Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

01 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (надалі також\~ позивач,\~ТОВ «Фінпром\~Маркет»)через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідачка, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за договором позики № 75697945 у розмірі 18537 грн 64 коп. Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 68). Своєю ухвалою від 23 квітня 2025 року суд витребував у Акціонерного товариства «Приватбанк» інформацію щодо належності [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] , карткового рахунку № [NUMBER] та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», рнокпп: [NUMBER] , за період з 19.07.2021 по 22.07.2021 (а.с. 79-80). Ухвалою суду від 16 липня 2025 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Фінпром Маркет» посилалось на те, що 19 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі також ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено договір позики № 75697945 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Відповідно до умов договору відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 6017 грн 00 коп., строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». У свою чергу, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатила заборгованість за відсотками. В подальшому, 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (надалі також ТОВ «Фінансова компанія управління активами») укладено договір факторингу № 2112, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і за договором позики № 75697945 від 19 липня 2021 року. Отже, відповідно до договору факторингу № 2112 від 21 грудня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідачки. Крім того, 31 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до умов якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі, і за договором позики № 75697945 від 19 липня 2021 року. Відповідно до договору факторингу № 310323-ФМ від 31 березня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 20183\~грн 84\~коп., із яких 6017 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14166 грн 84 коп. сума заборгованості за відсотками. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути із [PERSON] заборгованість у сумі: 18537 грн 64 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6017 грн 00 коп. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 12520 грн 64 коп. Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67). Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 03 квітня 2025 року направлялась на адресу відповідачки, однак разом із судовою повісткою, повернулись до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» від 12 квітня 2025 року (а.с. 70-73). Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, зазначена ухвала вважається такою, що вручена відповідачці. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 03 квітня 2025 року суд встановлював [PERSON] п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов. Відзиву на позов від відповідачки до суду не надходило. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачкою відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Враховуючи неподання відповідачкою відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 103) у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 3-зі звороту). Крім того, у заяві, поданій до суду 27 травня 2025 року, представник позивача вказав, що не заперечує проти заочного рішення, додатково підтвердив інформацію про те, що 19 липня 2021 року о 16 год 34 хв 05 с. відповідачка підписала одноразовим ідентифікатором договір позики № 75697945 від 19 липня 2021 року, після чого на її картковий рахунок зараховані кошти в розмірі 6017 грн 00 коп., які позикодавець перерахував відповідно до пункту 1 договору позики № 75697945 від 19 липня 2021 року, що підтверджується інформацією АТ КБ «Приватбанк» та довідкою про ідентифікацію (а.с. 89). Також, у заяві, поданій до суду 11 червня 2025 року, представник позивача просив цивільну справу, призначену на 16 липня 2025 року, розглядати за його відсутності (а.с. 97). Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 16 липня 2025 року, яка направлялась на зареєстровану адресу відповідачки повернулась до із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» від 13 червня 2025 року (а.с. 100-102). З огляду\~на положення\~пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачці, отже суд дійшов висновку про те, що відповідачка є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Оскільки, судова повістка є такою, що врученою відповідачці та враховуючи неподання нею відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно\~оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 19 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75697945 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (надалі також договір) (а.с. 9 зі звороту). Відповідно до пункту 1 вказаного договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Згідно з пунктом 2 умов договору сума позики складає 6017 грн 00 коп., строк позики 30 днів, процентна ставка (базова/день) фіксована 1,99%. Дата надання позики 19.07.2021, дата повернення позики (останній день) 18.08.2021, знижена процентна ставка/день 1,99 %, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 29653,85%, орієнтовна загальна вартість позики 9609 грн 15 коп. Відповідно до пункту 4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. Згідно з підпунктом 5.2. пункту 5 договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації йому зрозумілі. Відповідно до пункту 12 вказаного договору, зазначено, що Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Договір позики № 75697945 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 19 липня 2021 року містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором від імені [PERSON] (а.с. 9-зі звороту). Крім того, електронним підписом відповідачка підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 10). Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідачка під час укладення договору № 75697945 використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора, який був відправлений їй на електронну пошту (а.с. 22). Відповідно до копії платіжної інструкції 8с3е92bc-30ba-47a5-8ff4-e2487adff7c1, 19.07.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило перерахування грошових коштів в розмірі 6017 грн 00 коп. отримувачу [NUMBER] (а.с. 24). З інформації, що міститься у довідці ТОВ «ФК «Фінекспрес» вих. № КД-000018210/ТНПП від 13.03.2025 вбачається, що ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 19.07.2021 року; номер платежу 8с3е92bc-30ba-47a5-8ff4-e2487adff7c1; сума 6017.00 грн.; отримувач Пістряк Ольга - ЕПЗ номер [NUMBER] . Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються (а.с. 23). Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатила заборгованість за відсотками. 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» укладено Договір факторингу № 2112, відповідно до умов якого, Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, щодо Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги) (а.с. 25-зі звороту -29). Відповідно до пункту 5.2. Договору факторингу № 2112 від 21 грудня 2021 року, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору. 21 грудня 2021 року клієнтом та фактором підписаний акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 2112\~від 21\~грудня 2021\~року (а.с.\~32)\~та акт\~прийому-передачі\~інформації згідно\~Реєстру заборгованостей\~в електронному\~вигляді за\~Договором факторингу\~№2112\~від 21\~грудня 2021\~року (а.с. 33). Відповідно до\~Реєстру прав\~вимог №\~4\~від 21\~грудня 2021\~року до\~договору факторингу\~№2112\~від 21\~грудня 2021\~року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідачки: 6017 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14166 грн 84 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 33-зі звороту - 34). 31 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передає (відступає), а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» права вимоги до боржників (а.с. 36-40). Відповідно до пункту 1.1. Договору факторингу № 310323-ФМ від 31\~березня 2023\~року,\~за цим\~Договором Фактор\~передає грошові\~кошти,\~що дорівнюють\~Ціні Продажу,\~в розпорядження\~Клієнта за\~плату,\~а Клієнт\~відступає Факторові\~Права Вимоги\~до Боржників,\~зазначених в\~Реєстрі Заборгованостей\~(Додаток\~№1\~до цього\~Договору),\~в розмірі\~Портфеля Заборгованості.\~Сторони погодили, щодо Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). 03 квітня 2023 року клієнтом та фактором підписаний акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 310323 від 31 березня 2023 року (а.с. 42-зі звороту) та акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованостей в електронному вигляді за Договором факторингу № № 310323 від 31 березня 2023 року (а.с. 43-зі звороту). Відповідно до\~Реєстру боржників\~від 31\~березня 2023\~року до\~договору факторингу\~№310323-ФМ від 31 березня 2023 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки: 6017 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14166 грн 84 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 44-зі звороту-45). Згідно з інформацією АТ КБ «Приватбанк», наданої на виконання ухвали суду від 23 квітня 2025 року, встановлено, що на ім`я [PERSON] , емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 19.07.2021 здійснено переказ коштів на загальну суму 6017 грн 00 коп. (а.с. 85). Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором позики № 75697945 від 19.07.2021 за період із 19.07.2021 по 25.03.2025 розмір заборгованості [PERSON] за договором позики № 75697945 від 19.07.2021 складає 18537 грн 64 коп., що складається із суми заборгованості за тілом позики в розмірі 6017 грн 00 коп., суми заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 12520 грн 64 коп., що нараховані за період з 19.07.2021 по 16.11.2021 (а.с. 56-58). Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору позики № 75697945 від 19.07.2021 виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору позики № 75697945 (на\~умовах повернення\~позики в\~кінці строку\~позики)\~від 19\~липня 2021\~рокуза відповідачкою рахується заборгованість у загальному розмірі: 18537 грн 64 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6017 грн 00 коп. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 12520 грн 64 коп. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 75697945 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 19 липня 2021 року, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у сумі 6017 грн 00 коп. строком на 30 днів до 18 серпня 2021 року. Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідачка прийняла пропозицію укласти договір (а.с. 9-зі звороту). Також, електронним підписом відповідачка підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком № 1 до договору позики № 75697945 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 19 липня 2021 року (а.с. 10). Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 13.03.2025 вих. № КД-000018210/ТНПП про перерахування суми кредиту, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідачки (а.с. 23). Відомості про отримання відповідачкою кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 23 квітня 2025 року (а.с. 84-85). Отже, суд зазначає, що позивачем належними чином доведений факт отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 6017 грн 00 коп. Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачкою не надано. Відповідно до договору факторингу № 2112 від 21 грудня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 20183 грн 84 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6017 грн 00 коп. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 14166 грн 84 коп. 31\~березня 2023\~року ТОВ\~«Фінпром Маркет» на\~підставі договору\~факторингу № 310323-ФМ набуло статус нового кредитора за договором позики № 75697945 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 19 липня 2021 року, та отримало право вимоги щодо [PERSON] відносно заборгованості за вказаним договором на загальну суму 20183 грн 84 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6017 грн 00 коп. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 14166 грн 84 коп. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом не виконала ані перед первісним кредитором, ані перед фактором - ТОВ «Фінпром Маркет», яке набуло право вимоги за відповідним договором позики на підставі договору факторингу від 31 березня 2023 року. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. Оскільки боржник зобов`язання за договором не виконав, не повернув борг у встановлений договором строк, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача заявлену до стягнення суму заборгованості за тілом кредита в розмірі 6017 грн 00 коп. Щодо суми нарахованої заборгованості по процентам, суд вважає за необхідне зазначити наступне. В силу частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Як вказав Верховний Суд у постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). При цьому термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. У згаданій постанові від 05.04.2023 Велика Палата Верховного Суду зокрема вказала: «…Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом…80. Отже, «користування кредитом» це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору…». Щодо нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом», тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з цим, як вказано у постанові, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, а позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Отже, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Велика Палата прийшла до висновку, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, Велика Палата виснувала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. З позовної заяви та доданого розрахунку вбачається, що позивач звернувся до суду про стягнення основного боргу та відсотків за договором, нарахованих саме у порядку статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України. Як вбачається з письмових доказів у договорі позики\~№ 75697945\~(на\~умовах повернення\~позики в\~кінці строку\~позики)\~від 19\~липня 2021\~року на суму кредиту в загальному розмірі 6017 грн 00 коп. встановлено погоджений сторонами строк користування кредитом - 30 днів. Доказів та умов пролонгації цього договору суду не надано. При цьому сума процентів розрахована позивачем по 16.11.2021 (а.с. 56-58). Щодо аргументів позивача про те, що підписанням договору позики відповідачка підтвердила, що вона повністю ознайомилась та згодна із Правилами надання\~грошових коштів\~у позику\~(на\~умовах повернення\~позики в\~кінці строку\~позики), в яких містяться умови щодо пролонгації договору позики, суд зазначає наступне. Відповідно до підпункту 5.2. пункту 5 договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Відповідно до пункту 6.5 Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому разі не більше 90 календарних днів. З огляду саме на положення вказаних Правил, строк користування наданим кредитом, який становив 30 днів, тобто з 19.07.2021 по 18.08.2021, був пролонгований ще на 90 днів. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про відсутність підстав для висновку відносно правомірної пролонгації договору, з огляду на таке. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання\~грошових коштів\~у позику, розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи договір позики № 75697945 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 19 липня 2021 року, а також те, що вказані Правила на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили відповідні умови, зокрема, й щодо пролонгації договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила надання грошових коштів, відсутність у договорі позики чітких умов домовленості щодо пролонгації договору, надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику не можуть розцінюватися як такі, що достовірно підтверджують вказані обставини. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»(на\~умовах повернення\~позики в\~кінці строку\~позики), не можна вважати складовою договору позики щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заявці-анкеті, оферті та акцепті, які підписані позичальником. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). З огляду на викладене, враховуючи, що Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»(на умовах повернення позики в кінці строку позики), які наявні в матеріалах справи, не містять підпису відповідачки, суд дійшов висновку, що такі Правила не можна розцінювати, як частину кредитного договору. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку користування кредитом, що встановлений тривалістю у 30 днів. Належних доказів того, що відповідачка як позичальник вчинила певні дії, які б об`єктивно свідчили б про її волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, до матеріалів позову не додано. За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного строку кредитування відбулася пролонгація кредиту. Отже, враховуючи викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку позики, тобто з 19.07.2021 по 18.08.2021. Починаючи з 19.08.2021 первісний кредитор не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення статті 625 ЦК України. Вимоги у порядку статті 625 ЦПК України позивачем заявлено не було. За умовами укладеного між сторонами договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачці позику в розмірі 6017 грн 00 коп., на строк 30 днів. Договором передбачено сплату відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 1,99 % за один день користування грошовими коштами. Таким чином, відповідно до умов договору за час користування коштами відповідачка мала сплатити відсотки у розмірі 3592 грн 15 коп. (6017 грн х 1,99% х 30 днів = 3592 грн 15 коп.). Отже, суд дійшов висновку про те, що нараховані за період з 19.08.2021 по 16.11.2021 відсотки за користування коштами в сумі 8928 грн 49 коп. (12520 грн 64 коп. 3592 грн 15 коп.) не підлягають стягненню, і у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. З відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 51,84 % з розрахунку: 9609 грн 15 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 18537 грн 64 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 51,84% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1255 грн 77 коп. із розрахунку: 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 51,84 % (відсоток задоволених позовних вимог). Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3500 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 3500 грн 00 коп., що підтверджується договором № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року (а.с. 46-48), витягом з акту № 10-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року з детальним описом робіт, виконаних адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» за договором № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року (а.с. 50), платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579933657.1 від 20 березня 2025 року про здійснення оплати акту № 10-П приймання наданої правничої допомоги від 20 березня 2025 року за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року (а.с. 52), копією ордеру про надання правничої допомоги серії АХ № 1149961 від 01 листопада 2024 року (а.с. 52-зі звороту), копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03 квітня 2018 року (а.с. 53). Враховуючи обсяг наданих адвокатом Ткаченко Ю.О. послуг, співмірність наданих послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено частково, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема, є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 3500 грн 00 коп. підтверджені належними документами, враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1814 грн 40 коп. із розрахунку 3500 грн 00 коп. (сума сплаченого гонорару адвокату) х 51,84% (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial