Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

19.12.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ТОВ \~«ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 15.04.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1374615, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 7967 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором позики, надав відповідачу грошові кошти, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача. Проте, відповідач свої зобов`язання за укладеним договором не виконував, заборгованість не погашав, у зв`язку з чим, заборгованість за договором позики складає 26\~991, 80 грн., яка складається з: 7967 грн.\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 19\~024, 80 грн.\~- сума заборгованості за відсотками. 26.10.2021р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1374615 від 15.04.2021р., боржником за яким є відповідач. Крім того, 03.04.2023р. ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ ТОВ \~«ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023р., за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1374615 від 15.04.2021р., боржником за яким є відповідач, на суму 26\~991, 80 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ \~«ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості за договором позики № 1374615 в розмірі 26\~991, 80 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. В судові засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судові засідання, які були призначені на 18.02.2025р., 14.04.2025р. та 10.07.2025р. відповідач не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача. Втім, конверти з судовими повістками були повернуті суду за зворотньою адресою з відміткою «адресат відсутній за адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Крім того, про дати розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України». Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом подачі відзиву на позов. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими\~ст.89 ЦПК України\~та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.04.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1374615, відповідно до п. 1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с. 13). Відповідно до п. 2 договору сума позики складає 7967 грн., строк позики 30 днів, до 15.06.2021р., знижена процентна ставка становить 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день складає 2,70%. Пунктом 5 договору визначено, що він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з довідки ТОВ «ФК Фінекспрес» від 18.11.2024р., 15.04.2021р. була проведена платіжна на суму 7967 грн., отримувачем є [PERSON] , № [NUMBER] (а.с. 39, 40). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12цього Законує оригіналом такого документа. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 26.10.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління Активами» укладено договір факторингу № 2610, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики № 1374615 від 15.04.2021р. у розмірі 26\~991, 80 грн. (а.с. 42-50), що підтверджується реєстром прав вимог № 2 від 26.10.2021р. (а.с. 58-60). 03.04.2023р. між ТОВ «ФК «Управління Активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики № 1374615 від 15.04.2021р.у розмірі 26\~991, 80 грн. (а.с. 65-73), що підтверджується реєстром заборгованості від 03.04.2023р. (а.с. 80-82). Відповідно до розрахунку заборгованості, за період з 15.04.2017 по 17.12.2024 р.р. за договором позики № 1374615 від 15.04.2021р. розмір заборгованості становить 26\~991, 80 грн., яка складається з: заборгованості за тілом позики 7967 грн.; заборгованості за нарахованим та несплаченими відсотками 19\~024, 80 грн. (а.с. 8-12) Згідно зі ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за яким є відповідач. Однак, звертаючись до суду ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просило стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 7967 грн. та простроченими відсотками за користування кредитними коштами в сумі 19\~024, 80 грн. Проте, не можна погодитися із розміром нарахованих процентів за користування коштами, які позивач просив стягнути з відповідача, з таких підстав. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Відповідно до п. 2 договору позики № 1374615 від 15.04.2021р. сума кредиту становить 7967 грн., строк кредиту\~30 днів (до 15.06.2021р.), базова процентна ставка\~1,99 % в день (а. с. 13). Виходячи із вказаних положень договору, розмір заборгованості по процентах за користування коштами буде становити 4\~756, 30 грн. (7967 грн. * 1,99 % / 100 % * 30 дн. = 4\~756, 30 грн), які слід стягнути з відповідача. Роздруківка із сайту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, належним доказом узгодження пролонгації дії договору бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази, що саме з цими Правилами ознайомився і погодився відповідач, підписуючи договір позики. Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів у позику, надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Доказів того, що відповідач як позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, позивач суду не надав. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зробила правовий висновок, що нарахування процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів є недопустимим. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 1374615 від 15.04.2021р. у розмірі 12\~723,30 грн., що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 7967 грн. та суми заборгованості за простроченими відсотками - 4\~756, 30 грн. Відповідно до\~статті 141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини третьої\~статті 133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою\~статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. позивач надав договір про надання правничої допомоги № 01-11/2024 від 01.11.202р., акт №7-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 02.12.2024р. за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.202р., акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1149961 від 01.11.2024р. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018р. Таким чином, позивачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Загальна вартість виконаних адвокатом робіт становить 3500 грн. Відповідач відповідно до положень частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував. Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволений частково (47,10 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1141,92 гривень (2422, 40 грн * 47,10 % / 100 % = 1\~140,95 грн.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1649,9 гривень (3500 грн. * 47,10 % / 100 % = 1\~648,50 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial