Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

28.04.2025 року до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 34180,46 грн, а також судові витрати. У обґрунтування позову зазначив, що 21 червня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Lexus RX 350, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу та автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. Згідно із постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 05.07.2024 року по справі № 582/843/24 відповідача визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлене ПрАТ «Страхова компанія «Еталон». Протоколом технічного огляду КТЗ від 24.06.2024 року був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем Lexus RX 350, реєстраційний номер [NUMBER] у результаті ДТП. Відповідно до звіту № 77-24 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку склала 194 180,46 грн 46 коп. Страхова компанія ПрАТ «СК «Еталон» відповідно до Договору страхування (поліс ОСЦПВВНТЗ) № СА0084666 від 10.01.2024 року, укладеного між ПрАТ «СК «Еталон» та відповідачем, в межах лімітів, обумовлених в Договорі, частково відшкодувала позивачу завдану відповідачем шкоду в розмірі 160 000 грн, при цьому не відшкодованою залишилась сума 34 180 грн. 46 коп. Позивач вказує, що оскільки вина відповідача щодо пошкодження його транспортного засобу повністю встановлена постановою суду, матеріальні збитки підтверджені належним чином, страхові відшкодування не в повній мірі покрили понесені витрати, вважає, що саме з відповідача належить стягнути різницю між отриманими страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 34\~180 грн 46 коп. Ухвалою судді від 29.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача Грачов А.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надав. Третя особа - ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про день та час розгляду справи повідомлена, проте в судове засідання представник не з`явився. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу Lexus RX 350, реєстраційний номер [NUMBER] є Сумська Торгово-промислова палата. 21.06.2024 року о 13 год 15 хв у смт Недригайлів по вул.Сумській, 24 близько 10 год. [PERSON] керуючи автомобілем Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги п.п.10.1 ПДР, що призвело до зіткнення з автомобілем Lexus RX 350, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 05.07.2024 року у справі 582/843/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Постанова набрала законної сили 16.07.2024 року. За страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон». Протоколом технічного огляду КТЗ від 24.06.2024 року був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем Lexus RX 350, реєстраційний номер [NUMBER] у результаті ДТП. Відповідно до звіту № 77-24 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку склала 194 180,46 грн 46 коп. Страхова компанія ПрАТ «СК «Еталон» відповідно до Договору страхування (поліс ОСЦПВВНТЗ) № СА0084666 від 10.01.2024 року, укладеного між ПрАТ «СК «Еталон» та [PERSON] , в межах лімітів, обумовлених в Договорі, частково відшкодувала Сумській Торгово-промисловій палаті завдану [PERSON] шкоду в розмірі 160 000 грн. Таким чином, спір між сторонами стосується стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 1187\~ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Як вбачається із матеріалів справи, Сумська Торгово-промислова палата отримала страхове відшкодування в розмірі 160 000 грн. Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194\~ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого Сумській Торгово-промисловій палаті пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] як винної особи, на користь позивача належить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням. Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «СК «Еталон» в період з 09.12.2024 року по 15.01.2025 року було здійснено виплату страхового відшкодування за даним випадком у розмірі 160 000 грн. Відповідно до звіту № 77-24 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку становить 194 180,46 грн. Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, що належить стягнути з [PERSON] як з особи, винної у вчиненні ДТП, на користь Сумської Торгово-промислової палати становить 34\~180,46 грн, тобто різницю між отриманими страховими виплатами та реальними витратами. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн за подання позовної заяви, а також витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Outcome: approved