Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 101611660 від 09.12.2023 в сумі 30037,50 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №101611660, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. 26.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги № 107-МЛ/Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за кредитним договором № 101611660 від 09.12.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відповідно до витягу з реєстру боржників до зазначеного Договору відступлення прав вимоги сума, заборгованість відповідача в загальному розмірі становить 30037,50 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 9000,00 грн, заборгованості за відсотками - 20337,50 грн, заборгованість за комісією - 700,00 грн. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач тривалий час не вносить платежі на повернення кредиту, у зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява, зі змісту якої вбачається, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. 10.04.2025 представник відповідача адвокат Мещеряков С.А. подав через систему «Електронний суд» письмові пояснення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Стверджував, що в матеріалах справи відсутній первинний документ, який підтверджував факт передання коштів відповідачу в розмірі кредиту. Нарахування прострочених відсотків здійснено позивачем поза межами погодженого сторонами строку кредитування, який становить 105 днів. Умова кредитного договору щодо сплати відповідачем на корить позивача комісії є нікчемною, оскільки умови договору не містять переліку послуг, за надання яких встановлена плата. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 червня 2025 року справу №953/2265/25 передано на розгляд судді Кіндера В.А. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши подані докази, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 09.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 101611660, відповідно до п.1.1 якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальних зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 гривень (п.1.2 Договору). Кредит надається строком на 105 днів з 09.12.2023 (п.1.3 Договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 23.03.2024 (п.1.4 Договору). Загальні витрати включають комісію за надання кредиту в сумі 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. (п.1.5.1. Договору). Відповідно до даних, які містяться у довідці про ідентифікацію, [PERSON] , з яким укладено договір № 101611660 від 09.12.2023 ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 169483, час відправки ідентифікатора позичальнику 2023-12-09 16:54:16, номер телефону [NUMBER] . Згідно з даними, які містяться у платіжному дорученні 78213064 від 09.12.2024, ТОВ «Мілоан» перерахувало 10000,00 гривень, з призначенням платежу: кошти згідно договору 101611660. 26.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 101611660 від 09.12.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №107-МЛ/Т від 26.04.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 101611660 від 09.12.2023 в сумі 30037,50 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 9000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 20337,50 грн.; прострочена заборгованість за комісією 700,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Згідно із підпунктом п`ять частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до підпункту 59 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» удосконалений електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням кваліфікованого сертифіката електронного підпису, виданого кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг та не містить відомостей про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 10000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача, номер якої надано йому позичальником та вказано в кредитному договорі (п.2.1 Договору). Оскільки відповідач при укладенні договору разом із своїми паспортними даними надав номер карткового рахунку на який було здійснено переказ коштів, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення договору та надання грошових коштів. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відомості, що містяться в копії платіжного доручення 78213064 від 09.12.2023 є належними та допустимими, узгоджуються з іншими матеріалами справи, а тому суд не має сумніву у їх достовірності. Як регламентовано ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України). За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України). Оскільки сторонами договору дотримані умови зазначеного договору факторингу, що встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за договором, тому суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №101611660 від 09.12.2023. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому вимога щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 9000,00 грн підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 20337,50 грн, суд зазначає, що вказані вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами кредитного договору №101611660 від 09.12.2023 сторони встановили строк кредитування 105 днів, тобто до 23.03.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Водночас, з відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 101611660 вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось до 07.04.2024, тобто поза межами погодженого сторонами строку кредитування. Відтак, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення вимоги в цій частині щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 17232,50 грн (заявлених до стягнення 20337,50 грн - (207,00 грн х 15 днів нарахування поза межами погодженого сторонами строку кредитування)). Щодо вимоги про стягнення комісії за кредитним договором. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Отже, вказані витрати у сумі 700,00 грн стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Щодо розподілу судових витрат: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Рішенням суду стягнуто на корить позивача 26232,50 грн (9000,00 грн + 17232,50 грн), що становить 87,3325 % від ціни позову, а тому з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2115,54 грн (2422,40 грн х 87,3325 %).

Outcome: partial