Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивує тим, що 16 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10002979418. Зазначає, що 05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №556/ФК-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» Права Вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит №10002979418. Зауважує, що відповідно до Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 27\~873.76 грн., з яких: 7 300 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 20\~573.76 грн. - сума заборгованості за відсотками. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором про споживчий кредит №10002979418 в розмірі 27\~873.76 грн., а також понесені судові витрати. Не погоджуючись із позовними вимогами, представником відповідача [PERSON] було подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного. Представник вказує на відсутність належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів в обґрунтування того, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 7300 грн. зауважує, що з наявних матеріалів не вбачається факт надання відповідачу кредиту у розмірі 7300 грн., оскільки у матеріалах справи відсутній будь-який документ, що свідчив би про перерахування кредитних коштів [PERSON] . Зазначає, що матеріали справи містять виключно інформаційну довідку №62/2517/12 від 14.12.2022 року, наданої ТОВ «Платежі Онлайн» зі змісту якої вбачається, що була проведена успішна транзакція на суму 7300 грн. через банк-емітент «Privat Bank» на відповідну банківську картку. Однак, чи належить ця банківська картка саме [PERSON] , у даній довідці відомості відсутні. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позову. 05.06.2025 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача вказує, що 16.01.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Фінансвоа компанія «Інвест Фінанс» https://cashberry.com.ua/,\~ [PERSON] було\~подано заявку\~на отримання\~кредиту №10002979418. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті https://cashberry.com.ua/. Вказує, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору про надання споживчого кредиту № 10002979418 від 16.01.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті https://cashberry.com.ua/. Зазначає, що дані кошти були перераховані через платіжну систему ТОВ «Платежі Онлайн» (Повідомлення про внесення відомостей до РПІ: №27-0018/16805 від 26.03.2018 Види послуг: операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів), що має відповідні ліцензії НБУ, відповідає всім стандартам та вимогам платіжних систем, а також володіє доказами фактичного отримання Відповідачем грошових коштів за номером транзакції 31080-81527-79573. Зауважує, що позичальник заповнює заяву на отримання кредиту, де зазначає свої особисті дані та номер карткового рахунку для отримання кредитних коштів, на який і було переведено кредитні кошти. За такого, просить задоволити позов та у випадку необхідності витребувати з АТ «Приват Банк» інформацію, чи було емітовано [PERSON] платіжну карту за відповідними реквізитами у даній установі та надати виписку з рахунку. Також 11.06.2025 через канцелярію суду надійшли заперечення представника відповідача у яких вказує, що позивач не висвітлює всіх обставин, що мають важливе значення для справи. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із умов самого договору (п. 1.1 Договору) «За цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язку, передбачені цим Договором». Процентна ставка, згідно умов Договору становить 1,14 % від суми кредиту за кожен день користування кредиту. В п. 1.4. Договору вказано, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою, яка нараховується в межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3. цього Договору. При цьому, звертає увагу, що у п. 1.3. Договору чітко вказано, що строк надання кредиту становить 14 календарних днів. Вищевказаний пункт Договору (п. 1.3., який регламентує 14-денний строк надання кредиту) кореспондується і з п. 1.6 Договору, яким передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає за ставкою 8465,08 грн. Тобто, відповідач отримав 7300 грн. на 14 днів за процентною ставкою 1,14 %, що в розрахунковому відображені виглядає наступним чином: 7300 грн. * 1,14 % * 14 днів = 1165,08. Відтак, 7300 грн. (отримані Позивач як кредитні кошти на чотирнадцять днів) + 1165,08 грн. (проценти за користування такими кредитними коштами протягом чотирнадцять днів) = 8465,08 грн. Саме ось ця сума 8465,08 грн. в силу правової природи та умов Договору може бути взята до уваги при вирішенні питання про стягнення з позивача заборгованості. Окрім вищевказаного наголошує, що відповідач повернув позивачу грошові кошти у розмірі 7400,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (код документа 9377-3407-5317-3196, призначення платежу: погашення за КД №10002979418 від 16.01.2021 року). Зауважує, що відповідно до посвідчення серії [NUMBER] виданого 12.12.2017 року, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України), та як вбачається із Довідки №1776/1/ф5/1275 від 19.05.2025 року [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] . За такого, на нього поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим позивач не вправі нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язаних їх списати. На підставі наведеного, просить відмовити в задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. У випадку, якщо суд прийде до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, просить задовольнити такі частково, а саме у розмірі 1165,08 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву, згідно якої просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без її участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач також у судове засідання не з`явився, згідно поданого представником відзиву та заперечень просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2021 року між ТОВ Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №10002979418, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 7\~300 грн. строком на 14 календарних днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.14% за 1 день. Також п. 1.7 вказаного Договору визначено, що орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення складає 8\~465.08 грн. Далі, 05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №556/ФК-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» Права Вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит №10002979418. Отже, ТОВ «Діджи Фінанс», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості за Договором про споживчий кредит №10002979418 від 16.01.2021, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Так, представник позивача вказує, що відповідно до Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 27\~873.76 грн., з яких: 7 300 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 20\~573.76 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що відповідач повернув позивачу грошові кошти у розмірі 7 400,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.4341841483.1 від 01.05.2025. Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу у повному обсязі станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заборгованості за Договором про споживчий кредит №10002979418 від 16.01.2021, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості з урахуванням погашеної суми тіла кредиту та частково нарахованих відсотків у межах строку кредитування, на загальну суму 1\~065.08 грн. підлягає до задоволення. Суд вказує, що нарахування відсотків відбулося до введення воєнного стану на території України, тому такі не підлягають списанню кредитодавцем у зв`язку з проходженням військової служби за мобілізацією [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги про стягнення процентів за кредитним договором після спливу строку кредитування, суд виходить з наступного. Згідно правової позиції, яка викладена у пунктах 48-55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, яка полягає в тому, що з дня закінчення строку дії кредитного договору відносини між банком та відповідачем за своєю суттю перейшли з кредитних правовідносин, які передбачають правомірне користування чужими грошовими коштами зі сплатою відповідних процентів визначених у договорі, у відносини незаконного користування чужими грошовими коштами, тобто перейшли в охоронні правовідносини, права та інтереси позивача за якими забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно вимог ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після вказаної дати позивач не міг такі проценти нараховувати. Зважаючи на правові висновки, викладені у пунктах 48-55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, на переконання суду позивач неправомірно здійснив нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за відсотками після завершення кредитування до задоволення не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «Діджи Фінанс» судові витрати в сумі 2 422.4 гривень судового збору. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивач просить стягнути з відповідача 9 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу. Проте, в ході розгляду справи стороною позивача не було надано документів, що свідчать про понесення витрат саме у такому розмірі та про здійснення їх оплати. Крім того, суд приймає до уваги, що процесуальні документи в ході розгляду справи (заяви, клопотання, відповідь на відзив), було подано представником позивача за довіреністю, а не адвокатом. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними доказами заявлену суму заявлених витрат на правову допомогу, а тому така вимога до задоволення не підлягає. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial