Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Представник позивача АТ «А-БАНК» Шкапенко О.В. через систему «Електронний суд» звернувся 27.05.2025 до суду з указаним позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором від 12.01.2024 № А474СТ155101284252, станом на 27.05.2025, у загальному розмірі 19392,64 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 12.01.2024 [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклав з позивачем кредитний договір № А474СТ155101284252, за умовами якого отримав кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн строком на 36 місяців, до 11.01.2027, зі сплатою процентів у розмірі 85 % щомісячно. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконав в повному обсязі. Однак позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, тим самим допустив порушення виконання покладених на неї зобов`язань. У результаті цього, станом на 27.05.2025 виникла заборгованість у загальному розмірі 19392,64 грн, яка включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 9948,94 грн, загальний залишок заборгованості за процентами в розмірі 9443,70 грн. На даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «А-БАНК». Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником позивача в тексті позову заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судового влади, однак до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити в справі заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.09.2023 [PERSON] підписав анкету-заяву б/н в АТ «А-БАНК», у якій зазначено, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Таким чином, будучи клієнтом АТ «А-БАНК», ознайомившись з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/term та інформацією, розміщеної на веб-сайті товариства, [PERSON] заповнив та підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» від 12.01.2024 № А474СТ155101284252, відповідно до якої, просив надати йому кредит у розмірі 10000,00 грн, строком на 36 місяців, по 12.01.2027 включно, із застосуванням процентної ставки (фіксованої) 85% на рік. Розмір щомісячного платежу 782,74 грн, загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 28179,38 грн. Підписанням цієї заяви [PERSON] підтвердив та погодився, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Отримав їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Як вбачається з меморіального ордеру від 12.01.2024 № TR.33774438.24939.5280, на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн, згідно з договором від 12.01.2024 № А474СТ155101284252. [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, з яких слідує активне користування кредитними коштами, а також часткове погашення заборгованості, востаннє 12.02.2024 на суму 783,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 12.01.2024 № А474СТ155101284252, станом на 27.05.2025 розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 19392,64 грн, яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом у розмірі 9948,94 грн; загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 9443,70 грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як визначено ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно з даними матеріалів справи, сторони уклали договір, на виконання якого позивач зі свого боку зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, тоді як відповідач покладені на нього зобов`язання не виконав і в установлені договором строки грошові кошти на погашення кредиту не вносив, через що, станом на 27.05.2025, утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 9948,94 грн та заборгованість по відсотками в розмірі 9443,70 грн, яка відповідачем не погашена до теперішнього часу. Надані докази, а саме анкета-заява, що містить підпис відповідача, паспорт споживчого кредиту, заява про надання послуги, розрахунок заборгованості та виписка за договором, суд вважає належними доказами. Із огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок із повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ «А-БАНК» та стягнення з [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» заборгованості за кредитним договором від 12.01.2024 № А474СТ155101284252 станом на 27.05.2025 у загальному розмірі 19392,64 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 2422,40 грн у рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved