Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Органу опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради (далі - відповідач) з вимогою визнати незаконним та скасувати Висновок №8/33-4408 від 18.12.2023 виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ставлення Позивача до виконання батьківських обов`язків є більш відповідальним ніж у матері. З з 15.06.2024 р. організація навчання у школі та виховання дитини повністю покладено на батька, оскільки з цієї дати мати фактично не проживає разом із сімєю. Позивач зазначає, що при проведенні опитування дитина зазначила представникам служби у справах дітей/органам опіки та піклування, що бажає проживати і з матір`ю і з батьком. Однак, думка дитини,як зазначає, позивач була спотворена представниками відповідача, та упереджено визначено рекомендоване місце проживання з матір`ю в день, коли батько знаходився на роботі та був не взмозі взяти участь із представниками уповноважених органів. Позивач зазначає, що у оскаржуваному Висновку орган опіки керувався начебто доведеним фактом вчинення батьком домашнього насильства, зокрема, зазначено: "Відносно [PERSON] працівниками Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП та йому винесено терміновий заборонний припис за ознаками вчинення психологічного і фізичного насильства відносно малолітнього [PERSON] , що підтверджується повідомленням правоохоронних органів від 17.11.2023 № 45/5-700". Дніпровським апеляційним судом справа 216/7905/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тобто факт вчинення домашнього насильства, яким керувався орган опіки та піклування був відсутній. Також Позивача не було повідомлено про засідання Комісії 12.12.2023 р., він був позбавлений можливості надати свої пояснення органу опіки та піклування, що призвело до ухвалення протиправного Висновку, який базується на спотворених фактичних обставинах справи. Таким чином, на думку позивача Висновок №8/33-4408 від 18.12.2023 виконкому Центрально-Міської районної у місті ради є незаконним та таким, що порушує його інтереси та інтереси малолітньої дитини, оскільки під час розгляду питання щодо визначення місця проживання дитини на засідання він не викликався, питання вирішено без урахування його думки, висновок складений на підставі даних які не відповідають дійсності. Ухвалою суду від 17.04.2025 р. позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27травня 2025 року. Також вказаною ухвалою встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 07.05.2025 р. відповідачем подано відзив на позов, який прийнятий судом. Від третьої особи письмових пояснень щодо позову не надходило. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Органу опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві. У судовому засіданні третя особа [PERSON] проти позовних вимог заперечили, просили відмовити у їх задоволенні. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Актом обстеження умов проживання від 24.11.2023 р., обстежено умови проживання малолітньогодити: [PERSON] , який проживає з батьком[PERSON] та матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно Акту оцінки потреб сім`ї/особи малолітній [PERSON] відмовився коментувати свій емоційний стан, зі злів матері ініціатором конфліктів є батько, на момент оцінювання була присутня мати [PERSON] (а.с.15-16). Відповідно до інформації щодо виконання батьками батьківських обов`язків малолітнього [PERSON] № 130 від 20.11.2023, батьки приймають участь у вихованні дитини (а.с.17). Відповідно до повідомлення ГУ НП в Дніпропетровській області Криворізьке РУП відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ №995520 (а.с.18). На підставі вказаних документів, Органом опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради складено Висновок №8/33-4408 від 18.12.2023 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] (а.с. 12). Крім того судом встановлено, що оскаржуємий висновок був наданий на виконання ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2023 у справі № 216/6384/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , яка знаходиться в провадженні судді Чмрського Г.М. З відзиву відповідача, яким останній заперечує позовні вимоги встановлено : 16.10.2023 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі №216/6384/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору зазначені: органи опіки та піклування виконкомів Центрально-Міської районної у м.Кривому Розі ради та Саксаганської районної у м.Кривому Розі ради. Підготовче судове засідання було призначене на 13.11.2023 на 10:30 год. Відповідач по справі, [PERSON] , до суду не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 29.11.2023 на 10:20 год., де головуючим суддею Чирським Г.М. було наголошено представнику третьої особи, головному спеціалісту служби у справах дітей виконкому районної у місті ради Юрік М.С. про необхідність надання до суду висновку про розв`язання спору між батьками, як то передбачено ст. 19 Сімейного кодексу України. 18.12.2023 виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради, як органом опіки та піклування, до суду було надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . При підготовці висновку виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, було ураховано не лише акт обстеження умов проживання дитини, [PERSON] , складеного представником служби у справах дітей виконкому районної у місті ради та фахівцем із соціальної роботи Криворізького міського центру соціальних служб, а й інші документи, що стосуються справи, а саме: - повідомлення Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області від 17.11.2023 №45/5-700; - акта оцінки потреб, складеного фахівцем Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15.11.2023 №407; - інформації, наданої адміністрацією Криворізької гімназії №28 Криворізької міської ради від 20.11.2023 №130; - акта обстеження житла за адресою: [ADDRESS] , складеного працівниками служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради. Крім того, у відповідності до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України, при обстежені умов проживання малолітнього [PERSON] була заслухана його думка. Дитина пояснила, що бажає жити як з батьком, так і з матір`ю. У зв`язку з тим, що при спілкуванні дитина помітно нервувала, питання що стосуються взаємовідносин між членами родини не порушувались. Вказані у відзиві заперечення щодо позовних вимог повністю підтверджені матеріалами справи (а.с. 65-82). У судовому засіданні 26.06.2025 р. малолітній [PERSON] пояснив, що до нього в школу дійсно приходили люди з його матір`ю, він подумав, що це його подруги. Він нервувався, бо вони відволікли його від занять. Те що ці люди були зі служби у справах неповнолітніх він не знав. [PERSON] на запитання третьої особи [PERSON] щодо насильства з боку батька зазначені факти не підтвердив. Вирішуючи даний спір суд виходить також з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільних прав та інтересів визначено ст. 15 ЦК України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок №8/33-4408 від 18.12.2023 виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, є дорадчими та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення місця проживання дитини, він не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Колегією суддів у постанові Верховного суду від 13.09.2023, справа №757/33742/19, зауважено, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Схожі висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21). Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом по справі №216/6384/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про визначення місця проживання дитини. Разом з тим, ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Окрім того, слід вказати, що на даний час в провадженні Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа № 216/6384/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору зазначені: органи опіки та піклування виконкомів Центрально-Міської районної у м.Кривому Розі ради та Саксаганської районної у м.Кривому Розі ради. Отже, [PERSON] має захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі за зазначеними позовними вимогами, а не ініціювати окрему судову справу щодо оскарження рішення органу опіки та піклування. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (пункт 58 постанови від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, пункт 63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 зазначено, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі. Аналогічна правова позиція наведена у Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 червня 2021 року у справі № 370/408/19. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в позові відмовлено повністю, тому судові витративідшкодуванню позивачу не підлягають.

Outcome: dismissed