Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Роганської селищної ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає неповнолітня дитина - рідна племінниця позивача, [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 11 листопада 2015 року Виконавчими комітетом Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області. У цьому ж свідоцтві про народження матір?ю дитини [PERSON] визначено [PERSON] . Майже з моменту свого народження дитина [PERSON] проживала разом з позивачем та батьками позивача [PERSON] та [PERSON] за вищезазначеною адресою, так як батьки дівчинки самоусунулися від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню та матеріальному утриманню своєї доньки, займалися влаштуванням свого особистого життя, разом з дитиною не проживали. [INFO] мати дитини [PERSON] померла, про що свідчить запис за № 5643 у свідоцтві про смерть останньої серії [NUMBER] , виданому 25 березня 2021 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків. Наразі племінниця продовжує проживати разом з позивачем, її вихованням займається виключно тільки позивач. Обов?язки по забезпеченню потреб дівчинки у її навчанні, лікуванні, оздоровленні та іншому повністю лягли на неї. Біологічний батько дитини [PERSON] з дитиною ніколи не проживав і навіть не спілкувався, ніякої участі у вихованні своєї доньки не приймав, долею дитини не цікавився, матеріально дівчинку не підтримував. Фактично він самоусунувся від виховання своєї дитини, з нею зовсім не спілкується, не цікавиться про її фізичний та духовний розвиток, станом здоров?я дитини, навчанням та підготовкою до самостійного життя, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає жодної матеріальної допомоги. Наразі позивач одна піклується про стан здоров?я племінниці, намагається повністю забезпечити її потреби в харчуванні, лікуванні, оздоровленні, розвитку. У цьому позивачу допомагають батьки позивача [PERSON] та [PERSON] . Вони всі разом намагаються створити належні умови для проживання та здорового розвитку дівчинки. В квартирі, в якій вони проживають, для [PERSON] створено належні умови для її проживання та розвитку: вона має окреме місце для сну, навчання та проведення дозвілля, повністю забезпечена усім необхідним приладдям для навчання, харчуванням, відповідним до її віку, одягом та взуттям, відповідними до погодних умов та сезону. 03 вересня 2022 року [PERSON] разом з бабусею [PERSON] тимчасово проживає в [ADDRESS] , має статус ВПО, що підтверджується довідкою від 29 вересня 2022 року за № 6309-7001539953 та актом обстеження від 10 січня 2025 року. Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов?язків може бути підтверджено наступним. Відповідно до інформації АЗПСМ с. Хроли від 22.01.2025 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в АЗПСМ с. Хроли з моменту її народження, має медичну картку. До медичного закладу дівчинку завжди супроводжують її бабуся [PERSON] та тітка [PERSON] , які постійно підтримують контакт з медичними фахівцями, їх поради та рекомендації виконують у повному обсязі. Батько [PERSON] жодного разу у медичному закладі не з?являвся, дитину до закладу не супроводжував, з медичними фахівцями не спілкувався і станом здоров?я своєї дитини [PERSON] не цікавився навіть у телефонному режимі. Відповідно до інформації Комунальний заклад «Пономаренківський ліцей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області» № 0-29\\137 від 04.10.2024 року [PERSON] , [INFO] , навчається в 3 класі ліцею. Мати дитини померла. Тому виховують дитину тітка [PERSON] та бабуся [PERSON] . Вони разом приділяють належну увагу вихованню дівчинки. Відвідують батьківські збори та забезпечують в повній мірі потреби дитини. Батько дитини [PERSON] жодного разу не відвідував ліцей та не цікавився, як навчається його донька. Позивач вказує, що зазначені в позові обставини та додані письмові докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов?язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Також, позивач зазначає, що наразі відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю ст. 175, 177 ЦПК України. Позивачу надано строк для усунення недоліків. 03.03.2025 року від позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої позивач усунула всі недоліки зазначені в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2025 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Роганської селищної ради. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 28.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити позовну заяву на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Роганської селищної ради, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Роганської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , та щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 листопада 2015 року Виконавчими комітетом Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області, [PERSON] народилася [INFO] , батьком зазначений [PERSON] , матір`ю зазначена [PERSON] . Мати малолітньої [PERSON] , [PERSON] , померла [INFO] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків складено відповідний актовий запис за № 5643, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 березня 2021 року. [PERSON] майже з самого народження проживала разом з тіткою, [PERSON] , бабусею, [PERSON] , та дідусем, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . З вересня 2022 року [PERSON] разом з бабусею, [PERSON] , тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.09.2022 року за № 6309-7001539953. Також, відповідно акту обстежень від 10.01.2025 року [PERSON] , [INFO] , з 29 вересня 2022 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею, [PERSON] . Місцезнаходження батька [PERSON] на даний час невідоме, тому участі у вихованні та розвитку дитини не бере. Згідно з інформацією № 38008823 від 22 січня 2025 року, наданої завідувачем АЗСПМ с. Хроли [PERSON] , малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на медичному обліку в АЗПСМ с. Хроли з моменту її народження, має медичну картку. До медичного закладу дівчинку завжди супроводжують її бабуся [PERSON] та тітка [PERSON] , які постійно підтримують контакт з медичними фахівцями, їх поради та рекомендації виконують у повному обсязі. Батько дитини [PERSON] жодного разу у медичному закладі не з?являвся, дитину до закладу не супроводжував, з медичними фахівцями не спілкувався і станом здоров?я своєї дитини [PERSON] не цікавився навіть у телефонному режимі. Відповідно до довідки Комунального закладу «Пономаренківський ліцей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області» № 0-29/137 від 04 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] , навчається в 3 класі КЗ «Пономаренківський ліцей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області». Форма навчання дистанційна. Як вбачається з інформації Комунального закладу «Пономаренківський ліцей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області» № 0-29/137 від [INFO] мати [PERSON] померла. Тому виховують дитину тітка [PERSON] та бабуся [PERSON] . Вони разом приділяють належну увагу вихованню дівчинки. Відвідують батьківські збори та забезпечують в повній мірі потреби дитини. Батько [PERSON] жодного разу не відвідував ліцей та не цікавився, як навчається його донька. Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківської областівід 28.04.2025 року за № 03-19-821, третя сторона вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно зі ст. 164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пункті 16 вищезазначеної Постанови ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Однак, з боку відповідача не надано суду жодних належних, переконливих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів і заперечень. В матеріалах справи відсутні докази щодо участі відповідача у вихованні дитини та сприянню її фізичному і духовному розвитку. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Судом не встановлені обставини поважності причин нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. При вищевикладених обставинах, суд вважає встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , не бере будь-якої участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, на підставі чого судом встановлена наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини. Суд на підставі досліджених доказів вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з цим, суд наголошує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Особам, зазначеним у ч. 4 ст. 167 СК України, дитина може бути передана лише за їх заявою або за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківської областівід 28.04.2025 року за № 03-19-820, третя сторона вважає за доцільне призначення [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] , у разі надання останній статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. 18 березня 2025 року спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області здійснено обстеження умов проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що квартира знаходиться на першому поверсі дев?ятиповерхового будинку, складається з 3-х житлових кімнат, кухні, коридору, ванної та санітарної кімнат. Комунальні послуги централізовані, для підігріву води використовується водонагрівач. Кімнати та кухня облаштовані необхідними меблями і побутовою технікою. Санітарно-гігієнічний стан квартири підтримується на достатньому рівні. [PERSON] має окрему кімнату, облаштовану необхідною кількістю меблів. Є обладнане місце для навчання та дозвілля. Умови проживання добрі, дитина забезпечена усім необхідним для комфортного проживання, всебічного розвитку, навчання та проведення дозвілля, про що складено відповідний акт. Стосунки в родині доброзичливі, родинні, теплі, побудовані на довірі та взаємоповазі. Потреби дівчинки забезпечуються в повній мірі. Крім того, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра. За станом здоров`я [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна, з 01.08.2016 року і по теперешній час працює на посаді швачки на підприємстві ФО-П [PERSON] , має постійний дохід. За таких обставин, суд вважає можливим призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СУ України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, аналізуючи положення ст.ст. 182, 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Даних про наявність у відповідача нерухомого майна матеріали справи не містять. Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що відповідач є здоровою, працездатною молодою особою, даних про наявність обмежень за станом здоров`я суду відповідач не надав, дані про наявність на їх утриманні інших непрацездатних осіб також відсутні. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, зокрема, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який встановлений на даний час ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», суд вважає, що є підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, який не буде меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, з дати пред`явлення позову згідно з вимогами ч. 1 ст. 191 СК України. Суд ухвалює рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог (стаття 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 141, 150, 164, 166, 167, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved