Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з [PERSON] в порядку поділу майна подружжя на її користь грошову компенсацію вартості частини спільного майна подружжя: квартири загальною площею 60,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 1\~016\~263,39 грн та понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що 11 жовтня 2016 року уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області 07 грудня 2021 року. Перебуваючи у шлюбі (з 11.10.2016 до 10.01.2022) нею разом з відповідачем за спільні кошти було про інвестовано будівництво нерухомого майна (квартири) у м. Ірпені Київської області (ЖК Чехов Парк Квартал), договірні відносини щодо якого було оформлено на її чоловіка [PERSON] з ТОВ «ОРЛАН ІНВЕСТ ГРУП». Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 19.02.2024 року № 201-20240219-0007355958 з Єдиної бази даних звітів про оцінку ФДМУ, оціночна вартість квартири [ADDRESS] складає 2\~032\~526,78 грн, половина з якої в розмірі 1\~016\~263,39 грн повинна бути стягнути з відповідача в рахунок компенсації в порядку поділу майна подружжя на її користь, оскільки майнові права на спірну квартиру були отримані нею з відповідачем під час шлюбу, а відповідач розпорядився ними без її згоди. \~ \~ \~ \~Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити позивачці у задоволені позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що під час шлюбу він з позивачкою (з 11 жовтня 2016 року по 07 грудня 2021 року) у спільну сумісну власність було набуто наступне майно: майнові права на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі укладеної між ним та ТОВ «ОРЛАН ІНВЕСТ ГРУП», додаткової угоди № 17 до договору № 4 про спільну діяльність у будівництві багатоквартирних житлових будинків від 26 листопада 2016 року; автомобіль марки KIA, модель OPTIMA, 2014 року випуску, колір білий VIN код ТЗ- [NUMBER] , який був придбаний 24 квітня 2019 року і зареєстрований за позивачкою та який вона відчужила без його відома 10 грудня 2021 року (після ухвалення рішення про розірвання шлюбу). Відповідач вказує, що позивачка в позові зазначає, шлюб між ними було укладено 11 жовтня 2016 року, а через трохи більше ніж місяць спільного життя 26 листопада 2016 року ним була укладена угода про покупку майнових прав на двокімнатну квартиру, а через 2 дні, 28 листопада 2016 року кошти за майнові права на квартиру в розмірі 518\~075,00 грн були сплачені в повному обсязі. Очевидно, що за такий короткий період спільного проживання, він з позивачкою не могли спільною працею заробити 518\~075,00 грн. До укладення шлюбу з позивачкою з 19 вересня 2015 року по 08 листопада 2015 року та з 17 січня 2016 року по 07 серпня 2016 року він виїжджав до Туреччини на заробітки, працював там неофіційно інженером з автоматизації, займався проектуванням, програмуванням технічних засобів. Позивачка може підтвердити дану інформацію, оскільки в травні 2016 року вона прилітала до нього, він оплачував їй квитки в обидві сторони. Ще до укладення шлюбу з позивачкою, він планував покупку квартири, щоб коли в нього з`явиться сім`я, було власне житло. Після укладення шлюбу, вони вирішили про інвестувати кошти в покупку квартири на ранньому етапі будівництва, оскільки грошей на покупку готової вже збудованої квартири у них не було. Розглядали різні варіанти, щоб підходило під їх бюджет 20\~000,00 дол. США., з яких: 12\~000,00 дол. США його власні заощадження і 8000,00 дол. США кошти, які йому з позивачкою подарували родичі та друзі на весілля. 26 листопада 2016 року він уклав договір з ТОВ «ОРЛАН ІНВЕСТ ГРУП» додаткову угоду № 17 до договору № 4 про спільну діяльність у будівництві багатоквартирних будинків та договір доручення № 17. Обидва документи були укладені без нотаріального посвідчення в інтересах сім`ї, письмова нотаріальна згода позивачки на укладені вказаних правочинів не вимагалась. Того ж року, після укладення шлюбу з позивачкою, його батько передав їм у користування та розпорядження автомобіль марки Daewoo Lanos, 2009 року випуску. У вересні 2018 року вони продали автомобіль Daewoo Lanos, залучили ще кошти і придбали автомобіль з США марки KIA, модель OPTIMA, 2014 року випуску, право власності на який 26 квітня 2019 року був зареєстрований за позивачкою. Справи з будівництвом будинку, де ними були придбані майнові права на квартиру йшли не дуже добре. Згідно п. 5 додаткової угоди № 17 до договору № 4 про спільну діяльність у будівництві багатоквартирних житлових будинків від 26 листопада 2016 року, термін завершення будівництва та отримання декларації про готовність було визначено не пізніше ІІІ кварталу 2018 року. Забудовник почав відкладати терміни завершення будівництва. З травня 2019 року у нього з позивачкою почалися суперечки та розбіжності в сімейному житті , до жовтня 2021 року вони то сходились то розходились, намагаючись зберегти шлюб, який був розірваний рішенням Ірпінського міського суду Київської області 07 грудня 2021 року. 24 червня 2019 року між ним та його матір`ю, [PERSON] був укладений договір про відступленні прав вимоги № 17/1. Даний договір, як і попередні був укладений у простій письмовій формі, нотаріальна згода дружини не вимагалась,, а тому посилання позивачки, що він не звертався до неї за отриманням згоди на укладенні договору не відповідає нормам чинного законодавства. В подальшому мати відступила право вимоги на дану квартиру третій особі і що відбулося далі з будівництвом вказаної квартири йому не відомо. В червні 2019 року , будучи в офіційному шлюбі, він відчужив майнові права на квартиру та отримав суму в розмірі 518\~075,00 грн, в грудні 2021 року шлюб між ним і позивачкою був офіційно розірваний. На момент розірвання шлюбу питання щодо поділу майна ними не підіймались. Через п`ять років після укладення договору про відступлення права вимоги на майнові права на квартиру та через більше ніж 2 роки після розірвання шлюбу позивачка згадала про дані майнові права, дочекалась коли будівництво завершиться, об`єкт введеться в експлуатацію і вирішили пред`явити йому позов про відшкодування 1\~016\~236,39 грн за вже готову квартиру, якою володіє невідома третя особа. При цьому про те, що їй після розірвання шлюбу залишився автомобіль, який вона відчужила і кошти з продажу залишила собі позивачка вирішила не згадувати у своєму позові. Позивачка жодним письмовим доказом не довела, що договір про відступленні прав вимоги від 24 червня 2019 року був укладений без її згоди та не в інтересах сім`ї, оскільки шлюб після цього ще проіснував півтори року. 24 червня 2019 року ним були відчужені майнові права на квартиру, яка на той час була лише в процесі будівництва, а позивачка просить суд компенсувати половину вартості вже готового об`єкту нерухомого майна, квартири, вартість якої є значно вищою за майнові права. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя, та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Цей підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Тобто, виходячи з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України позивачка повинна була надати суду звіт про оцінку майнових прав (ринкова вартість подібного за своїми якостями, технічними характер ситками майна, яке було відчужене), оскільки 24 червня 2019 року ним було укладено договір про відступлення прав вимоги на незавершений об`єкт будівництва, що по своїй суті було відчуженням майнових прав, а не готового об`єкту нерухомості ( квартири) ( том 1 а.с.99-108). \~ \~ \~ \~У відповіді на відзив позивач просить відхилити наведене відповідачем у відзиві у повному обсязі та задовольнити її позовні вимоги, зазначаючи, що автомобіль не заявлявся в якості предмету спору, а тому це не стосується предмету позову. Відповідач дійсно виїжджав до Туреччини, але коштів із « заробітків» на придбання квартири не привозив. Частину коштів , приблизно 4000,00 дол. США було подаровано їм гостями на весіллі, а іншу частину коштів на придбання квартири, приблизно 16\~000,00 дол. США, дали батьки в рівних частинах, як з її боку та к і збоку відповідача. Оскільки вона не готувалася до розірвання шлюбу,то не збирала документи на підтвердження вищевказаного. Тягар доказуванні обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідач не надав доказів того, що 12\~000,00 дол. США, нібито вкладених ним в будівництво їх квартири, є його особистими коштами, проте визнав факт того, що іншу частину ( як зазначає відповідач , в розмірі 8\~000,00 дол. США) коштів їм подарували їх родичі і друзі на весілля, які ( кошти) є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач визнає факт того, що відступив право вимоги на квартиру (в яку було проінвестовано за час шлюбу і вважається спільною сумісною власністю) своїй матері. Відповідач зауважує, що нотаріальна згода до даного типу договорів не вимагається. Проте, вона звертає увагу не на « нотаріальну згоду», а на факт відчуження майна, яке належить подружжю. Оскільки відповідач переуступив це право матері без її згоди, половина від якого належить їй, то відповідач несе відповідальність за наслідки, пов`язані з незаконним позбавленням її права спільної сумісної власності. Відповідач не діяв в інтересах сім`ї, оскільки не отримував її згоди та не повідомляв про переуступку. Відповідач, незаконно позбавляючи її права спільної сумісної власності, повинен був розуміти про те, що несе відповідальність за свої дії, які виражаються у обов`язку компенсації половини вартості майна. Відповідач вказує, що « на момент відкриття провадження у справі» дана довідка про оціночну вартість майна уже втратила чинність. Тобто, відповідач визнає цю довідку, але заперечує дивним чином з іншого незрозумілого приводу. Якщо особа не погоджується з результатами автоматичного визначення оціночної вартості об`єкта нерухомості, вона має право звернутися до суб`єкта оціночної діяльності (оцінювача) з метою визначення ринкової вартості такого об`єкта та обрати суб`єкта оціночної діяльності (оцінювача) шляхом використання Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності або Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок ( п. 7 Наказу ФДМУ від 17.05.2018 № 658) \~ \~ \~ \~13 травня 2024 року відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд в порядку поділу майна подружжя, яким є автомобіль KIA OPTIMA, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN код [NUMBER] , стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля у сумі 219\~368,50 грн та судові витрати за зустрічним позовом. В обґрунтування позову вказує, що під час шлюбу він з позивачкою (з 11 жовтня 2016 року по 07 грудня 2021 року) у спільну сумісну власність було набуто наступне майно: автомобіль марки KIA, модель OPTIMA, 2014 року випуску, колір білий VIN код [NUMBER] , який був придбаний 24 квітня 2019 року і зареєстрований за позивачкою та який вона відчужила без його відома 10 грудня 2021 року (після ухвалення рішення про розірвання шлюбу). Відповідно до звіту про оцінку майна, здійсненого ТОВ «Оціночна компанія реал естет сіті» від 01 травня 2024 року, ринкова вартість автомобіля марки KIA, модель OPTIMA, 2014 року випуску, колір білий VIN код ТЗ- [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] станом на 01 травня 2024 року становить 438\~737,00 грн. Враховуючи, що відповідачка відчужила автомобіль без його згоди, просить стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості частини спірного транспортного засобу в розмірі виходячи з дійсної його вартості , на час розгляду справи, що становить 219\~368,50 грн. \~ \~ \~ \~У відзиві на зустрічний позов наданий відповідачкою, остання заперечує проти позовних вимог позивача за зустрічним позовом, вказуючи про те, що станом на момент подання зустрічного позову вона не є власником автомобіля марки KIA OPTIMA, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN код ТЗ- [NUMBER] . Дійсна вартість автомобіля та звіт про оцінку майна не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема , як йдеться у звіті (на сторінці 5) замовником надано « копію технічного паспорту на автомобіль», проте такого документу до звіту не додано. У звіті (на сторінці 6) вказано, що « об`єкт оцінки не має прихованих дефектів, які можуть вплинути на його вартість, за винятком зазначених у даному звіті.». Про те, це не відповідає фактичним обставинам справи: з липня 2023 року автомобіль знаходиться на СТО ( м. Київ, вул. Пухівська, буд. 6/1), у зв`язку з його поломкою. Автомобіль весь цей час знаходиться у частково розібраному та неробочому стані: знято коробку передач автомобіля та інші деталі (фото додається). Приблизна вартість відновлення автомобіля за оцінками СТО складає 150\~000,00 грн. Вказані факти не зазначено у звіті, що суттєво впливає на реальну вартість автомобіля. У зв`язку з чим вона замовила новий звіт про оцінку майна, а також рецензування звіту про оцінку автомобіля наданого позивачем за зустрічним позовом. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував у повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом заперечував проти позовних вимог , просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зустрічну позову ну заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно зі\~ст. 55 Конституції України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду. За змістом ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, гарантоване\~статтею 55 Конституції України\~й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим та підтвердженим. Зі змісту ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України\~вбачається можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача суб`єктивного права чи інтересу, порушення такого права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність наявному порушенню і відповідність законодавству) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого з означених елементів доказування для позивача зумовлює відмову у задоволені позову. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до\~ст. 77-80 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі прийшов до наступного. [PERSON] та [PERSON] з 11 жовтня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2021 року по справі № 367/446/21 шлюб розірвано. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії додаткової угоди № 17 до договору № 4 про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків від 17 червня 2016 року, укладеної 26 листопада 2016 року, з метою вкладення сторонами власних, залучених, майнових та інтелектуальних цінностей для будівництва багатоповерхових житлових будинків на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та ідентифікується за кадастровим номером: 3210900000:01:066:0013,

Outcome: partial