Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в обгрунтування вказує на те, що за судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2023 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частки від\~заробітку (доходу)\~боржника платника\~аліментів,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~на кожну\~дитину відповідного\~віку,\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку,\~щомісячно, починаючи стягнення з 22.08.2023 р., до досягнення дітьми повноліття. 25.11.2023 року позивач уклав шлюб з [PERSON] та має на утриманні її доньку від попереднього шлюбу [PERSON] . Вказує, що на погіршення матеріального становища впливає також витрати на захист під час бойових завдань, а також, що на утриманні в позивача перебуває тяжкохворий батько [PERSON] . Представник відповідача надала до суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що у позивача відсутні докази щодо витрат на захист під час бойових завдань. Зазначає, що утримання дітей, які народились в іншому шлюбі не є підставою для зменшення аліментів. Вказує, що позивачем не надано доказів погіршення матеріального становища, друге одруження позивача є новими обставинами у його житті, які не впливають та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Представник позивача адвокат Білоус В.О. у судовому засіданні позов підтримав, надав поясненя щодо позовних вимог, просив позов задовольнити. Представник відповідача\~ адвокат\~Гур`єва\~Л.М.\~у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, пославшись на відзив, оскільки позивач не надав доказів погіршення матеріального становища, зазначає, що позивач отримує грошове забезпечення на службі та не надав належних доказів погіршення свого матеріального стану. \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.\~\~ Судом встановлено, що 01.12.2023 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ №175/4469/23; 2-н/175/940/23 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН - [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН - [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) боржника платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.08.2023 р., до досягнення дітьми повноліття. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 25.11.2023 року, актовий запис №599. Після одруження прізвище чоловіка та дружини [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Олександрійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис №3. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Олександрійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис №46. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , (мовою оригіналу) [PERSON] родился 17.12.1986 року, актовий запис №14. Батьками записані (мовою оригіналу) [PERSON] та [PERSON] . Згідно до заяви, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Бондаренко Г.Ю., [PERSON] зазначає, що [PERSON] зі своїми дітьми перебуває на фінансовому утриманні [PERSON] . Також підтверджує, що [PERSON] , як батько [PERSON] перебуває на утриманні останнього, у зв`язку з хворобо та операціями, та має низькій дохід пенсіонера. З довідки до акту огляду МСЕК вбачається, що батько позивача, [PERSON] , є інвалідом другої групи з 06.03.2024 року, а також є пенсіонером за віком. Згідно до заяви, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Приходько О.М., [PERSON] зазначає, що зі своїми дітьми перебуває на фінансовому утриманні [PERSON] . Відповідно до висновоку психолога від 13.12.2019 року №01-09/705, [PERSON] , [INFO] знаходиться у стресовому стані та потребує подальшої психокорекційної роботи з психологом для оптимізації психологічного стану. Згідно ст. 7, 155\~Сімейного кодексу\~України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. - Згідно ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Згідно ст.\~192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. У розумінні статті 81\~ЦПК України та наведеної вище норми СК України презюмується необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін у його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно ст. 3,8,9\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей (ст. 3). Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно ст. 129-1 Конституції України, ст.\~18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виходячи з приписів ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право пред`явити позов з вимогою зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 3 ст.\~195\~СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Відповідно до ч. 2 ст.\~197\~СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Сулу України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № З віл 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Тобто з аналізу даної правової норми вбачається, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини (дітей), оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини (дітей) з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Викладене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №343/860/17 від 21.11.2018 року та №344/12158/16-ц від 01.08.2018 року. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що підстав для зменшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України, а відповідно і для задоволення позову, - немає. Позивач є військовослужбовцем, отримує значний стабільний дохід, що спростовує його доводи про погіршення майнового стану та неспроможність сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. Також не заслуговують на увагу доводи позивача, що підставою для зменшення аліментів є перебування на його утриманні дружини та дитини від другого шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі №565/2071/19. Тому зміна сімейного стану позивача і наявність дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів та не свідчить про погіршення матеріального стану. Батьки, народжуючи дітей, мають нести і відповідальність за їх утримання. Одні діти не повинні мати переваги над іншими. В даній ситуації сплата аліментів розміром 1/3 доходу на дітей від першого шлюбу відповідають встановленим в законодавстві мінімальним нормам сплати аліментів на дітей і при цьому ще залишається частина доходу для забезпечення життєдіяльності позивача. На думку суду, сплата аліментів у розмірі 1/3 доходу на дітей не є надмірним тягарем для позивача, а зменшення розміру аліментів завадить належному забезпеченню дітей сторін та суперечитиме їх інтересам. В такій категорії справ суд керується принципом забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Таким чином, враховуючи викладене, а також враховуючи інтереси дітей, на утримання яких стягнуті аліменти для забезпечення достатнього матеріального рівня їх життя, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягають. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed