Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 138520,0 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.01.2024\~року о\~13\~год.\~50\~хв. на автомобільній дорозі М06 Київ - Чоп 532 км Ямпіль-Муроване сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «FORD FOCUS» р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки «PEUGEOT RIFTER» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить ПрАТ «Львівобленерго». Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем та ПрАТ «Львівобленерго» було укладено договір добровільного страхування\~наземного транспортного\~засобу №\~545/23-Т/ЛВС,\~відповідно до\~якого позивач\~взяв на\~себе зобов`язання\~компенсувати будь-яке\~пошкодження або\~знищення застрахованого\~транспортного засобу\~марки «PEUGEOT\~RIFTER»\~р.н.\~ [NUMBER] . Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 16.04.2024 року у справі № 463/868/24, відповідача визнано\~винним у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст.124\~КУпАП. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб була застрахована згідно полісу страхування № 213431404 у ПрАТ «Європейський страховий альянс». Страхувальник звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та виплати страхового відшкодування. Дана заява була розглянута та згідно страхового акту № 006.00131124-1 від 30.07.2024 року, позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та на підставі звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 467/24 від 16.05.2024 року, розрахунку страхового відшкодування від 30.07.2024 року, виплатив страхове відшкодування у розмірі 296020,0 гривень на ремонт пошкодженого автомобіля марки «PEUGEOT RIFTER» р.н. [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією № 37216586 від 02.08.2024 року. В подальшому, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернулося до ПрАТ «Європейський страховий альянс» із заявою-претензією на виплату суми сплаченого страхового відшкодування. У відповідь на дану заяву ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 157500,0 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями № 333 від 26.12.2024 року, № 294 від 05.12.2024 року, № 45 від 03.02.2025 року та № 338 від 31.12.2024 року. За даних обставин відповідач повинен сплатити на користь позивача різницю між сумою страхового відшкодування сплаченою за договором добровільного страхування наземного транспорту № 545/23-Т/ЛВС від 05.06.2023 року та сумою страхового відшкодування, виплаченою за полісом № 213431404 ПрАТ «Європейський страховий альянс». Вартість різниці складає 138520,0 гривень. У зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 138520,0 гривень. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Позовна заява поступила до суду 12.05.2025 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 13.05.2025 року, прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. В силу вимог Закону та враховуючи ціну позову дана справа є малозначною і підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, а тому, відповідно до вимог частини третьої статті 279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання. Перед тим як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020 року), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (VardanyanandNanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої, третьої та четвертої статті 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог частини сьомої статті 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому, 30.06.2025 року подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує та просить такий задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. При цьому, 03.07.2025 року подав суду заяву про розгляд справи без його участі. З врахуванням зазначених обставин та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу, за наявними матеріалами справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 03.07.2025 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ПрАТ «Львівобленерго» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 545/23-Т/ЛВС від 05.06.2023 року, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки «PEUGEOT\~RIFTER»\~р.н.\~ [NUMBER] (а.с.5-9). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 23.01.2024 року, протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 567719 від 22.01.2024 року, схеми ДТП, відповіді Національної поліції України про факт ДТП, 22.01.2024\~року о\~13\~год.\~50\~хв. на автомобільній дорозі М06 Київ - Чоп 532 км Ямпіль-Муроване відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «FORD FOCUS» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «PEUGEOT RIFTER» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.11-15). Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 16.04.2024 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,0 гривень (а.с.16). На час розгляду справи вищевказана постанова суду не оскаржена та не скасована, а тому є чинною. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду,що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні,чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Згідно Витягу перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на транспортний засіб марки «FORD FOCUS» р.н. [NUMBER] ( [NUMBER] ), цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський\~страховий альянс» за полісом № 213431404 (а.с.37). Власником автомобіля марки «PEUGEOT RIFTER» р.н. [NUMBER] , є ПрАТ «Львівоблнерго», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.10). 23 січня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» від страхувальника ПрАТ «Львівоблнерго» отримано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.11). Відповідно до звіту № 467/24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 16.05.2024 року, рахунку № 24 від 15.05.2024 року, акту виконаних робіт від 17.07.2024 року, страхового акту № 006.00131124-1 від 30.07.2024 року та розрахунку страхового відшкодування від 30.07.2024 року, вбачається, що згідно заяви страхувальника потерпілому буде сплачено 296020,0 гривень страхового відшкодування(а.с.17-34). ПрАТ «Страхова\~компанія «АРСЕНАЛ\~СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату ПрАТ «Львівобленерго» у розмірі 296020,0 гривень страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 37216586 від 02.08.2024 року (а.с.35), які в подальшому були перераховані ПрАТ «Львівобленерго» на рахунок виконувача ремонтних робіт ПП «Савчин О.С.» (платіжна інструкція № 10656 від 31.05.2024 року) (а.с.36). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України). Відповідно до ст.979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про\~страхування»,\~інших законодавчих\~актів. Законом\~може бути\~встановлено обов`язок\~фізичної або\~юридичної особи\~укласти договір\~страхування (обов`язкове\~страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України (ч.1 ст.980 ЦК України). Згідно ч.1 ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача, як страховика за договором добровільного страхування, із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п.50 ч.1 ст.1 Закону України «Про страхування», страхова виплата (страхове відшкодування) це грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та з майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.29 цього ж Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Верховного\~Суду України\~від 02\~грудня 2015\~року у\~справі N\~6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). В даному випадку страхувальник (відповідач) за полісом № 213431404 не оспорював розмір страхового відшкодування у розмірі 296020,0 гривень і фактично погодився з розміром такого відшкодування, яке безпосередньо впливає на обсяг його майнової відповідальності перед потерпілим. ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернулась до страхової компанії відповідача із заявою-претензією від 06.08.2024 року про виплату страхового відшкодування за полісом № 213431404, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату у розмірі 157500,0 гривень, що підтверджується платіжними\~інструкціями №\~333\~від 26.12.2024\~року,\~№ 294\~від 05.12.2024\~року,\~№ 45\~від 03.02.2025\~року та\~№ 338\~від 31.12.2024\~року (а.с.38-42). Таким чином, позивач ПрАТ «Страхова\~компанія «АРСЕНАЛ\~СТРАХУВАННЯ» набуло право вимоги до відповідача, у межах різниці між сплаченою сумою відшкодування потерпілому (296020,0 гривень) та отриманою страховою виплатою (157500,0 гривень), що складає 138520,0 гривень. Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не компенсував позивачу різницю, пов`язану зі сплатою суми страхового відшкодування. Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми страхового відшкодування, оскільки суми страхової відповідальності відповідача було недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому, позов підлягає до задоволення. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,0 гривень, сплата якого підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 62536505 від 05.05.2025 року (а.с.4).

Outcome: approved