Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

28 травня 2025 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій ТОВ «ФК «Ейс» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №00-9614770 від 06.02.2024 р. у розмірі 22\~288, 18 грн., яка складається з 5971,00 грн. заборгованості за тілом, та 16317,18 грн заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 06.02.2024 між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем укладено кредитний договір №00-9614770 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. 25.11.2024 ТОВ "ФК "ЕЙС" та ТОВ "Макс кредит" уклали договір факторингу №25112024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ "Макс кредит" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЕЙС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЕЙС" приймає належні ТОВ "Макс кредит" права вимоги до боржників. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 22 288, 18 грн, яка складається з наступного: 5971,00 грн - заборгованість по кредиту; 16 317,18 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання в судове засідання не з`явився, письмово у позовній заяві зазначив, що у разі неявки представника позивача у судове засідання просить суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин, у зв`язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши подані доркази суд встановив наступні обставини. Згідно з п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями ст.639\~ЦПК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 06.02.2024 між ТОВ «Макс кредит" та відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-9614770 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Пунктом 1.2 визначена сума кредитної лінії у розмірі 6\~000 грн. Згідно з пунктом 1.4 договору, тип процентної ставки - фіксований. За змістом пункту 1.4.1 договору, стандартна процентна ставка становить 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, яка застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного у п. 1.3 цього Договору. Відповідно до п. 1.3 цього договору, строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю до 31.01.2025. Кредитний договір від 06.02.2024 року № 00-9614770 підписано сторонами в електронній формі, зокрема [PERSON] - одноразовим ідентифікатором № 43994. Факт перерахування 06.02.2024 року грошових коштів [PERSON] підтверджено ТОВ «Платежі онлайн», листом від 18.12.2024. Положеннями ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: припис\~абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із\~частиною другою статті 1050 ЦК України\~(пункт 91 постанови). Відповідно до умов договору, сторони погодили, що стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, і застосовується у межах строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього договору З наданого ТОВ «Макс кредит» розрахунку заборгованості слідує, що останнім здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 06 лютого 2024 року 30 вересня 2024 року включно (238 днів) з урахуванням стандартної процентної ставки 2,47%, що у сумі складає 22\~288,18 грн. Суд частково не погоджується з таким розрахунком, виходячи з наступного. Відповідно до\~частини п`ятої статті 12 Закону\~України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог\~частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону\~України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до\~частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена\~частиною п`ятою\~згідно із\~Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023року № 3498-ХІ\~«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Згідно з\~частиною 5 статті 94 Конституції України\~закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено\~самим законом, але не раніше дня його опублікування. Враховуючи, що самим\~Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ\~«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 6 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності\~цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята\~статті 8\~Закону України «Про споживче кредитування». Також колегія суддів враховує, що\~пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія\~пункту 5 розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності\~цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності\~цим Законом. Кредитний договір № 00-9614770 укладено 06 лютого 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,47% є нікчемною в силу положень\~частини п`ятої статті 8\~та\~частини п`ятої статті 12 Закону\~України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість розрахунку заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом з розрахунку розміру денної процентної ставки 1%, що становить 14\~210,98 грн (5\~971,00 х 1% х 238). За приписами ст.ст.526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Нормами\~ст. 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 25.11.2024 ТОВ "ФК "ЕЙС" та ТОВ "Макс кредит" уклали договір факторингу №25112024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ "Макс кредит" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЕЙС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЕЙС" приймає належні ТОВ "Макс кредит" права вимоги до боржників. Згідно з\~статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Беручи до уваги, що відповідач в добровільному порядку взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 06.02.2024 №00-9614770 не виконав, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за вказаним договором у сумі 20\~181,98 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 5\~971,00 грн та заборгованості за відсотками 14\~210,98 грн. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволеного позову в сумі 2\~193,48 грн. Частиною 1\~статті 131 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн., які підтверджуються: договором №07/04/25-02 про надання правничої допомоги від 07.04.2025 року; додатковою угодою №38 до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року; та актом прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, типовість позовів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді у розмірі 2000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved