Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 6 000,00 грн., але не менше 50 відсотків та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати та витрати за надання правничої допомоги покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що з 05 травня 2015 року по 08 квітня 2021 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . В неї склалося складне матеріальне становище. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання дитини. На її неодноразові прохання та нагадування про допомогу на утримання сина [PERSON] , [INFO] , не реагує та жодних коштів не надає. Натомість заявляє, що буде надавати кошти тільки в тій сумі, яку встановить суд. Їй одній важко утримувати їхню малолітню дитину. Коштів катастрофічно не вистачає. Син [PERSON] , [INFO] , з моменту свого народження, проживає спільно з нею та перебуває на її повному утриманню та вихованню. Син вже перейшов в 4 клас загальноосвітньої школи та, відповідно, витрати на утримання дитини та його забезпечення суттєво зросли. Угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання їхньої дитини, між ними не досягнуто. Відповідач є фізично здоровою особою, інших утриманців та непрацездатних осіб на своєму утриманню не має, тривалий час працює в країнах Західної Європи, де отримує постійний та високий заробіток (дохід), а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання нашої з ним дитини. Враховуючи вищезазначене, відповідач має можливість і, відповідно до закону, обов`язок, сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з цим, вона вимушена звернутись до суду за захистом права їхньої з відповідачем дитини на належне забезпечення та утримання. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, а розгляд справи проводити за його та позивачки відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 32). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, витребувано з Головного центру\~обробки спеціальної\~інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України відповідачем за період часу з 01.01.2020 по 12.06.2025. 13.06.2025 та 23.06.2025 на адресу суду надійшла відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації про дати в`їзду та виїзду через кордон України відповідачем (а.с. 25, 26). Ухвалою суду від 27.06.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. 14.07.2025 представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, а розгляд справи проводити за його тат позивачки відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі з 05 травня 2015 року перебували у шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 в цивільній справі №345/1092/21 розірвано, а сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати спільно з матір`ю (а.с. 13). Від шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.05.2016 (а.с. 12). Позивачка 02.06.2023 зареєструвала шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.06.2023 (а.с. 11). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх малолітньої дитини. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183\~СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що син [PERSON] ,\~ [INFO] , проживає з нею. Відповідач проживає окремо та на сьогоднішній день в достатній мірі не надає коштів на утримання дитини, відмовляється добровільно сплачувати аліменти в розмірі, встановленому законом. На виконання ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав інформацію про перетин відповідачем державного кордону України за період часу з 01.01.2020 по 12.06.2025, із зазначенням дат виїзду та в`їзду в Україну, відповідно до якої встановлено, що [PERSON] 28.03.2021 виїхав за межі України та станом на 12.06.2025 назад не повертався. Суд вважає, що зазначена інформація не підтверджує факт працевлаштування відповідача за кордоном, однак, вказує на його достатнє матеріальне забезпечення, яке необхідне для такого тривалого перебування за межами України. Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не поступало, а тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, що [PERSON] є здоровою, працездатною особою, отримує високий та стабільний дохід, інші утриманці, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог закону, у нього відсутні, а, отже, він може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 6000,00 грн. щомісячно, проте не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 гривень на дитину щомісяця до досягнення сином повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,10 грн. стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи встановлено, що 09.06.2025 позивачка уклала з адвокатом Жовніром М.Й. угоду про надання правничої (правової) допомоги та сплатила визначену вказаним договором вартість послуг в загальній сумі 3500,00 грн., що підтверджено квитанцією № 722630 від 10.06.2025 (а.с. 15-18). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 2334,50 грн. (3500 грн. х 66,7%) витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: partial