Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. У позовній заяві позивач зазначає, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідач забороняє дитині бачитись та спілкуватись із позивачем, а також відмовляє позивачу у зустрічі з сином, вона повністю ізолювала позивача від дитини, він не може навіть з ним спілкуватися телефоном. На неодноразові прохання позивача надати можливість вільно спілкуватись і бачитись з сином, приймати участь у його вихованні, відповідач відмовляє. До травня 2021 року спілкування позивача з сином відбувалось в онлайн режимі, в подальшому позивач обмежила його спілкування з дитиною та наразі воно відсутнє взагалі. Позивач бажає приймати участь у вихованні, розвитку, соціальній адаптації сина, однак через поведінку позивача не може в повному обсязі реалізувати своє прав на участь в житті та вихованні дитини. Просив визначити йому наступний порядок спілкування з сином [PERSON] : щомісячно у 2 та 4 тиждень з 10 год. суботи до 18 год. неділі з ночівлею за місцем проживання батька; в період шкільних канікул до 14 діб кожного календарного року, з метою сумісного відпочинку та оздоровлення дитини; можливість онлайн спілкування з дитиною за допомогою будь-яких засобів зв`язку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2023 року справа прийнята до провадження суду. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2024 року закрито підготовче засідання , справа призначена до розгляду. Ухвалою суду від 04 червня 2024 року залучено по справі третю особу Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 березня 2025 року залучено по справі як третю особу Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача, зобов`язано Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради надати до суду письмовий висновок щодо участі у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] позивачем [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду письмові пояснення відповідно до яких, з часу від`їзду з країни, а саме з 2019 року дитина проживає у повній родині її матері та її чоловіка, який займається вихованням та утриманням дитини. Син сприймає останнього як батька, шанує, поважає. З січня 2024 року дитина відмовилась передавати позивачу відео звернення, з того часу син не відчуває потреби у спілкування з позивачем. Позивач не приймає ніякої участі у матеріальному утриманні дитини. Відповідачем подано відзив на позовну заяву щодо не визнання позовних вимог посилаючись на те, що з 2021 року син записує за допомогою матері відповідача відео звернення до батька. Для нього це комфортна форма спілкування, яка не порушує гармонію у його житті, режим навчання, тренувань, відпочинку. У 2019 році відповідач створила нову сім`ю, де проживає її син. У сина з її чоловіком міцний зв`язок, дитина поважає його, отримує від нього як морально-психологічну так і матеріальну допомогу. Позивачем не надано належні докази щодо сплати ним аліментів на утримання сина. Позивачем з 2020 року аліменти не сплачуються. Приймаючи до уваги, що позивач є військовослужбовцем, не має права вільно перетинати кордон, тому графік який він просить встановити необґрунтований. Позовна заява не містить доказів щодо фінансового стану позивача для можливості матеріального забезпечення дитини. Представник відповідача\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилась,\~належним чином\~повідомлена про\~час та\~місце розгляду\~справи,\~надала суду\~заяву \~про витребування\~доказів щодо\~сплати позивачем\~аліментів \~з січня\~2020\~року по\~теперішній час.\~Причина неявки\~невідома. Суд приймає до уваги, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Від представника третьої особи Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради надійшла заява щодо розгляду справи в його відсутність, просить врахувати розпорядження та висновок про недоцільність визначення порядку участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , 2013 року народження. Треті особи Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належно. Клопотань про відкладення не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2020 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Департамент служб\~у справах\~дітей Харківської\~міської ради\~про визначення\~місця проживання\~дитини та\~стягнення аліментів\~на її\~утримання позовні\~вимоги задоволено. Визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з\~ [PERSON] , [INFO] , що мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь\~ [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини\~усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи встановлено, що позивач звертався до органів опіки з заявами щодо визначення способу участі його у вихованні та спілкування з дитиною. Позивач є військовослужбовцем, по місцю служби характеризується позитивно. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), в якому Суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема що ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. Крім того, Судом констатовано неврахування національними судами положень статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України). Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Судом установлено, що між сторонами , батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , існує спір щодо участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним. На час розгляду справи, відповідач з малолітнім сином [PERSON] , 2013 року народження проживає за межами України, у Франції. Позивач [PERSON] , який проживає окремо від сина, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з дитиною та участь у його вихованні. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта\~статті 12ЦПК України). За змістом\~статті 13ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Основного Закону України. Стороною відповідача не надано суду належних доказів, які б підтверджувати факт негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток сина. Тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком. Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23. Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 187-р від 06 червня 2025 року затверджено висновок щодо недоцільності визначення порядку участі у вихованні дитини. Даним висновком встановлено, що до Центральної адміністрації Дніпровської міської ради надійшла ухвала Київського районного суду м. Полтави від 30.04.2025 (справа № 644/12253/21 провадження № 2/552/64/25) про зобов`язання органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради надати суду письмовий висновок щодо участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] " Вищезазначене питання розглядалося 04.06.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, де адвокат матері дитини [PERSON] - [PERSON] , пояснила, що [PERSON] , [INFO] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , з 2019 року проживають у Франції.

Outcome: partial