Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом в якому просить: стягнути з [PERSON] в її користь моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій [PERSON] у розмірі 200000 грн. 00 коп.. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2024, [PERSON] , засуджений за ст. 121 ч.2 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17.12.2024 вирок залишено без змін та він вступив в законну силу. Справа № 442/7839/23, кримінальне провадження № 12023141110000710 від 15.08.2023 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Внаслідок вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення, було заподіяно смерть сину позивачки [PERSON] . Позивачці надано статус потерпілої у кримінальному провадженні. Протиправними діями [PERSON] , їй спричинено значної шкоди моральному здоров`ю, вона втратила душевний спокій, життя перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Ухвалою від 10.06.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 07.07.2025, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України\~- не здійснюється. Суд з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст.\~12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/7839/23 від 11.06.2024, [PERSON] , визнано винним за ст. 121 ч.2 КК України та засуджено до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17.12.2024 вказаний вирок залишено без змін. [PERSON] у даному кримінальному провадженні надано статус потерпілої. Внаслідок вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення, було заподіяно смерть [PERSON] сину позивачки. Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ч. 1, 2 п. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. П. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. За змістом ч. 1 ст. 1167, ч.1 ст.1177 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; 4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/7839/23 від 11.06.2024, [PERSON] , визнано винним за ст. 121 ч.2 КК України та засуджено до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17.12.2024 вказаний вирок залишено без змін. [PERSON] у даному кримінальному провадженні надано статус потерпілої. Таким чином, матеріали справи доводять наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, протиправність його діяння та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Вирішуючи питання щодо розміру грошового еквіваленту заподіяної моральної шкоди, суд виходить з того, що протиправними діями [PERSON] спричинено значної шкоди, моральному здоров`ю [PERSON] , оскільки спричинено смерть її єдиному сину. Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що внаслідок зазначених вище обставин вона пережила емоційний стрес, втратила душевний спокій, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги; досі відчуває почуття образи, досади, обурення поведінкою винуватця, а відтак суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, в сумі 3028,00 грн..

Outcome: approved