Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

08.01.2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував наступними обставинами. З 22.11.2015 року до 02.06.2016 року вони з відповідачкою мали близькі стосунки. В березні 2015 року він зробив їй пропозицію одружитися, на що відповідачка погодилась. В подальшому вони неодноразово обговорювали народження спільної дитини, планували сімейне життя. Незадовго до завершення стосунків, а саме у травні 2016 року, він випадково дізнався про те, що відповідачка вагітна, що стало для нього гарною новиною. Натомість відповідачка була пригніченою та розгубленою, а пізніше прийняла рішення про припинення їх стосунків. [INFO] відповідачка народила їх спільного сина, назвала його [PERSON] та дала дитині прізвище її колишнього чоловіка [PERSON] , який фактично не підтримує з нею будь-яких стосунків. Відповідачка приховала від нього час та місце пологів, внаслідок чого він не зміг заявити про свій намір та бажання визначити прізвище дитини [PERSON] , що свідчить про порушення його прав, як батька дитини. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22.08.2018 року у справі №753/5156/17 задоволено його позов про визнання батьківства щодо їх спільної з відповідачкою дитини. Позивач бажає змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », проти чого відповідачка заперечує, а також перешкоджає йому у спілкуванні з сином. На думку позивача, зміна прізвища дитини відповідатиме найкращим інтересам дитини з огляду на те, що: 1) дитині складно пояснювати оточуючим та одноліткам, чому він не носить прізвища свого біологічного батька; 2) дитина буде пишатимутися батьком, який є захисником Вітчизни; 3) дитині буде простіше налагодити емоційний зв`язок з батьком; 4) дитину перестануть дражнити у дошкільному закладі, адже прізвище « [PERSON] » діти інтерпретують, а прізвище « [PERSON] » має значно менше асоціативних відмінювань; 5) зміна прізвища спростить комунікацію дитини з дідусем та бабусею по лінії батька та з сестрою (донькою батька від першого шлюбу); 6) спростить комунікацію батька з оточуючими дитину людьми; 7) зміна прізвища нагадуватиме дитині, що в неї є живий та люблячий батько, який завжди поруч та готовий прийти на допомогу у будь-який час. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд: 1) змінити прізвище [PERSON] , [INFO] , на прізвище « [PERSON] »; 2) зобов`язати Печерський районний у м. Києві ВДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) внести зміни до актового запису №464 про народження [PERSON] , виключивши в графі «прізвище» запис « [PERSON] », і записавши в цій графі прізвище « [PERSON] »; зобов`язати Печерський районний у м. Києві ВДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) видати [PERSON] нове свідоцтво про народження малолітнього [PERSON] . 22.04.2024 року відповідачкою подано відзив на позов, в якому вона просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не здійснював своїх батьківських обов`язків належним чином, має заборгованість по аліментам. Дитина сприймає позивача як батька формально. Дитина себе ідентифікує за прізвищем « [PERSON] ». Жодних випадків цькування дитини через прізвище не було зафіксовано. Бажання змінити прізвище у дитини не виникало. Вважає, що позивачем не доведено, що зміна прізвища в інтересах дитини, оскільки в основу підстав позову покладено лише особисті інтереси позивача (а.с. 106-163 т. 1). У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав викладених у ньому та просили задовольнити. Позивач зауважив, що після того, як дитині змінять прізвище, син відчує, що у нього є тато, який матиме для нього авторитет. Наразі син не відчуває його рідним настільки, наскільки це має бути на його думку. Він хоче бути присутнім у житті дитини. Зазначив, що неодноразово відвідував школу сина, проте вчителі його не сприймали як батька, оскільки не знали хто він такий, оскільки в них з сином різні прізвища. Вважає, що якщо залишити сину прізвище « [PERSON] », він залишиться під авторитетом матері. Представник позивача - адвокат Лісова Н.В. зазначила, що позивач докладає багато зусиль для спілкування з дитиною. Спільне прізвище сприятиме покращенню їх стосунків з сином та не матиме жодного негативного впливу на дитину. Відповідачка та її представник заперечували проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Відповідачка зауважила, що ніколи не перешкоджала позивачу спілкуватися із сином. Питання зміни прізвища не обговорювалось, оскільки у дитини не виникало проблем з прізвищем « [PERSON] » в школі чи деінде. У зв`язку із розглядом справи вона запитала у сина його думку щодо можливої зміни прізвища. Проте дитина категорично налаштована проти зміни прізвища. Представник відповідачки - адвокат Романчук О.А. зазначив, що жодних законних підстав для зміни прізвища дитини немає, зокрема у школі у [PERSON] не виникало проблем з прізвищем. Позивачу встановлено графік спілкування з дитиною, жодних перешкод у спілкуванні відповідачка не створює, тому задоволення позовних вимог не змінить стосунки позивача із сином. Вважає, що зміна прізвища стосується лише особистих інтересів позивача, проте не інтересів дитини. Представник третьої особи - Печерського районного в м. Києві відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає позов необґрунтованим з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим запис про батька дитини був здійснений зі слів матері. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22.08.2018 року у справі № 753/5156/17, яке набрало законної сили 06 грудня 2018 року, визнано батьківство позивача щодо їх спільної з відповідачкою дитини. Дитина сторін проживає з відповідачкою, а позивач проживає окремо від дитини. Сімейних стосунків сторони не мають. Зазначені обставини підтверджені належними письмовими доказами та визнаються сторонами. Між батьками виник спір з приводу прізвища дитини, який регулюється нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно положень ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Виходячи з системного аналізу зазначених норм сімейного права, зміна прізвища дитини, якій виповнилося сім років, можлива тільки за згодою дитини. Позивач звернувся до суду з цим позовом за 17 днів до досягнення дитиною віку семи років, а на день вирішення справи дитині сторін виповнилося вісім років. Доказів того, що дитина сторін погоджується зі зміною прізвища з прізвища матері на прізвище батька, позивачем суду не надано. Напроти, судом встановлено, що дитина не бажає змінювати прізвище, що підтверджено висновком судового експерта - психолога [PERSON] №СЕ-19-24/25834-ПС від 04.07.2024 року, а також відеозаписом процесу спілкування психолога з дитиною з використанням методики «Зелена кімната», без присутності батьків. На запитання психолога син сторін відповів, що любить своїх батьків, живе з мамою та братом, а з батьком спілкується у школі, вони також гуляють разом. Змінювати своє прізвище « [PERSON] » він не бажає, його друзі знають його саме за цим прізвищем. Психологічне експертне дослідження проведено експертом-психологом на замовлення відповідачки відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України та є доказом у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України. Вказаний експертний висновок прийнятий судом з огляду на те, що: експертизу здійснено спеціалістом, який має статус судового експерта; позивачем не заявлено відводу експерту; висновок експертизи відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України щодо його змісту. У судовому засіданні судовий експерт [PERSON] підтвердила наданий нею висновок та пояснила, що під час експертного дослідження виявлено, що вплив на дитину наявний як зі сторони батька, так і зі сторони матері. Експерт зауважила, що якість комунікації між дитиною та її батьками залежить не від прізвища, а від того, скільки вкладається та як будується прив`язаність від дорослого до дитини. Зміна прізвища дитини без врахування її думки може призвести до погіршення прив`язаності, оскільки дитина перебуває у шкільному середовищі, ідентифікує себе за прізвищем [PERSON] . За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідно до закону, з огляду на відсутність згоди дитини на зміну прізвища, позов задоволенню не підлягає. Судові витрати сторін підлягають розподілу наступним чином. Від сплати судового збору позивача звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Право позивача на вказану пільгу підтверджено пенсійним посвідченням № [NUMBER] про те, що позивач є особою з інвалідністю I групи внаслідок війни. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з цим судові витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. У зв`язку з цим підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки понесені нею витрати на проведення психологічної експертизи у розмірі 18 147,72 грн., що підтверджується платіжним документом. Ці витрати, відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачених ст. 139 ЦПК України. На стягненні витрат на професійну правничу допомогу позивачка не наполягала, про що повідомила в судовому засіданні.

Outcome: approved