Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 534,25 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 6630243 від 27.10.2023 відповідачу було надано ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти у сумі 15 000,00 грн, на строк 105 днів, а позичальник зобов`язався до 09.02.2024 повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за отримання кредиту та проценти за користування ним. Проте відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Було відкрите провадження у даній справі з викликом сторін (а.с.32). Позивач та відповідач скористалися своїм правом та подали заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.77-78) (а.с. 89). Відповідач направив відзив на позовну заяву, де вважає, позовні вимоги необгрунтованими оскільки до позовної заяви не додано доказів існування будь-яких відносин з кредитором. Як вбачається договір був підписаний сторонами з використанням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що він не укладав договору з позивачем електронна копія не може вважатись достовірним доказом цього, виходячи з наступного Відповідно до ч. ч. 1., 2 ст. 100 Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Позивач просив витребувати інформацію у ТОВ ФК «Контрактовий дім» щодо перерахування 27.10.2023 року первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] в сумі 15 000 грн. згідно платіжного доручення 113707312. Суд задовольнив дане клопотання ухвалою від 14 квітня 2025 року (а.с.69). Судом встановлено, що 27.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 6630243 в сумі 15 000 грн, строком на 105 днів, тобто до 09.02.2024., комісія за надання кредиту 1500 грн., відсотки за користування кредиту протягом пільгового періоду: 3037.50 які нараховуються за ставкою 1.35%, відсотки за користування кредитом протягом поточного періоду: 47 250. Договір підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором [NUMBER], в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби та підтверджено довідкою про ідентифікацію [PERSON] за номером телефону [NUMBER] (зворот а.с. 13). Суд погоджується з доводами відповідача про те, що він не укладав договору з позивачем електронна копія не може вважатись достовірним доказом цього, виходячи з наступного За умовами кредитного договору, ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит у сумі 15 000 грн шляхом перерахування коштів на картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжним доручення № 113707312. До суду надійшла заява 22.05.2025 від ТОВ «Контрактовий дім» де зазначається, що 27.10.2023 року о 10:38 здійснено переказ коштів від платника ТОВ «Міолан» на користь [PERSON] на суму 15 000 грн. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за користування кредитом, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту. 17.07.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №104-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь позивача права грошової вимоги до боржника за договором № 6630243 про надання коштів на споживчого кредиту від 27.10.2023, який був укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] (а.с. 6-11). Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 6630243 від 27.10.2023, станом на 24.01.2025 [PERSON] має загальну заборгованість за договором у сумі 53 534,25 грн, яка складається з: 13 500 грн - заборгованість за кредитом; 38 534,25 грн - заборгованість за нарахованими процентами, заборгованості за комісією - 1 500 грн, відповідно до п. 1.4. кредитного договору за період з 27.10.2023 по 09.02.2024 (зворот а.с. 13), який суд визнає правильним. Згідно вимог ч. 1 ст. 513 ЦК правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно вимог ч. 1 ст. 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В ст. 516 ЦК зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок про те, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21 від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до [PERSON] , а ТОВ «МІЛОАН» таке право втратило. Оскільки ТОВ «Фінансова компанією «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 104-МЛ від 24.07.2023 набуло право вимоги за кредитним договором № 6630243 від 27.10.2023 р, укладеним між первісним кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , тому у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. За приписами ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та за відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 422, 40 грн.

Outcome: approved