачем 1 у вказаніи? справі є Головне управління. Тому, враховуючи, що представники Головного управління не брали участі у виїзній нараді, аудіозапис виі?зноі? наради Черкаськоі? раи?онноі? державноі? лікарні ветеринарноі? медицини, проведеноі? в Міськіи? державніи? лікарні ветеринарноі? медицини м. Черкаси не може бути доказом того, що Головним управлінням відносно позивача порушено вимоги статті 49-2 КЗпП Украі?ни. Головне управління акцентує увагу на тому, що з урахуванням змісту статті 492 КЗпП Украі?ни, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. 26 серпня 2024 року Головним управлінням позивачу вручено попередження, яким останню на виконання вимог статті 49-2 КЗпП попереджено про наступне звільнення із заи?маноі? посади відповідно до пункту 1 частини першоі? статті 40 КЗпП України, у зв`язку з реорганізацією Міськоі? державноі? лікарні ветеринарноі? медицини в м. Черкаси. Оскільки за повноваженнями, закріпленими підпунктом 8 пункту 11 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаськіи? області, затвердженого наказом Державноі? служби Украі?ни з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 24 лютого 2020 року №167, начальник Головного управління призначає та звільняє з посад лише керівників установ, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на територіі? Черкаськоі? області, можливості, виходячи з відсутності вакантних посад начальників державних лікарень ветеринарноі? медицини в Черкаськіи? області, пропонувати позивачу іншу роботу Головне управління не мало. Дані обставини були підтверджені Головним управлінням наданим Соснівському раи?онному суду м. Черкаси та сторонам справи листом від 31.01.2025 №7-0-23-04/341-25, зі змісту якого слідує те, що з дня попередження про наступне звільнення позивача 26.08.2024 і по дании? час відсутні вакантні посади керівників установ, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на територіі? Черкаськоі? області. З урахуванням викладеного, Головне управління ставить під сумнів аудіозапис як доказ, виходячи із сумнівності и?ого належності, визначеноі? частиною першою статті 77 ЦПК Украі?ни, оскільки вказании? аудіозапис в частині вимог позивача, адресованих Головному управлінню, не містить інформаціі? щодо предмета доказування. Прослухавши аудіозапис, Головним управлінням поставлено під сумнів и?ого допустимість як доказу, оскільки позивачем не було попереджено присутніх на виі?зніи? нараді Черкаськоі? раи?онноі? державноі? лікарні ветеринарноі? медицини про те, що нарада буде записуватися, та не було отримано дозволу на такии? запис. Факт прихованого здіи?снення аудіозапису наради позивачем підтверджується і з огляду на те, що в протоколі № 8 виі?зноі? наради Черкаськоі? раи?онноі? лікарні ветеринарноі? медицини від 24.10.2024 відсутні відомості про здіи?снення аудіозапису даноі? наради. Щодо змісту самоі? наради, нібито записаноі? позивачем, без проведеноі? фоноскопічноі? експертизи, достатніх об`єктивних передумов вважати, що це саме запис наради, проведеноі? Черкаською раи?онною державною лікарнею ветеринарноі? медицини, не вбачається. Головне управління, виходячи з цитат, озвучених в ході наради нібито позивачем, звертає увагу на те, що останньою при заявленому бажанні поновитися на посаді начальника Міськоі? державноі? лікарні ветеринарноі? медицини в м. Черкаси, ставиться під сумнів власна спроможність виконувати ввірені вказаною посадою повноваження. У судовому засіданні позивач та її представник на задоволенні позову наполягали з підстав зазначених у позовній заяві та відповідях на відзиви. Щодо наданих до відповідей на відзиви аудіозаписів позивач, враховуючи низьку якість запису та технічну неможливість їх прослуховування у судовому засіданні відмовилась від вказаних аудіозаписів як доказів на підтвердження її доводів в обґрунтування позовних вимог. Представники відповідачів проти задоволення позову категорично заперечували. Допитана у судовому засіданні 30.06.2025 у якості свідка [PERSON] показала суду, що вона обіймає посаду лікаря ветеринарної медицини Черкаської раи?онної державної лікарні ветеринарноі? медицини, раніше працювала у Міській державній лікарні ветеринарноі? медицини в м. Черкаси. Як показала [PERSON] , позивач, як начальник Міськоі? державноі? лікарні ветеринарноі? медицини в м. Черкаси та голова комісії з реорганізації Міськоі? державноі? лікарні ветеринарноі? медицини в м. Черкаси напередодні 24.10.2024 повідомила працівників лікарні, що 24.10.2024 відбудеться виїзна нарада із представниками Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. 24 жовтня 2024 року дійсно відбулась виїзна нарада у приміщенні міської лікарні, на якій уповноважені особи Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини усно пропонували усі вільні посади у Черкаській районній державній лікарні ветеринарної медицини. Так на нараді, на якій був присутній увесь колектив міської лікарні, у тому числі і позивач, було оголошено, які є вакантні посади, та хто згоден із запропонованими, після наради може писати заяву на переведення. Також свідок [PERSON] показала суду, що позивачу було запропоновано посаду завідувача Кам`янського відділу, оскільки позивач хотіла рівнозначну посаду. Ті, хто погоджувався із запропонованими посадами, залишились після наради і писали заяви. Чи писала таку заяву позивач, свідку не відомо. За тиждень після наради позивач нагадала усім, що наступного дня знову приїдуть представники районної лікарні. 30 жовтня 2024 року до міської лікарні приїхали представники районної лікарні, які відібрали заяви на наявні вакантні посади. Як показала свідок суду 30.10.2024 міська лікарня припинила діяльність, а з 01.11.2025 свідок вже була зарахована до штату районної лікарні. Допитана у судовому засіданні 30.06.2025 у якості свідка [PERSON] показала суду, що вона обіймає посаду офіційного ветеринарного лікаря Канівської районної ветеринарної лікарні, раніше працювала у Міській державній лікарні ветеринарноі? медицини в м. Черкаси. 24 жовтня 2024 року у приміщенні міської лікарні відбулась виїзна нарада із представниками Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини, на яку було запрошено усіх працівників міської лікарні. Позивач теж була присутня на нараді. На нараді 24.10.2024 у зв`язку з реорганізацією було запропоновано вакантні посади у районній лікарні. Так усно було оголошено, що, зокрема, наявні 3 вакантні посади офіційних ветеринарних лікарів, 2 ветеринарних лікаря, 1 фельдшера, також є посади у Чигирині та Кам`янці. У Чигирині посада заступника відділу, а у Кам`янці начальника відділу, яка була запропонована позивачу як рівнозначна посада. Хто погодився, писали заяву на переведення. Хто вів протокол наради, та як його оформлювали свідок не пам`ятає. Через тиждень після наради свідка було ознайомлено із протоколом. Допитана у судовому засіданні 30.06.2025 у якості свідка [PERSON] показала суду, що вона працює лікарем ветеринарної медицини Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини, раніше працювала у Міській державній лікарні ветеринарноі? медицини в м. Черкаси. 24 жовтня 2024 року у приміщенні міської лікарні відбулась виїзна нарада із представниками Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини, на яку було запрошено усіх працівників міської лікарні. Так 24.10.2024 зачитали порядок денний, пояснили з якого приводу усіх зібрали, а саме через реорганізацію міської лікарні. Також як показала [PERSON] на нараді 24.10.2024 позивачу, яка була присутня на нараді, було запропоновано рівнозначну посаду начальника Кам`янського відділу. Також було оголошено інші вакантні посади, і сказано, що, хто згоден із запропонованими, хай пише заяви на зарахування до штату районної лікарні, а також повідомили, які документи будуть потрібні для оформлення. До 24.10.2024 посади працівникам міської лікарні не пропонувались, про реорганізацію було повідомлено раніше. Хто вів 24.10.2024 протокол наради свідок не пам`ятає, але хтось із працівників районної лікарні, протокол писали від руки, потім оформили друкованим текстом. Заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення представників відповідачів, покази допитаних 30.06.2025 у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з трудовою книжкою [NUMBER] [PERSON] 05.01.2018 була призначена на посаду начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси. Відповідно до наказу Голови Держпродспоживслужби №579 від 09.08.2024 «Про припинення діяльності Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси», передбачено припинення діяльності Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси шляхом її приєднання до Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. 26 серпня 2024 року [PERSON] ознайомилася з попередженням про наступне звільнення з займаної посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з реорганізацією Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси. Як зазначено у протоколі виїзної наради Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 24.10.2024, яку проведено у приміщенні міської державної лікарні ветеринарної медицини, [PERSON] інспектор відділу кадрів Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини проінформувала присутніх, зокрема [PERSON] , про те, що станом на 24.10.2024 у Черкаській районній державній лікарні ветеринарної медицини є наступні вакантні посади, зокрема завідувач Кам`янським відділом організації протиепізоотичних заходів Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини 1 посада, [PERSON] . Підводячи підсумки наради [PERSON] начальник Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини наголосила усім присутнім, хто має бажання перейти працювати на рівнозначні посади до Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини, можуть написати заяви на переведення і з 01.01.2024, дані працівники будуть зараховані до штату Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Відповідно шість осіб виявили бажання перевестися на вакантні посади, при цьому було прийнято шість заяв на переведення, серед яких позивач відсутня. Оскільки питання порядку денного вичерпано було прийнято рішення з 01.01.2024 зарахувати до штату Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини шляхом переведення шість осіб відповідно до поданих заяв. Згідно з наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області «Про звільнення [PERSON] » №549-ОС від 25.11.2024 позивача було звільнено з посади начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси 29.11.2024, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з реорганізацією Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси. Відповідно до довідки про доходи №128 від 11.12.2024 виданої Міською державною лікарнею ветеринарної медицини в м. Черкаси, дохід [PERSON] за вересень 2024 року становить 12\~479 грн 56 коп. за 21 фактично відпрацьований день, за жовтень 2024 року 9\~738 грн 61 коп. за 21 фактично відпрацьований день. Всього 22\~218 грн 17 коп. за 42 фактично відпрацьованих дні. Середньоденна заробітна плата становить 529 грн 00 коп. Згідно з положенням про Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, затвердженим наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 №167 (далі Положення №167) завданням Головного управління є реалізація повноважень Держпродспоживслужби на території Черкаської області. Пунктом 11 Положення №167 визначено, що начальник Головного управління, зокрема здійснює добір кадрів до Головного управління, призначає на посади за погодженням з Головою Держпродспоживслужби керівників самостійних структурних підрозділів Головного управління та звільняє їх з посад, призначає та звільняє з посад інших державних службовців та працівників Головного управління, керівників установ, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території Черкаської області. Відповідно до положення про Міську державну лікарню ветеринарної медицини в м. Черкаси, затвердженої наказом Держпродспоживслужби від 23.08.2017 №239, Міська державна лікарня ветеринарної медицини в м. Черкаси відповідно до Закону України «Про ветеринарну медицину» є державною установою ветеринарної медицини, підпорядковується Головному управлінню Держпродспоживслужби в Черкаській області і належить до сфери управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Згідно з п. 6 положення про Міську державну лікарню ветеринарної медицини в м. Черкаси, затвердженої наказом Держпродспоживслужби від 23.08.2017 №239 лікарню очолює начальник, який має вищу освіту відповідного напряму підготовки та стаж роботи на посаді лікаря ветеринарної медицини не менше трьох років. Начальник лікарні призначається на посаду і звільняється з посади начальником Головного управління. Відповідно до положення про Черкаську районну державну лікарню ветеринарної медицини, затвердженої наказом Держпродспоживслужби від 31.08.2023 №644, лікарня є правонаступником Городищенської, Кам`янської, Корсунь-Шевченківської, Смілянської, Чигиринської районних державних лікарень ветеринарної медицини та Смілянської міської державної лікарні ветеринарної медицини. До складу Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини входять структурні підрозділи у формі секторів та відділів, а також дільничні лікарні, дільниці, пункти ветеринарної медицини. Згідно з п. 7 положення про Черкаську районну державну лікарню ветеринарної медицини, затвердженої наказом Держпродспоживслужби від 31.08.2023 №644 лікарню очолює начальник, який має вищу освіту відповідного напряму підготовки та стаж роботи на посаді лікаря ветеринарної медицини не менше трьох років. Начальник лікарні призначається на посаду і звільняється з посади начальником Головного управління. Відповідно до листа начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 31.01.2025 №7-04-23-04/341-25 до сфери управління Держпродспоживслужби на території Черкаської області належать: Золотоніська районна державна лікарня ветеринарної медицини (начальник [PERSON] , призначена на посаду 23.01.2023); Звенигородська районна державна лікарня ветеринарної медицини (начальник ткаченко Андрій Вікторович, призначений на посаду 13.02.2019); Черкаська районна державна лікарня ветеринарної медицини (начальник Соловей Ганна Володимирівна призначена на посаду 24.01.2023); Уманська районна державна лікарня ветеринарної медицини (начальник Кулакевич Наталія Володимирівна, призначена на посаду 16.08.2012); Звенигородська, Золотоніська, Уманська районні державні лабораторії Держпродспоживслужби реорганізовуються шляхом їх приєднання до Черкаської регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби. Повноваження щодо управління справами даних установ передані до відповідних комісій з їх реогранізації. Також у листі начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 31.01.2025 №7-04-23-04/341-25 зазначено, що з дня попередження про наступне звільнення [PERSON] , начальника міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси, 26.08.2024 і по даний час відсутні вакантні посади керівників установ, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території Черкаської області. Крім того суду надано штатний розпис Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини на 2024 та 2025 роки, штатний розпис міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси на 2024 рік, та структура на 2024, 2025 роки Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно з ч. 4 ст. 36 КЗпП України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України). Тобто можливість звільнення працівників у разі реорганізації підприємства допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників. Скорочення чисельності та скорочення штату це не тотожні поняття. Скорочення чисельності передбачає зменшення кількості працівників, натомість скорочення штату зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. За таких умов одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15 та Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 755/3972/17-ц.\~ При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач працювала на посаді начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси, діяльність якої була припинена шляхом її приєднання до Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Згідно зі статтею 104 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Частиною першою статті 106 ЦК України визначено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Юридична особа правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи правонаступника. Якщо юридичних осіб правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно (ч. 5 ст.107 ЦК України). Про майбутнє вивільнення позивач була попереджена завчасно, що останньою під час розгляду справи не заперечувалося. У постанові від 28 серпня 2024 року у справі № 641/1334/23(провадження № 14-54цс24) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на підставі системного аналізу пункту 1 частини першої та частини другої статті 40, частини другої статті 49-2 КЗпП України з метою забезпечення цієї гарантії на власника або уповноважений ним орган у разі звільнення працівника у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці покладається обов`язок під час попередження працівника про таке звільнення одночасно запропонувати йому наявні вакантні посади. Отже, законодавець встановив принцип одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад для забезпечення гарантії права громадян на сприяння у збереженні роботи. За приписами частини другої статті\~40, частини третьої статті\~49-2 КЗпП України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Водночас роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Такий обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення. При вирішенні справи судом встановлено та не спростовано позивачем, що останній було достеменно відомо про всі наявні у Черкаській районній державній ветеринарній лікарні вакансії, зокрема про посаду завідувача Кам`янським відділом організації протиепізоотичних заходів Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини, що стверджується протоколом виїзної наради Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини № 8 від 24.10.2024, яку проведено у приміщенні міської державної лікарні ветеринарної медицини, а також підтвердили у судовому засіданні свідки, які показали суду, що позивач була присутньою на нараді, під час якої було оголошено усі наявні у Черкаській районній державній ветеринарній лікарні вакансії. Так у протоколі виїзної наради №8 від 24.10.2024 зазначено та ствердили у судовому засіданні свідки, що під час наради усім присутнім, зокрема і позивачу, яка також була присутня на нараді було наголошено про те, що хто має бажання перейти працювати на рівнозначні посади до Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини, можуть написати заяви на переведення і з 01.01.2024, дані працівники будуть зараховані до штату Черкаської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Щодо наданих до відповідей на відзиви аудіозаписів позивач, враховуючи низьку якість запису та технічну неможливість їх прослуховування у судовому засіданні відмовилась від вказаних аудіозаписів як доказів на підтвердження її доводів в обґрунтування позовних вимог. Також у листі начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 31.01.2025 №7-04-23-04/341-25 зазначено, що з дня попередження про наступне звільнення [PERSON] , начальника міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси, 26.08.2024 і по даний час відсутні вакантні посади керівників установ, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території Черкаської області. Відтак враховуючи, що Черкаська районна державна лікарня ветеринарної медицини, як правонаступник Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Черкаси, виконала свій обов`язок щодо працевлаштування позивача,\~запропонувала їй вакантні посади у Черкаській районній державній лікарні ветеринарної медицини, від яких позивач відмовилась, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином виконав обов`язки, передбачені статтею 49-2 КЗпП України, та інші вимоги трудового законодавства під час процедури звільнення позивача. Таким чином на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що вказана вимога є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивача та поновлення на роботі, а оскільки в задоволенні основних позовних вимог відмовлено, то похідні вимоги також задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed