Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , однак не виконують своїх зобов`язаннь щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за відповідачами обліковується заборгованість, яка станом на 28.02.2025 року складає 98268, 20 грн. (за період з 01.05.2018 по 21.10.2021 заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 11784, 78 грн., заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 31389, 48 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 20024, 49 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 33011, 24 грн.). Окрім того, позивач просить стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачам згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) від 28.03.2018 року. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Проте, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 28.02.2025 р. складає 98268.20 грн. Крім того, на підставі договору № 602-18 від 11.10.2018 про відступлення права вимоги КП «Київтеплоенерго» прийняв від ПАТ «Київенерго» право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 6822.00 грн. та централізованого постачання гарячої води в розмірі 1273.79 грн. Ухвалою суду від 18.04.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. В установлений строк відповідачі відзиву на позовну заяву не подали. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28.03.2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) КП «Київтеплоенерго» було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води. Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24.06.2004 року, яка була чинна на час спірних правовідносин, було визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги, згідно якого новий кредитор КП «Київтеплоенерго» набуло права вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 6030,33 грн. та централізованого постачання гарячої води в розмірі 8242,44 грн. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Проте відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 28.02.2025 р. складає 98268, 20 грн. Всього підлягає стягненню: сума заборгованості за спожиті послуги за перід з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року централізованого опалення в розмірі 11784.78 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 1536.82 грн., 3% річних у розмірі 385.45 грн.; заборгованість за період з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року централізованого постачання гарячої води в розмірі 31389.48 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 4080.63 грн., 3% річних у розмірі 1016.50 грн.; заборгованість за період з 01.11.2021 року постачання теплової енергії у розмірі 20024.49 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 2507.44 грн., 3% річних у розмірі 619.06 грн., пеня у розмірі 354.78 грн.; заборгованість за період з 01.11.2021 постачання гарячої води у розмірі 33011.24 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 3626.82 грн., 3% річних у розмірі 851.18 грн., пеня у розмірі 535.27 грн. заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 6822.00 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 837.74 грн., 3% річних у розмірі 220.92 грн. заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року централізованого постачання гарячої води у розмірі 1273.79 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 156.42 грн., 3% річних у розмірі 41.25 грн. заборгованість з плати за абоненське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1317,68 грн. заборгованість з плати за абоненське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 689.15 грн. заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 51.38 грн. Що разом складає 123133.26 грн. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу України, підп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Однак, частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Такий підхід було відображено у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2014 р. № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, а також він відповідає судовій практиці Верховного Суду. Так, у постанові від 23.03.2021 р. у справі № 921/580/19 Верховний Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен: 1) з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків; 2) об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з: інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язань; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення у виконанні зобов`язання; невідповідності розміру пені наслідкам порушення; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки); · майнового стану сторін. У вказаній вище постанові від 23.03.2021 р. Верховний Суд також вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. З урахуванням практики Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04.06.2018 р. у справі № 908/1453/14, від 21.01.2021 р. у справі № 927/704/19, від 30.03.2021 р. у справі 902/538/18, обставинами, на які сторони справи можуть посилатися при розгляді питання про зменшення неустойки, є: критичний фінансово-господарський стан суб`єкта господарювання; наявність заборгованості із заробітної плати; відсутність коштів на банківських рахунках; потреба в грошових коштах для підтримання технологічного процесу виробництва; монопольне становище контрагента; стягнення 3 відсотків річних та інфляційних нарахувань; існування дебіторської заборгованості. Разом із тим, у постанові від 21.01.2021 р. у справі № 927/704/19 Верховний Суд звертає увагу на необхідність подання доказів, що підтверджуватимуть об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунків, зокрема відсутності коштів на інших (поточних) рахунках підприємства, в тому числі неможливості залучення кредитних коштів; ведення належної претензійно-позовної діяльності щодо стягнення дебіторської заборгованості в примусовому порядку. В матеріалах справи відповідачем [PERSON] надано відповідні докази: пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] є пенсіонеркою за віком, довідку за формою ОК-5 відповідно до якої дохід останньої складав до березня 2022 року 0,00 грн., а з березня 2023 року дохід коливаєтьсч від 4500,00 грн. до 8000, 00 грн., довідку за формаю ОК-5, відповідно до якої у іншого відповідача [PERSON] з травня 2022 року відсутній будь-який дохід. Тому суд враховуючи вищевикладене, суд, вважає, за можливе зменшити розмір №3 річних, інфляційної складової та пені, яку заявлено позивачем в розмірі 16769, 28 грн. до 1000,00 грн. Отже, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження частково, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» підлягають до часткового задоволення, саме до стягнення з відповідачів підлягає заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 106363, 99 грн. та 1000,00 грн. - інфляційної складової, 3% річних та пені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved