Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

03 липня 2025 року представник [PERSON] адвокат Кінах Я.В. звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] , яка зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , змушена втретє звертатися до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно свого сина [PERSON] , який зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Заявниця зазначає, що її син, хоч і проживає окремо від неї, однак періодично навідується до неї, вчиняє скандали, ображає її нецензурною лайкою, здійснює психологічне та фізичне насилля та робить життя [PERSON] нестерпним, зокрема: систематично застосовує фізичне насильство, виражене у побиттях, заподіянні тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості; вдається до психологічного насильства, що полягає у систематичних образах, приниженях людської гідності потерпілої, грубій нецензурній лайці та погрозах фізичною розправою. 3 огляду на систематичність протиправних дій [PERSON] , [PERSON] уже вчетверте звертається до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно свого сина. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року видано обмежувальний припис відносно [PERSON] , яким :заборонено [PERSON] перебувати в місці проживання постраждалої особи [PERSON] ; заборонено [PERSON] наближатися на відстань менше 300 (триста) метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] ; заборонено [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб; заборонено [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місцях, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Встановлено строк обмежувального припису 4 (чотири) місяці. Так, після спливу терміну дії обмежувального припису, [PERSON] продовжує вчиняти щодо матері протиправні дії, що полягають у вчиненні відносно неї психологічного насилля. Останній з?являється за місцем проживання заявниці, висловлюється в її сторону нецензурною лайкою, ображає. З її слів, син в агресивній формі говорить, що «його поведінка відносно матері не зміниться та що вона, як мати, заслуговує саме на таке ставлення». Також, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п?ятдесят) годин. Від постійних суперечок і скандалів у заявниці погіршилося самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу, хвилювання та страху. У неї порушений сон і погіршилася працездатність. [PERSON] є особою похилого віку (69 років). Окрім того, у 2015 році заявнику було поставлено діагноз: «рак привушної слинної залози». Остання була прооперована та отримала променеву терапію. [PERSON] не має змоги протистояти такому насильству та самостійно захистити себе чи припинити насильство з боку [PERSON] . Враховуючи наведене у неї є реальні підстави побоюватись не тільки за своє здоров?я, але й життя, оскільки [PERSON] продовжує вчиняти систематичні протиправні дії, які з кожним днем стають більш агресивними. На підставі викладеного просить суд видати обмежувальний\~припис строком\~на 6\~(шість)\~місяців стосовно\~ [PERSON] ,\~якому заборонити:\~перебувати в\~місці проживання\~з постраждалою\~особою [PERSON] ,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; наближатися на\~відстань менше\~300\~(триста)\~метрів до\~місця проживання\~постраждалої особи\~ [PERSON] ,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; вести листування,\~телефонні переговори\~з постраждалою\~особою [PERSON] \~або контактувати\~з нею\~через інші\~засоби зв`язку\~особисто і\~через третіх\~осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. У судовому засіданні заявниця вимоги заяви про видачу обмежувального припису підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що її син [PERSON] живе окремо від неї, однак майже кожного дня приїжджає до її будинку. [PERSON] залякує її, не дозволяє ходити по стежці, бо каже, що то його земля, погрожує їй, залякує, розповсюджує про неї неправдиві плітки та застосовує фізичну силу. Все це відбувається протягом 2-ох років. Зазначила, що стосовно її сина було винесено 2 обмежувальних приписи та ухвалено 3 (три) вироки суду. Однак, [PERSON] продовжує вчиняти стосовно неї протиправні дії. 15 травня 2025 року знову погрожував. Крім того, звернувся з неправдивою заявою в поліцію, що вона палила вогнище. Було, що плював їй в лице через вікно, топтав їжу, розкидав яблука по двору, закрив у хліві. Останній раз заявниця зверталася до поліції щодо насильницьких дій [PERSON] , за наслідками звернення було винесено обмежувальний припис, щоб один день не розмовляти. Просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] терміном на 6 (шість) місяців. Представник заявниці адвокат Кінах Я.В. заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що неправомірні дії [PERSON] стосовно його матері є систематичними. Станом на даний час на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області є протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно [PERSON] за вчинення ним домашнього насильства, розгляд якого призначено на 13 серпня 2025 року. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви заперечував. Суду пояснив, що на даний час жодних дій, які свідчать про вчинення ним домашнього насильства відносно матері він не вчиняє. Всі докази, на які посилається заявник стосуються 2023 - 2024 року. Вказав, що покарання за вироком суду від 30 січня 2024 року він відбув, обмежувальний припис відносно нього винесений ще у 2023 року. Провадження стосовно нього за ч.1 ст. 173-2 КУпАП судом було закрито. Зазначив, що проживає з батьком, готує йому їжу. Мати неприязно до нього відноситься через те, що батько переписав на нього землю. Дана заява була подана заявницею після того, як він ініціював щодо неї кримінальне провадження. Не заперечував того, що не хоче, щоб заявниця ходила по його землі. Межі земельної ділянки відведені. Вказував на те, що застосування ним щодо заявниці фізичної сили неможливе, оскільки розуміє, що є засудженим. У задоволенні заяви просив відмовити. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2023 року у справі №161/17717/22 задоволено заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Вирішено видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , мешканки [ADDRESS] : заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 (триста) метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місцях, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Встановлено строк обмежувального припису 3 (три) місяці. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року у справі №161/12146/23 задоволено заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Вирішено видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , мешканки [ADDRESS] : заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання з постраждалою особою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 (триста) метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місцях, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Встановлено строк обмежувального припису 4 (чотири) місяці. У своїй заяві про видачу обмежувального припису представник заявниці зазначає, що [PERSON] систематично вчиняє відносно [PERSON] фізичне та психологічне насильство, яке виражене у побиттях, заподіянні тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, систематичних образах, приниженні людської гідності потерпілої, грубій нецензурній лайці та погрозах фізичною розправою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ч.1 ст.\~350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені п.3 ч.1 цієї статті до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст.\~350-6\~ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Згідно з пунктами 3, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Пунктом 7 ч. 1 ст.1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п. 9 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторність. Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У постанові від 23.07.2020 року по справі № 138/2655/19 Верховний Суд надаючи оцінку доводам скаржника вказав, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявник не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення особою навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення такого та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявника , що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, проте заявник має довести наявність підстав для видачі обмежувального припису (постанова Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі №202/11119/22). Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявниця посилається на те, що її син систематично вчиняє відносно неї фізичне та психологічне насильство, однак доказів наявності ознак домашнього насильства відносно неї з боку сина, як і результатів його розгляду судом, не надала. Так, представник заявниці у судовому засіданні зазначила, що на даний час у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за фактом вчинення ним домашнього насильства стосовно матері [PERSON] , розгляд якої призначено на 13 серпня 2025 року. Однак, копію протоколу про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] представник заявника суду не надала. Не заявляла також і клопотань про витребування судом доказів у разі неможливості їх подання до суду. Будь-яких рішень (постанов), які мають преюдиційне значення для розгляду даної справи судом не приймалося. Крім того, суд зауважує, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч. 1 ст.\~173-2 КУпАП, зокрема за фактом вчинення ним домашнього насильства відносно матері, закрито на підставі п. 1 ст.\~247\~КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (справа № 161/13337/24). Також, заявником надоно суду копію вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2024 року у справі №161/16774/23, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано до [PERSON] обмежувальні заходи, покладено на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці. Цивільний позов представника потерпілої [PERSON] в інтересах [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. Судом встановлено, що обвинувачений [PERSON] , 12 вересня 2023 року, близько 17 год., перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , діючи з прямим умислом,

Outcome: dismissed