Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.02.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №CCNG-501007221, відповідно до умов якого, АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 35400,00 грн., строком на 12 місяців на споживчі потреби, з відсотковою ставкою 17,99% річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №CCNG-501007221 від 16.02.2018 р., укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Позивач зазначає, що станом на 20.12.2021 року, заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем становить 68382,69 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 68382,69 грн., та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до його початку надали заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча неодноразово був повідомлений про судові засідання. Про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на надання відзиву не скористався. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, 16.02.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про надання кредиту №501007221 від 16.02.2018 р. Відповідач того ж дня подав Заяву про акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 16.02.2018 року по 08.04.2024 року (а.с.21-27). Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №CCNG-501007221 від 16.02.2018 р., станом на 20.12.2021 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 68382,69 грн. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №CCNG-501007221 від 16.02.2018 р., укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу №4 від 20.12.2021 року, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №CCNG-501007221 від 16.02.2018 р. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.1050 та ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Згідно ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути користь ТОВ «ФК «Еліт Фінас» заборгованість за кредитним договором №CCNG-501007221 від 16.02.2018 р. в розмірі 68382,69 грн. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3028,00 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Стосовно судових витрат у вигляді витрат на професійну правову допомогу в сумі 7100,00 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, суд зауважує таке. Згідно пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем було надано копію договору №05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем, копію акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6126, копію платіжної інструкції №1124 від 07.03.2024 року. Договором №05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 року підтверджено, що він укладений позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем про надання правової допомоги, з визначенням у ньому розмірів оплати та порядку розрахунків. Відповідно до акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 року загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, які були сплачені позивачем адвокату, становить 7100,00 грн. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що витрати позивача на правничу допомогу в цій справі становлять 7100,00 грн., що підтверджується договором №05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем, копією акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6126, копією платіжної інструкції №1124 від 07.03.2024 року, та які підлягають стягненню з відповідача, як судові витрати по цій цивільній справі. Позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України було надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляли. Таким чином, суд знаходить доведеними судові витрати на професійну правову допомогу в заявленому позивачем розмірі у сумі 7100,00 грн., які понесені позивачем, та за правилами статті 141\~ЦПК України підлягають відшкодуванню стороною відповідача.

Outcome: approved