Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача\~звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом,\~посилаючись на\~те,\~що [PERSON] є бабусею позивача. Її чоловік [PERSON] не мав можливості здійснювати належний догляд за дружиною, тому з грудня 2022 року вона проживала не за адресою місця реєстрації, а за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] (батьком позивача), який здійснював догляд за матір`ю. Зазначена квартира належала бабусі та батькові позивача на праві спільної сумісної власності. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку квартири. Свою частку квартири [PERSON] заповідала позивачу, але вона не заявила про прийняття спадщини після смерті бабусі. Таким чином, оскільки [PERSON] проживав разом з матір`ю на момент її смерті, він фактично прийняв спадщину на 1/2 частку квартири, але не оформив її. [INFO] помер [PERSON] . Належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] він заповідав [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку спірної квартири, що належала батькові, та на квартиру, що належала [PERSON] . У видачі свідоцтво про право на спадщину на іншу частку спірної квартири позивачу відмовлено. Зазначені обставини є перешкодою для набуття позивачем права власності на зазначене спадкове майно, тому за захистом своїх порушених прав вона звертається до суду. Просить встановити факт постійного проживання на день відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яке є місцем відкриття спадщини; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. 13 березня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 18 березня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 08 квітня 2025 року надійшли витребувані докази. 10 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду про суті. Задоволено клопотання позивача про виклик свідків. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без участі представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. У судовому засіданні. Представник позивача підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені у позові. Просить позов задовольнити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її дочкою. Навіть після розриву стосунків з батьком позивача, вони постійно спілкувалися. [PERSON] проживав по [ADDRESS] . Це квартира була його бабусі. Помер він у січні 2024 року. Останні роки життя мати [PERSON] дуже хворіла і він забрав її до себе, жили разом, поки вона не померла. Ховали [PERSON] . [PERSON] і свідок. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є головою ОСББ будинку по [ADDRESS] з 2011 року. Вона брала участь у складанні акту про проживання [PERSON] за цією адресою. Підтверджує, що [PERSON] мешкав один, а у 2022 році він забрав до себе хвору мати і до кінця життя вона мешкала разом з ним. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , виданим 25 серпня 1993 року органом приватизації Інгулецький державний гірничо-збагачувальний комбінат, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Право власності на квартиру зареєстровано в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР». Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] . 23 лютого 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 06 грудня 2006 року [PERSON] складено заповіт, за яким вона заповіла належну їй частку спірної квартири позивачу [PERSON] . Згідно із заповітом, посвідченим 06 грудня 2006 року, другу частку спірної квартири [PERSON] також заповів позивачу [PERSON] . 20 квітня 2019 року [PERSON] складено заповіт, згідно з яким він заповів [PERSON] належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку спірної квартири. Спадкова справа після її смерті не відкривалася, заяви про прийняття спадщини не подавалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Місцем відкриття спадщини є місце її реєстрації: [ADDRESS] . На момент її смерті за цією адресою зареєстрований [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . На підставі цього відкрито спадкову справу. Інших заяв не подано. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Місцем відкриття спадщини є: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] інших осіб за цією адресою не зареєстровано. [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті він був зареєстрований адресою: [ADDRESS] . Інші зареєстровані особи за цією адресою на дату смерті відсутні. 10 червня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася позивач [PERSON] . Інших заяв не подано. 11 лютого 2025 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Постановою нотаріуса від 11 лютого 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частку спірної квартири, що належала [PERSON] . Відмова обґрунтована тим, що на момент смерті [PERSON] вона була зареєстрована [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований її чоловік [PERSON] , який відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняв після неї спадщину. Документів, які підтверджують родинні або інші відносини між [PERSON] та [PERSON] , не надано. Згідно з актом № 2 від 25 лютого 2025 року, засвідченим головою ОСББ «ОЛІМП 34», мешканці будинку [ADDRESS] підтверджують, що [PERSON] проживала без реєстрації в квартирі [ADDRESS] зазначеного будинку по день своєї смерті. Разом з нею проживав її син [PERSON] . Ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 07 березня 2025 року 196\~000,00 грн. Зміст спірних правовідносин. Викладеними обставинами відповідають спадкові правовідносини. Норми права, які застосовує суд. За приписами п.п. 2, 5 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. У постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 759/9229/19 Верховний Суд зазначив, що належними та допустимими доказами для встановлення факту спільного проживання є, зокрема, докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків, інших обставин, які засвідчують реальність спільного проживання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як передбачено\~статтею 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Висновок суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. На підставі аналізу вищезазначених норм суд дійшов висновку, що представником позивача належними, допустимими та достовірними доказами доведено факт постійного проживання [PERSON] на день смерті за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] . Тому в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] . вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , зокрема спірну частку квартири. Позивач є спадкоємицею [PERSON] , вчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позивач надав суду достатніх доказів на обґрунтування позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Судові витрати по справі покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved