Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

У квітні 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 17.03.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Слон кредит» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №546748 відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 37 500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 17.03.2024 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти. 26.11.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11-2021 відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №546748 від 17.03.2021, укладеного між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №546748 від 17.03.2021, укладеного між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув та не сплатив проценти за користування кредитом у зв`язку із чим загальний розмір заборгованості відповідача станом на 15.03.2024 року становить 110 254, 86 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) становить 36 164,35 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 42 845,51 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту - 31 245,00 грн. З урахуванням того, що відповідачем не виконано зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів ні первісному кредитору ні новому, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості за Кредитним договором №546748 від 17.03.2021, а також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. та сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 квітня 2024 року цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд Заводського районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 травня 2024 року цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя. 10 червня 2024 року матеріали вказаної справи надійшли до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2024 передані в провадження судді Алєксєєнка А.Б. Ухвалою судді від 11 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання з повідомленням сторін. У визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано. 05 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника позивача про поновлення процесуального строку та клопотання про витребування доказів у якому посилаючись на неможливість самостійного отримання доказів просив суд витребувати у АТ «ТАСКОМБАНК» інформацію, яка містить банківську таємницю, а саме виписки по рахунку № [NUMBER] [PERSON] за період з 17.03.2021 по 27.03.2021, ідентифікаційні дані власника рахунку [NUMBER] , інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за рахунком № [NUMBER] за період з 17.03.2021 по 27.03.2021. 10 січня 2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача Ткаченко М.М. подано до суду аналогічне за змістом клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 17 березня 2025 року позивачу поновлено строк на подання клопотання про витребування доказів. Клопотання представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - адвоката Ткаченко М.М. про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» нформацію чи відкривав [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) рахунок № [NUMBER] ; докази зарахування на рахунок № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 30 000,00 грн., які 17.03.2021 були на нього перераховані, а саме витребувати виписки по [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) за номером рахунку [NUMBER] за період із 17.03.2021 по 27.03.2021; ідентифікаційні дані власника рахунку [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо), та інші відомості про власника вказаного рахунку; інформацію щодо номері телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції (фінансовий номер телефону) за рахунком № [NUMBER] за період із 17.03.2021 по 27.03.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ). 18 березня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Бурчунінова К.О. про витребування доказів у якому він просив суд витребувати від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» інформацію та відповідні документи про погашення [PERSON] кредиту за Договором про надання кредиту від 17.03.2021 року №546748. 01 квітня 2025 року представником позивача адвокатом Ткаченко М.М. подано до суду заперечення проти клопотання про витребування доказів посилаючись на його необґрунтованість враховуючи те, що з долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості ТОВ «Слон кредит» вбачається, що первісним кредитором враховано внесені відповідачем кошти та розрахунок заборгованості здійснено з урахуванням цих коштів. За період з 10.03.2023 по 15.03.2024 відповідачем перерахування коштів будь-якому з кредиторів не здійснювалось, відтак у позивача відсутні докази про витребування яких заявлено у клопотанні представника відповідача. Протокольною ухвалою суду від 01 квітня 2025 року клопотання представника відповідача адвоката Барчунінова К.О. про витребування доказів було залишено без розгляду, оскільки воно не було підтримано останнім у судовому засіданні. 10 квітня 2025 року від АТ «ТАСКОМБАНК» на виконання ухвали суду від 17.03.2025 року надійшла витребувана судом інформація. 22 травня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Ткаченко М.М. про поновлення процесуального строку та витребування доказів мотивоване тим, що з інформації наданої АТ «ТАСКОМБАНК» на виконання ухвали суду від 17 березня 2025 року вбачається, що підставою переказу на рахунок [PERSON] грошових коштів у сумі 30 000,00 грн зазначено кредитний договір №113/9685375-СК від 17.03.2021 замість кредитного договору №546748 від 17.03.2021. З огляду на вказані обставини виникла необхідність витребувати у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» інформацію про те, чому у наданій банком виписці про зарахування на рахунок [PERSON] грошових коштів у сумі 30 000,00 грн підставою переказу зазначено договір №113/9685375-СК від 17.03.2021, замість кредитного договору №546748 від 17.03.2021 року, і що саме є предметом договору №113/9685375-СК від 17.03.2021, а також належним чином засвідчену копію договору №113/9685375-СК від 17.03.2021. Ухвалою суду від 26 травня 2025 року клопотання ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про витребування доказів задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» інформацію про те, чому у наданій банком виписці про зарахування на рахунок [PERSON] грошових коштів у сумі 30 000,00 грн підставою переказу зазначено договір №113/9685375-СК від 17.03.2021, замість кредитного договору №546748 від 17.03.2021 року, і що саме є предметом договору №113/9685375-СК від 17.03.2021, а також належним чином засвідчену копію договору №113/9685375-СК від 17.03.2021. 16 червня 2025 року на адресу суду надійшла інформація надана АТ «ТАСКОМБАНК» на виконання ухвали суду від 26 травня 2025 року до якої долучено копію заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №113/9685375-СК від 17.03.2021 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, разом з тим у судове засідання з`явився його представник - адвокат Барчунінов К.О., який проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши про те, що відповідачем [PERSON] було укладено два кредитних договори з ТОВ «Слон кредит» один з яких відповідачем було повністю сплачено, проте який саме це був кредитний договір відповідач не пам`ятає. Разом з цим, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №546748 від 17.03.2021 укладеного між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] , разом з цим позивачем не підтверджено належними та допустими доказами перерахування грошових коштів за вказаним Договором на рахунок відповідача, враховуючи те, що згідно виписки по особовому рахунку наданої АТ «ТАСКОМБАНК» на виконання ухвали суду від 17.03.2025 року про витребування доказів, вбачається, що на рахунок [PERSON] 17.03.2021 року було здійснено зарахування коштів від ТОВ «Слон кредит» згідно з договором №113/9685375-СК від 17.03.2021 року. Разом з цим, вказаний договір до позовної заяви позивачем не наданий та не є предметом розгляду у вказаній справі. З огляду на викладені обставини у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17.03.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №546748. За умовами договору сторони визначили, що сторони визначили, що кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 37 500,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п.1.4. Договору кредит надавався строком на 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 17.03.2024 р. (включно). Відповідно до п. 1.5 договору встановлено тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Кредитні кошти надано на споживчі потреби (п.1.6 Договору). Умовами п. 2.1 Договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 30 000,00 гривень на користь Споживача за реквізитами платіжної картки, дані якої Споживач надав Товариству в будь-який спосіб; - у розмірі 7 500,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом відповідно до п. 3.5. Договору. Відповідно до п. 3.5 Договору сплата Процентів за перший день користування кредитом здійснюється Споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати Процентів за перший день користування кредитом Споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Споживачу. Пунктом 5.1 Договору Сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Відповідно до 5.2. Договору повернення кредитної заборгованості Споживачем, всі платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, здійснюються шляхом перерахування коштів на зазначені в Договорі та/або на Веб-сайті поточні рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України - гривні. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомився з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №06-КД від 26.10.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.8.8. Договору). Відповідно до п. 8.12. Договору всі додатки до цього Договору підписані Сторонами є невід`ємною частиною Договору. Так, судом також досліджено копію заяви-анкети від 17.03.2021 року, Паспорт споживчого кредиту та додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №546748 від 17.03.2021, які були власноруч підписані відповідачем та містять детальну інформацію про умови кредитування за Договором про надання споживчого кредиту №546748 від 17.03.2021 року. Умови кредитного договору ТОВ «Слон кредит» були виконані у повному обсязі шляхом перерахуванням кредитних коштів у сумі 30 000,00 грн. на рахунок позичальника [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення №4813 від 17 березня 2021 року. Разом з цим, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Слон кредит» відповідач [PERSON] умови Договору належним чином не виконав у зв`язку із чим станом на 17.03.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 44 480,34, яка складається з заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 36 164,65 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 8 315,99 грн. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в частині 1 статті 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як вбачається з матеріалів справи 26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11-2021, на підставі якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №546748 від 17.03.2021. Так, відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №26-11/2021 від 26.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №546748 від 17.03.2021 в загальному розмірі 44 480,34 грн. 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклади договір про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №№546748 від 17.03.2021 становила: 79 009,86 грн., яка складається із заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 36 164,35 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 8 315,99 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам відповідно до умов кредитного договору у розмірі 34 529,52 грн. На підтвердження факту переходу від первісного кредитора до нового кредитора прав вимоги заборгованості позивачем надано копію Акту прийому-передачу Реєстру Боржників за Договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, Реєстр боржників до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023. Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором №546748 в сумі 79 009,86 грн., яка складається з: яка складається із заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 36 164,35 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 42 845,51 грн. Крім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» після переходу прав вимоги до позивача відповідно до умов кредитного договору №546748 від 17.03.2021 за період з 10.03.2023 по 15.03.2024 нараховано заборгованість зі сплати процентів у розмірі 31 245,00 грн. В силу вимог ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч.1 ст.1077, ч.1 ст.1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. З аналізу вище зазначених норм законодавства та досліджених доказів, судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. З приводу заперечень сторони відповідача щодо недоведеності позивачем належними та допустими доказами факту перерахування первісним кредитодавцем на рахунок відповідача грошових коштів за Договором про надання споживчого кредиту №546748 від 17.03.2021 року за суд зазначає наступне. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Згідно з частиною 3 статті 13 Закону № 675-VIII продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Як вбачається з умов Договору про надання споживчого кредитування №546748 від 17.03.2021 кредит надається Товариством в безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами поточного рахунку споживача та або за реквізитами платіжної картки, дані яких споживач надав товариству у будь-яких спосіб. Судом встановлено, що факт перерахування грошових коштів [PERSON] за договором споживчого кредитування №546748 від 17.03.2021 підтверджено платіжним дорученням № 4813 від 17 березня 2021 року. Разом з цим, на виконання ухвали суду від 17 березня 2025 року про витребування доказів ТАС «ТАСКОМБАНК» надано виписку по особовому рахунку [PERSON] за період з 17.03.2021 по 27.03.2021 згідно якої 17.03.2021 року на рахунок № [NUMBER] відкритий у ТАС «ТАСКОМБАНК» на ім`я [PERSON] 17.03.2021 року здійснено зарахування коштів від ТОВ «Слон кредит» у розмірі 30 000,00 грн. згідно з договором №113/9685375-СК від 17.03.2021 року. У зв`язку із встановленими під час судового розгляду протиріччями у зазначені призначення платежу ухвалою суду від 26 травня 2025 року судом було витребувано у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» інформацію про те, чому у наданій банком виписці про зарахування на рахунок [PERSON] грошових коштів у сумі 30 000,00 грн підставою переказу зазначено договір №113/9685375-СК від 17.03.2021, замість кредитного договору №546748 від 17.03.2021 року, і що саме є предметом договору №113/9685375-СК від 17.03.2021, а також належним чином засвідчену копію договору №113/9685375-СК від 17.03.2021. З дослідженої у судовому засіданні відповіді ТАС «ТАСКОМБАНКУ» від 09.06.2025 №3325/47.7.-БТ судом встановлено, що грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. 17.03.2021 року на рахунок [PERSON] № [NUMBER] у зв`язку із особливостями програмного забезпечення було зараховано із призначенням платежу: «Зарахування коштів згідно з договором №113/9685375-СК від 17.03.2021», тобто із зазначенням номеру договору, який укладено із клієнтом в АТ «ТАСКОМБАНК». При цьому, вірною є інформація щодо зарахування 17.03.2021 року на рахунок [PERSON] № [NUMBER] у гривнях платежу від ТОВ «Слон Кредит» відповідно до документу №4813 від 17.03.2021 на суму 30 000,00 грн із призначенням: «№UA063395002620400082291000001/перерахування коштів згідно кредитного договору №546748 від 17.03.2021 [PERSON] (3058100459)». Крім цього, до відповіді долучено копію Заяви-договору про надання приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №113/9685375-СК від 17.03.2021, що також спростовує доводів сторони відповідача щодо зарахування грошових коштів на рахунок відповідача за іншим кредитним договором, який не є предметом розгляду у вказаній справі. Крім цього, доводи сторони відповідача щодо зарахування на рахунок відповідача грошових коштів за іншим кредитним договором на переконання суду спростовуються розрахунком заборгованості первісного кредитора ТОВ «Слон Кредит» з якого вбачається, що [PERSON] здійснювалися перерахування коштів на користь ТОВ «Слон Кредит» в рахунок погашення кредитної заборгованості саме за кредитним договором №546748 від 17.03.2021 року. Водночас, суд зауважує, що відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належать. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. З огляду на встановлені обставини суд вважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів за Договором споживчого кредитування №546748 від 17.03.2021. В свою чергу, відповідачем, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів сплати наявної заборгованості не надано. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання ним правової допомоги позивачеві підтверджено копією договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023, укладеним між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс -листом АО «Лігал-Ассістанс» затвердженого Рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 яким встановлено вартість послуг, які надаються адвокатським об`єднанням, заявкою на надання юридичної допомоги №1779 від 07 лютого 2024 року та Витягом з акту №4 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року в яких сторони погодили надання адвокатським об`єднанням Товариству правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] у виді надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4 000 грн., підготовку пропозицій вартістю 6 000 грн., складання позовної заяви для подачі до суду вартістю 15 000 грн. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, у тому числі і щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Дослідивши надані докази, з огляду на заперечення сторони відповідача, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved