Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18 жовтня 2018 року по 18 травня 2023 року позивачка перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі, 22.06.2022 року, за спільні кошти ними було придбано автомобіль марки «SКОDА» (модель «ОСТАVІА») 2007 року випуску, легковий хетчбек, колір кузову - сірий, державний реєстраційний номер - [NUMBER] , VIN - [NUMBER] . Починаючи з 22.10.2022 року подружжя припинило спільно проживати, а невдовзі, рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 18.05.2023 шлюб між ними був офіційно розірвано. Транспортний засіб залишився у фактичному користуванні відповідача. Згодом позивачка дізналась, що 03.01.2023 року відповідач продав вказаний автомобіль без попередньої її згоди як співвласника майна. Оскільки зазначений автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частку вищевказаного автомобіля та 1/2 частку за відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію за 1/2 частку транспортного засобу у розмірі 112 336,28 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Шпак Д.Г. надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без участі сторони позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, але в судове засідання жодного разу не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань, про розгляд справи у його відсутності не надавав. Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позов, об`єктивно дослідивши всі докази, які мають важливе юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 18 жовтня 2018 року [PERSON] ( [PERSON] ) перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 18.05.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був офіційно розірвано. (а.с.16-18) Як вбачається з відповіді від 29.11.2023 за № 31/18/5945-Ш-7 а.з., наданої Територіальним сервісним центром МВС №5945, згідно облікових даних Єдиного державного реєстру транспортних засобі, автомобіль «SКОDА ОСТАVІА» 2007 року випуску, державний реєстраційний номер - [NUMBER] , був перереєстрований 03.01.2023 року. Відчужувачем вказаного транспортного засобу виступав [PERSON] , набувачем [PERSON] . (а.с.19-20)\~ Згідно висновку експерта №001 від 04 січня 2024 року ринкова вартість автомобіля «SКОDА ОСТАVІА» 2007 року випуску, державний реєстраційний номер - [NUMBER] на дату оцінки становить 224 672 грн 57 к. (а.с.22-25) Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У відповідності до положень п.п. 23, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно вимог ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до вимог ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, вказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, оскільки вказане майно було набуто за час перебування у шлюбі та в інтересах сім`ї і вказане не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, а також на ті обставини, що дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, шлюбного договору не укладали, суд приходить до висновку про можливість поділу майна подружжя, визначивши по 1/2 частки спірного автомобіля кожному. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України\~ та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року № 6-486цс16. Матеріалами справи встановлено, що автомобіль «SКОDА ОСТАVІА» 2007 року випуску, державний реєстраційний номер - [NUMBER] , було відчужено відповідачем 03.01.2023 року, тобто перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, однак, без її згоди як співвласниці майна. Тому позивачка має право на відшкодування 1/2 частки вартості автомобіля. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved