Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] , в особі представника, адвоката Богданчук Олександри Володимирівни звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої, увійшли: - земельна ділянка, загальною площею 3,560 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3222 785200:03:001.0011, що розташована на території Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області. - земельна ділянка, загальною площею 3,510 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3222785200:03:001:0012, що розташована на території Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області. - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 82,7 м2, житлова площа 42,2 м2, який складається з приміщень: веранда 16,3 м2, кухня 13,9 м2, житлова 13,3 м2, житлова 16,2 м2, житлова 12,7 м2, веранда 10,3 м2; господарські будівлі та споруди: (літера а) прибудова, (літера а1) веранда, (літера а2) ганок, (літера аЗ) ганок, (літера Б) сарай, (літера В) погріб, ( літера К) літня кухня, № 1 колодязь питний, № 2 хвіртка, № 3 ворота, № 4 огорожа. Спадкоємцями за законом щодо спадкового майна померлої [PERSON] є її діти позивач [PERSON] та відповідачі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які вказану спадщину прийняли у передбачену законом порядку. Після смерті [PERSON] , фактично належало 2/3 частки земельної ділянки площею 3,560 га, кадастровий номер: 3222785200:03:001:0011, з якої 1/3 частку вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] , а 1/3 частку прийняла, проте не оформила своїх спадкових прав, після смерті [INFO] її сина [PERSON] . Державний нотаріус 13 лютого 2009 року видав свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на 1/4 частку згаданої земельної ділянки, замість 1/6 частки. Тож, нотаріус позивачу відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно, через невірно визначені частки, а додаткова видача Свідоцтва про право на спадщину не вбачається за можливе та рекомендував позивачу звернутися до суду. Суд ухвалою від 21 квітня 2025 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 07 липня 2025 року. Встановив відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Від представника позивача адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідно до\~частини четвертої\~статті 206\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Позивач є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого Наливайківською сільською радою Макарівського району Київської області від 12 травня 1970 року, актовий запис № 6. [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 вересня 2006 року, актовий запис № 15. Після смерті [PERSON] спадкоємцями його майна за законом, були: дружина спадкодавця [PERSON] , син [PERSON] , які прийняли спадщину у встановлений законом строк, а також син [PERSON] , який був зареєстрований з ним за однією адресою. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 вересня 2006 року, актовий запис № 17. [PERSON] (мати позивача) померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 січня 2008 року, актовий запис № 1. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої, увійшли: - земельна ділянка, загальною площею 3,560 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3222 785200:03:001.0011, що розташована на території Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 166980 виданий на підставі розпорядження голови Макарівської райдержадміністрації від 13 лютого 2006 року № 66); - земельна ділянка, загальною площею 3,510 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3222785200:03:001:0012, що розташована на території Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 166981 виданий на підставі розпорядження голови Макарівської райдержадміністрації від 13.02.2006 року № 66); - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 82,7 м2, житлова площа 42,2 м2, який складається з приміщень: веранда 16,3 м2, кухня 13,9 м2, житлова 13,3 м2, житлова 16,2 м2, житлова 12,7 м2, веранда 10,3 м2; господарські будівлі та споруди: (літера а) прибудова, (літера а1) веранда, (літера а2) ганок, (літера аЗ) ганок, (літера Б) сарай, (літера В) погріб, ( літера К) літня кухня, № 1 колодязь питний, № 2 хвіртка, № 3 ворота, № 4 огорожа (рішення Макарівського районного суду Київської області від 19.01.2008 року № 2-2029 за 2007 рік). Зі змісту свідоцтва про право власності на спадщину, вбачається що 13 лютого 2009 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали у державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О.В. свідоцтва про право власності кожного по 1/4 частині на зазначене майно. Позивач 24 грудня 2024 року звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення належної їй частки на спадкове майно, яке залишилося після її матері [PERSON] . Державний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Тищенко В. відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки невірно визначені частки у виданих відповідачам Свідоцтвах про право на спадщину за законом, а додаткова видача Свідоцтва про право на спадщину не вбачається за можливою, у зв`язку з чим рекомендувала звернутися до суду (лист державного нотаріуса Тищенко В. від 24 грудня 2024 року № 303/02-14). Крім того, державний нотаріус роз`яснила, що після смерті [PERSON] , їй фактично належало 2/3 частки земельної ділянки площею, 3,560 га, кадастровий номер 3222785200:03:001:0011, з якої: 1/3 частки вона прийняла, але не оформила після смерті її чоловіка [PERSON] та 1/3 частки прийняла, але оформила після смерті сина [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку мали бути видані у спадковій справі № 485/2008 до майна померлої [INFO] [PERSON] на 1/6 частку земельної ділянки, що складає 1/4 частки у спадщині на ім`я кожного з чотирьох спадкоємців. Однак, державний нотаріус Макарівської районної державної контори Київської області Грисюк О.В. 13 лютого 2009 року видала Свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на 1/4 частки, замість 1\\6 частки. Хоча вказане роз`яснення нотаріуса не є постановою про вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з його змісту вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно через невірно визначені частки у виданих відповідачам Свідоцтвах про право на спадщину за законом. Разом з тим, між позивачем та відповідачами не має спору, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті матері на 1/4 частку кожному, оскільки частка у спадковому майні є не змінною. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 12161218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 3.4 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753-0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із статтею 368 Цивільного кодексу України спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Приписами статті 357 Цивільного кодексу України встановлено, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до частини другої статті 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (пункт 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Статтею 392\~Цивільного кодекс\~України регламентовано,\~що право\~власності спадкоємця\~на спадкове\~майно підлягає\~захисту в\~судовому порядку\~шляхом його\~визнання ,\~у разі\~якщо таке\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, та те що відповідачі не заперечують проти задоволення позову, а також беручи до уваги що частка інших співвласників у спадковому майні залишиться не змінною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. Судові витрати з відповідача не стягуються за клопотання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved