Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІН ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач аргументує тим, що 28.09.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту №335630, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачці грошові кошти в розмірі 7000,00 грн., строком на 30 днів, а відповідач зобов`язалася їх провернути та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за даним договором виконало повністю, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та строк, визначений умовами Договору. Однак відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитними договором, яка станом на дату укладення договору відступлення права вимоги становила 16250,00 грн., а саме: сума основного боргу 4000,00 грн., сума боргу за процентами 2160,00 грн., сума боргу за пенею та штрафами 9960,00 грн.. 12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (нова назва ТОВ «ВІН ФІНАНС») було укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором. 18.02.2019 укладено додаткову угоду №12 та на виконання договору факторингу підписано реєстр права вимоги №13 від 18.02.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №335630 від 28.09.2018 перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (нова назва ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Після відступлення права вимоги відповідачка заборгованість не погасила, а тому ТОВ «ВІН ФІНАНС» просить поновити строк позовної давності для подання позову до суду та стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість в сумі 21620,50 грн., що складаються з: заборгованість за кредитним договором - 16520,00 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних 1488,16 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 3612,32 грн.. Крім того, просять поновити строк позовної давності на підставі п.16 Прикінцевих положень ЦК України. Ухвалою Погребищенського районного суду від 03.06.2025 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві міститься вимога про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася також, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлялася завчасно у встановленому законом порядку, однак судові повістки повернулися до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 53-54, 59-60), що відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що дійсно 28.09.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] в електронній формі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», був укладений договір про надання фінансового кредиту №335630 (а. с. 8-10). Відповідно до п. 1.1, 1.4. договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 4000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором. 12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» уклали договір факторингу № 1 (а. с. 19-21). 18.02.2019 укладено додаткову угоду №12 (а. с. 11) та підписано реєстр права вимоги №13 від 18.02.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №335630 від 28.09.2018 перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а. с. 31-32). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 18.02.2019 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №335630 від 28.09.2018 становить 16250,00 грн., а саме: сума основного боргу 4000,00 грн., сума боргу за процентами 2160,00 грн., сума боргу за пенею 400 грн., сума боргу за штрафами 9960,00 грн. (а. с. 12-15). 25.07.2024 загальними зборами учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» прийнято рішення про зміну назви на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а. с. 23). Як визначено у статтях\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України). У\~статті 1077 ЦК України\~визначено поняття договору факторингу. Договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, 514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом норм діючого законодавства, які регулюють право вимоги, представник позивача повинен надати належні та допустимі докази на підтвердження, що ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло право вимоги по виконанню відповідачем боргових зобов`язань за договором № 335630 про надання фінансового кредиту, укладеного 28.09.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] на підставі договору факторингу № 1, укладеного 12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (далі - Договір). Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 Договору право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному Додатку. Пунктом 8.1. визначено, що цей Договір набуває чинності та всі права та обов`язки Сторін за цим Договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін, та скріплення печатками (за наявності її у Сторони). У пункті 8.2 Договору передбачено, що його строк починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31.12.2018, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Враховуючи вищевказані умови договору, обов`язковим підтвердженням переходу прав вимог за цим договором факторингу є реєстр прав вимоги. Судом встановлено, що Договір факторингу № 1 укладено між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» 12.04.2018, тобто ще до підписання кредитного договору № 335630 від 28.09.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] .. Разом із тим, до позову долучено копію реєстру прав вимог № 13 від 18.02.2019, тобто складеного поза межами строку дії вказаного вище договору факторингу, відтак за вказаних обставин позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 335630 від 28.09.2018 від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». У постанові Верховного Суду від 24.04.2018 по справі № 914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень статей\~512,\~514ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. За таких обставин, станом на день укладення договору про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідачка не була боржником ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та не мала перед ним будь-яких зобов`язань, оскільки договір позики був укладений після укладення договору факторингу (відступлення права вимоги). Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. Встановлені обставини свідчать про те, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (нова назва ТОВ «ВІН ФІНАНС») перейшло право вимоги до відповідачки від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідно до договору факторингу, тобто не доведено набуття права первісного кредитора. Крім того позивачем до позову не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідачки, зокрема, первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» [PERSON] на підставі договору № 335630 від 28.09.2018, банківських виписок тощо, хоча позивач був зобов`язаний подати суду всі наявні в нього докази на підтвердження обставин, що є підставою його позовних вимог. Також суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи дійсно кошти передані позичальнику у кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість і безпідставність позовних вимог, а відтак позов до задоволення не підлягає. Щодо клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст.256ЦК України). Частиною 3\~статті 267ЦК України\~передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Постанова від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Враховуючи викладене, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ТОВ «ВІН ФІНАНС», що має наслідком відмову у задоволенні позову, а відповідачем не заявлено про застосування позовної давності, питання щодо строків позовної давності до вимог позивача вирішенню судом не підлягає. На підставі п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed