Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

В провадження суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт навчання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на денній формі навчання за спеціальністю «Гірничі машини та комплекси» Донецького політехнічного інституту (теперішня назва - Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет»), у період з 01.09.1983 року по 31.07.1990 року (з перервою на службу в армії з 03.07.1984 р. по 10.06.1986 р.), включно. В обґрунтування заяви посилається на те, що в період з 01.09.1983 р. по 31.07.1990 р. (з перервою на службу в армії з 03.07.1984 р. по 10.06.1986 р.) включно, заявник навчався у Донецькому політехнічному інституті, на денній формі навчання, де, закінчивши повний курс навчання (виконавши навчальний план денної форми навчання), отримав повну вищу освіту за спеціальністю гірничі машини та комплекси. Згідно з рішенням Державної екзаменаційної комісії від 07.06.1990 р. заявнику було присвоєно кваліфікацію гірничого інженера-механіка на підставі чого навчальним закладом йому було вручено диплом спеціаліста серія [NUMBER] від 07.06.1990 р. реєстраційний № 65. 09.12.2024 р. заявник звернувся зі зверненням до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо розрахунку стажу. У відповідь на звернення заявником від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було отримано відповідь, датовану 23.12.2024 р. за № 68172-52410/Г-01/8-0400/24, в якій повідомлялось, що період навчання відповідно до наданого диплому [NUMBER] не зараховано «оскільки перевищує встановлений термін навчання…тому період навчання потребує уточнення відповідною довідкою щодо форми навчання та періоду навчання», при цьому ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не звертає увагу на той факт, що між його зарахуванням до складу студентів (01.09.1983) і відрахуванням зі складу студентів (07.06.1990) пройшло 7, а не 5 років як звичайно, а на період строкової служби (з 03.07.1984 по 10.06.1986) заявника не було відраховано зі складу студентів. Даний факт підтверджено записами в трудовій книжці заявника серії [NUMBER] . В отриманому дипломі серії [NUMBER] форма навчання не зазначена. 13.12.2024 р. заявник звернувся до навчального закладу, на сьогодні - Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» щодо видачі довідки про навчання в Донецькому політехнічному інституті. 13.01.2025 р. за № 01-13/26 від навчального закладу було отримано наступну відповідь. Постановою КМУ № 646-93-п від 13.08.1993 р. «Про вдосконалення мережі вищих навчальних закладів» на базі Донецького політехнічного інституту було створено Донецький державний технічний університет. Указом Президента України № 591/2001 від 07.08.2001 р. «Питання надання вищим навчальним закладам статусу національного» Донецькому державному технічному університету - надано статус національного. Надання інформації про навчання, у тому числі визначення форми навчання, можливе виключно за наявності доступу до архівів документів університету (наказів, розпоряджень, особових карток тощо). У зв`язку із тимчасовою окупацією міста Донецьк, згідно з наказом Міністерства освіти і науки України від 03.10.2014 р. № 1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» до завершення збройного конфлікту на території м. Донецьк Донецький національний технічний університет проводить свою освітню діяльність за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 р. № 1085 місто Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до\~Указу Президента\~України від\~24.02.2022\~р.\~№ 64\~«Про введення\~воєнного стану\~України» та\~наказу МОН\~України від\~28.08.2024\~р.\~№ 1220\~до завершення\~дії воєнного\~стану ДВНЗ\~«Донецький національний\~технічний університет»\~тимчасово проводить\~свою діяльність\~за адресою:\~ [ADDRESS] . У зв`язку із тимчасовою окупацією міста Донецьк, захопленням невідомими особами будівель та споруд університету, розташованих в місті Донецьк, у адміністрації університету на теперішній час відсутній доступ до будь-якої документації університету, створеної до 03.10.2014 р., у т. ч. архівних документів осіб, які навчалися в університеті. Аналогічна відповідь від 13.12.2024 була надіслана і на запит Пенсійного фонду від 09.12.2024 щодо форми навчання заявника. На адвокатський запит до Міністерства освіти і науки України від 07.02.2025, надано відповідь від 11.02.2025 № 3/1349-25 щодо неможливості надати інформацію про форми навчання у закладах вищої освіти в період 1983-1990 роки, оскільки в міністерстві не зберігається радянського періоду. Рекомендовано звернутися до навчального закладу. Враховуючи вищевикладене, за відсутності доступу до архівів документів, на сьогодні надати будь-яку інформацію щодо навчання не представляється можливим. Заявник [PERSON] до початку судового засідання надав заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без його участі, вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник заявника [PERSON] [PERSON] , до початку судового засідання, надала заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без її участі, вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник ГУ Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Положеннями частини першої\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За нормою ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 1 ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, відповідно дост.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року\~«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки заявника серії [NUMBER] від 03.07.1983 р., згідно запису № 4 на сторінках № 4-5 вбачається, що на підставі наказу № 01-662 від 13.08.1983 р. - 01.09.1983 р. заявника було зараховано студентом першого курсу Донецького політехнічного інституту. Запис № 5 на сторінках № 4-5 трудової книжки засвідчує, що на підставі наказу № 1399-03 від 07.06.1990 р. - 31.07.1990 р. його було відраховано зі складу студентів у зв`язку з закінченням навчального закладу. Вказане підтверджує, що заявник у період з 01.09.1983 р. по 31.07.1990 р. (з перервою на службу в армії з 03.06.1984 р. по 10.06.1986 р.) включно, навчався у Донецькому політехнічному інституті. Згідно військового квитка офіцера запасу серії [NUMBER] від 13.11.1990 р., [PERSON] присвоєно звання лейтенант 30.05.1990 року наказом заступника МО СРСР по кадрам №69, пройшов військову підготовку «при Донецком политехническом институте» в 1989 р. по ВУС-042100. 09.12.2024 р. заявник звернувся зі зверненням до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо розрахунку стажу. У відповідь на звернення заявником від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було отримано відповідь, датовану 23.12.2024 р. за № 68172-52410/Г-01/8-0400/24, в якій повідомлялось, що період навчання відповідно до наданого диплому [NUMBER] не зараховано «оскільки перевищує встановлений термін навчання…тому період навчання потребує уточнення відповідною довідкою щодо форми навчання та періоду навчання», при цьому ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не звертає увагу на той факт, що між його зарахуванням до складу студентів (01.09.1983) і відрахуванням зі складу студентів (07.06.1990) пройшло 7, а не 5 років як звичайно, а на період строкової служби (з 03.07.1984 по 10.06.1986) заявника не було відраховано зі складу студентів. Даний факт підтверджено записами в трудовій книжці заявника серії [NUMBER] . В отриманому дипломі серії [NUMBER] форма навчання не зазначена. 13.12.2024 р. заявник звернувся до навчального закладу, на сьогодні - Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» щодо видачі довідки про навчання в Донецькому політехнічному інституті. 13.01.2025 р. за № 01-13/26 від навчального закладу було отримано наступну відповідь. Постановою КМУ № 646-93-п від 13.08.1993 р. «Про вдосконалення мережі вищих навчальних закладів» на базі Донецького політехнічного інституту було створено Донецький державний технічний університет. Указом Президента України № 591/2001 від 07.08.2001 р. «Питання надання вищим навчальним закладам статусу національного» Донецькому державному технічному університету - надано статус національного. Надання інформації про навчання, у тому числі визначення форми навчання, можливе виключно за наявності доступу до архівів документів університету (наказів, розпоряджень, особових карток тощо). У зв`язку із тимчасовою окупацією міста Донецьк, згідно з наказом Міністерства освіти і науки України від 03.10.2014 р. № 1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» до завершення збройного конфлікту на території м. Донецьк Донецький національний технічний університет проводить свою освітню діяльність за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 р. № 1085 місто Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до\~Указу Президента\~України від\~24.02.2022\~р.\~№ 64\~«Про введення\~воєнного стану\~України» та\~наказу МОН\~України від\~28.08.2024\~р.\~№ 1220\~до завершення\~дії воєнного\~стану ДВНЗ\~«Донецький національний\~технічний університет»\~тимчасово проводить\~свою діяльність\~за адресою:\~ [ADDRESS] . У зв`язку із тимчасовою окупацією міста Донецьк, захопленням невідомими особами будівель та споруд університету, розташованих в місті Донецьк, у адміністрації університету на теперішній час відсутній доступ до будь-якої документації університету, створеної до 03.10.2014 р., у т. ч. архівних документів осіб, які навчалися в університеті. Аналогічна відповідь від 13.12.2024 була надіслана і на запит Пенсійного фонду від 09.12.2024 щодо форми навчання заявника. На адвокатський запит до Міністерства освіти і науки України від 07.02.2025, надано відповідь від 11.02.2025 № 3/1349-25 щодо неможливості надати інформацію про форми навчання у закладах вищої освіти в період 1983-1990 роки, оскільки в міністерстві не зберігається радянського періоду. Рекомендовано звернутися до навчального закладу. Відповідно до п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», перелік фактів, які встановлюються судом не є вичерпним. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) дійшла висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно абзацу першого частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. До набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Суд наголошує, що відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлення юридичного факту навчання у вищому навчальному закладі саме на денній формі навчання необхідне заявнику для реалізації свого права на соціальне забезпечення, зокрема для перерахунку страхового стажу. Тож факт навчання на денній формі навчання дозволить зарахувати такий період навчання до загального трудового стажу. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтвердженні доказами дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] , оскільки його вимоги є обґрунтованими та доведені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved