Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», про визнання незаконним наказу про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору, визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» від 27 квітня 2022 року № 39к в частині призупинення дії трудового договору з 28 квітня 2022 року з [PERSON] . Стягнуто з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 квітня 2022 року по 08 лютого 2023 року в сумі 661 399,72 гривень та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку в сумі 45 322,20 гривень, без вирахування податків та зборів. Стягнуто з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. Стягнуто з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на користь держави судовий збір у розмірі 7067,21 гривень. В іншій частині позову, відмовлено. 02.12.2024 до суду надійшла заява Голиці Т.І. , яка діє в інтересах [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення, в якій остання просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 153 782,23 грн. Мотивуючи подану заяву, зазначає, що у позові було наведено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які на той момент становили 49 000 грн, протягом 5 днів після ухвалення рішення в порядку частини востмої статті 141 ЦПК України [PERSON] було подно клопотання про приєднання доказів до маетріалів справи, які підтверджують що ним понесення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 153 782,23 грн. Даними доказами підтверджується, що 03 січня 2023 року, 29 листопада 2024 року, позивачем, відповідно до договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2020 року № 48/цс, з урахуванням додаткової угоди від 20.04.2023 до Договору, було оплачено надану йому професійну правничу допомогу у справі № 760/9324/23, шляхом переказу 40 000 грн на рахунок Адвокатського бюро «Івана Хомича». Правнича допомога за пунктом 4.2 договору в сумі 113 782,23 грн сплачується позивачем в строк протягом 5 робочих днів з дня отримання останнім стягнених сум заробітної плати. Враховуючи, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість підлягають розподілу незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, стороною позивача підтверджено належними доказами обсяг витрат, представник просила заяву задовольнити. 04.12.2024 до суду надійшла заява представника відповідача Клименко Артема Ростиславовича, який діє в інтересах Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу та просить їх розподілити між сторонами з відповідним зарахуванням, враховуючи пропорційность задоволеного позову. Свою заяву мотивує тим, що відповідно до п.?4.1 Договору №?5/978/USE-13.3-45-Д/Г-23 від 02.06.23, за надання професійної правничої допомоги Відповідач сплатив Адвокатському об?єднанню «Клименко і Партнери» гонорар у такому розмірі та порядку: Авансовий платіж - 30?000,00?грн, який покриває первинний аналіз справи, визначення предмета та обсягу доказування, спільний збір доказів, аналіз доказів, формування та узгодження правової позиції, підготовку і подання заяв по суті справи, процесуальних заяв, клопотань та заперечень. Оплата судової роботи адвокатів - 3000,00?грн за прибуття до суду для ознайомлення з матеріалами справи, поштові витрати - 475,20 грн. на підтвердження чого надав відповідні квитанції. 13.12.2024 до суду надішли заперечення представника відповідача проти заяви сторони позивача про ухвалення додаткового рішення, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, заперечення проти клопотання позивача про приєднання доказів понесення судових витрат, в яких зазначив, що докази понесення судових витрат подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду - за умови, що сторона заявила про такі витрати до завершення дебатів. Позивач жодної відповідної заяви у судовому засіданні не зробив і подав клопотання про приєднання доказів витрат із порушенням строків. Це є підставою для залишення такого клопотання без розгляду. Крім того, Позивач заявив до стягнення витрати на правничу допомогу у сумі 153?782,23?грн, попри незначну складність справи та обсяг наданих послуг. Із поданих актів випливає погодинна ставка 1000?грн і фактична тривалість - 40?годин. Проте, при включенні «гонорару успіху» ставка штучно підвищується до 3844,56?грн за годину. Такий розрахунок є явно неспівмірним із ринковими ставками і суперечить принципу розумності витрат. Зазначив, що відповідно до п.?4.2 договору між позивачем та його адвокатом, нарахування «гонорару успіху» здійснюється лише після фактичного отримання стягнутих сум на виконання рішення суду. Оскільки рішення ще не набрало законної сили та жодних виплат не відбулося, підстав для стягнення цієї суми наразі немає. У позовній заяві орієнтовні витрати заявлено в розмірі 49?000?грн. У поданій заяві позивач заявляє понад 153?000?грн, тобто більш ніж утричі більше. Однак позивач ще на стадії укладання договору знав про умови нарахування «гонорару успіху», але не відобразив цю суму в орієнтовному розрахунку. Позивач окремо заявив оплату за складання позовної заяви (7000?грн) та додатково 1000?грн за технічні послуги з підготовки копій документів для направлення до суду. Такі технічні послуги вважає, що не є видами адвокатської діяльності і не підлягають відшкодуванню як правнича допомога. Враховуючи викладене просив зменшити розмір витрат Позивача на правову допомогу, що підлягають розподілу між сторонами. 19.12.2024 до суду надійшли заперечення сторони позивача щодо заяви відповідача про судові витрати, в яких представник зазначила, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28.04.2022 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку. Порушення трудових прав Позивача встановлено судом: вина Відповідача доведена, а причинно-наслідковий зв`язок між його діями та шкодою Позивачеві підтверджено. Водночас Відповідач не вчиняв дій для досудового чи мирного врегулювання спору та під час розгляду справи подавав до суду недостовірні відомості, намагаючись спростувати готовність Позивача приступити до роботи. Відповідно до п.?21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №?755/9215/15-ц, суд при визначенні суми відшкодування витрат має виходити з критеріїв їх реальності, необхідності та розумності. Відповідач не довів, що залучення зовнішніх адвокатів було неминучим та обґрунтованим за наявності у його структурі Юридичного управління з працівниками-адвокатами. Значна частина робіт адвоката Відповідача стосувалася участі у внутрішніх нарадах та підготовки типових заяв, що не потребують специфічних знань і часу у заявленому обсязі. Крім того, витрати на виїзд адвоката для ознайомлення з матеріалами справи не були необхідними чи обґрунтованими, оскільки адвокат вже здійснював представництво у справі з початку провадження та був обізнаний із її матеріалами. Також, представник позивача зазначила, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, з урахуванням характеру спору та складності справи, відповідачем не було вчинено будь-яких юридично значущих дій, які мали вплив на розгляд судової справи, тому є всі підстави для зменшення розміру витрат, які підлягають стягненню з позивача. 23.12.2024 представник Відповідача подав до суду заяву у відповідь на заперечення Позивача, в якій наголосив, що твердження останньої про нібито повне задоволення позовних вимог не відповідає дійсності. Вказано, що рішенням суду позов задоволено частково, у зв`язку з чим судові витрати мають розподілятися між сторонами пропорційно до задоволених вимог. Вказує, що Позивач не вживав жодних заходів для врегулювання спору в досудовому порядку, як і під час судового розгляду, тому необґрунтованим є посилання на відсутність з боку Відповідача ініціативи щодо мирного врегулювання спору. Представник Відповідача підкреслив, що досягнення домовленостей є процесуальним правом обох сторін, а не обов`язком лише однієї з них. У заяві також звернено увагу на те, що обсяг витраченого часу та рівень оплати правничої допомоги у представників сторін є співставними, що спростовує доводи Позивача про нібито завищені витрати Відповідача на правову допомогу з урахуванням предмета спору та складності справи. Окремо наголошено, що представником Відповідача здійснено значний обсяг роботи: сформовано правову позицію у справі, зібрано та подано до суду великий обсяг письмових доказів, підготовлено та подано заяви по суті, а також інших процесуальних документів. У зв`язку з наведеним, у заяві підкреслюється, що сам факт винесення судом рішення на користь однієї зі сторін не може свідчити про неналежне виконання своїх професійних обов`язків представником іншої сторони. Враховуючи наведене, просив відмовити в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення. 30.12.2024 від представника Відповідача надійшла заява про вступ у справу як представника. 17.06.2025 до суду надійшли заперечення сторони позивача щодо заперечення проти клопотання позивача про зменшення витрат відповідача на оплату провової допомоги в яких зазначає, що ДК «Укрспецекспорт» має власний юридичний департамент із достатньою кількістю адвокатів, які вже здійснювали представництво компанії в судах без укладання окремих договорів і додаткової оплати. Це підтверджує наявність у Відповідача можливості самостійно захищати свої інтереси без залучення сторонніх юристів. Відтак витрати на оплату послуг зовнішнього адвокатського об`єднання не були об`єктивно необхідними і не підлягають компенсації Позивачем. Крім того, відповідач фінансується за рахунок державних коштів і має власний юридичний департамент, який здатний здійснювати представництво в судах без додаткових витрат на сторонніх адвокатів. Разом з тим, відповідач системно укладав договори з приватним адвокатським об`єднанням на значні суми, не довівши необхідності таких витрат. Це свідчить про відсутність обґрунтованої необхідності у витратах на зовнішню правничу допомогу та унеможливлює їх компенсацію за рахунок Позивача. Щодо доводів Відповідача відносно того, що докази понесення Позивачем своїх судових витрат подані із пропуском встановленого ЦПК України строку зазначає, що Позивач заздалегідь подав попередній розрахунок судових витрат і після отримання рішення суду у максимально стислий строк подав докази понесених витрат у межах дозволених ЦПК п`яти днів. З огляду на розгляд справи у спрощеному провадженні без дебатів та виклику сторін, Позивач не мав можливості подати ці докази раніше. Крім того, разом із цими запереченнями Позивач подає до суду окреме клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу. У зазначеному клопотанні Позивач обґрунтовує неможливість подання таких доказів до ухвалення рішення суду через особливості спрощеного позовного провадження без виклику сторін та відсутність стадії судових дебатів. Позивач просить суд визнати причини пропуску строку поважними та поновити його для забезпечення реалізації права на відшкодування понесених витрат у зв`язку з розглядом справи. 07.07.2025 на електронну адресу суду від представника відповідача до суду надійшли заперечення щодо заперечень позивача від 16.06.2025, заперечення проти заяви позивача від 16.06.2025 про поновлення процесуального строку. 08.07.2025 засобами поштового зв`язку від представника відповідача до суду надійшли заперечення щодо заперечень позивача від 16.06.2025, заперечення проти заяви позивача від 16.06.2025 про поновлення процесуального строку. На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України, сторони в судове засідання не викликались. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши зміст поданих до суду заяв, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, представник позивача у заяві про розгляд справи у її відсутність зазначила, що докази понесених позивачем судових витрат будуть подані до суду після ухвалення рішення відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, та у встановлений законодавством 5 денний строк звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додала відповідні докази. Представник відповідача 19 вересня 2023 року подав до суду заяву про судові витрати, в якій зазначив, що докази понесених відповідачем судових витрат будуть подані до суду після ухвалення рішення відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, та у встановлений законодавством 5 денний строк звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додав відповідні докази. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131 св 19. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів заяви 29 грудня 2022 року між Адвокатським бюро «Івана Хомича», від імені та в інтересах якого діє адвокат Голиця Т. І. та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги № 48/цс. Відповідно до пункту 1.1. договору клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 4.1. договору визначено, що за надання правової допомоги за цим договором клієнт сплачує адвокатському бюро суму в розмірі 20 000 грн в строк протягом 15 робочих днів з дня підписання договору. Клієнт також зобов`язується сплатити адвокатському бюро за надання правової допомоги за цим договором суму в розмірі 20% від стягнених сум заробітної плати, які будуть фактично виплачені клієнту на виконання рішення суду, яким буде задоволено позов клієнта, в строк протягом 5 робочих днів з дня отримання клієнтом стягнених сум заробітної плати (пункт 4.2 договору). Клієнт зобов`язується додатково сплачувати адвокатському бюро суму в розмірі 3 000 грн за участь адвоката в судовому засіданні по справі клієнта (пункт 4.3 договору). Відповідно до пункту 4.4 договору за результатами надання правової допомоги в повному обсязі згідно з умовам даного договору складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро правової допомоги і її вартість. Додатковою угодою від 20.04.2023 до Договору про надання правової допомоги №48/цс від 29.12.2022 сторони дійшли згоди викласти п.2.1 в наступній редакції - адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов?язання з надання правової допомоги та представляти у встановленому порядку інтереси клієнта у справі за позовом клієнта до Державної компанії «Укрспецекспорт» про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору з клієнтом, стягнення на користь клієнта середнього заробітку за весь період призупинення дії трудового договору з клієнтом, починаючи з 28.04.2022, визнання незаконним та скасування наказу Державної компанії «Укрспецекспорт» від 08.02.2023 №?121-к про звільнення клієнта, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.». Крім того, сторони дійшли згоди викласти п. 4.1. Договору в наступній редакції: «4.1. За надання правової допомоги за цим Договором КЛІЄНТ сплачує адвокатському бюро суму в розмірі 40000 грн. в строк протягом 10 робочих днів з дня виставлення адвокатським бюро клієнту рахунку-фактури на оплату послуг згідно з цим Договором». З Акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 29 листопада 2024 року за договором про надання правової допомоги від 20 квітня 2022 року № 48/цс та Додатковою угодою від 20.04.2023 до Договору підписаного між позивачем та адвокатським бюро «Івана Хомича», детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі № 760/9324/23 вбачається, що позивачу було надано наступну правничу допомогу: первинний аналіз документів, наданих клієнтом щодо призупинення дії трудового з ним як працівником ДК «Укрспецекспорт», консультації з клієнтом щодо узгодження правової позиції - 3 год. - 3 000 грн; правова оцінка та аналіз судової практики - 4 год. - 4 000 грн; підготовка та подання адвокатських запитів до ДК «Укрспецекспорт» - 8 год. - 8 000 грн; написання позовної заяви - 7 год. - 7 000 грн; підготовка позовної заяви та копій документів до неї для направлення до суду - 1 год. - 1 000 грн; аналіз відзиву на позовну заяву - 2 год. - 2 000 грн; написання відповіді на відзив відповідача - -5 год. - 5 000 грн; аналіз заперечень відповідача - 2 год. - 2 000 грн; написання двох клопотань про приєднання доказів до матеріалів справи разом з підготовкою додатків до них - 5 год. - 5 000 грн. написання клопотання про приєднання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та заяви про ухвалення додаткового рішення - 3 год. - 3 000 грн; правнича допомога за пунктом 4.2 договору - 113 782,23 грн. З наданих представником рахунку на оплату № 23 від 29 грудня 2022 року, платіжної інструкції № ЕЕ26229 від 03 січня 2023, рахунок - фактур №67 від 28 листопада 2024, платіжної інструкції № ЕЕ384380 від 29 листопада 2024, вбачається, що позивачем [PERSON] було сплачено вартість наданої правничої допомоги за договором про надання правової допомоги № 48/цс від 29 грудня 2022 та Додатковою угодою від 20.04.2023 в сумі 40 000 грн. Крім того, представник відповідача просив залишити без розгляду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що її було подано з порушенням вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України, проте як вже встановлено судом представником позивача було подано заяву до закінчення судових дебатів про те, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть подані після ухвалення рішення та протягом п`яти днів з моменту його ухвалення подала відповідні докази, що свідчить про відсутність підстав для залишення поданої заяви без розгляду. Також, представник відповідача просив зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки заявлена стороною позивача сума є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, не відповідає ціні позову та їх розмір значно перевищує орієнтований розрахунок, наведений у позові. Згідно з пунктами 2 ,4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує,зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На необхідність врахування розумності розміру відшкодування судових витрат вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії", у якому зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Про пропорційність і співмірність витрат йдеться і у Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, відповідно до висновку якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial