Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Давигора С.А. в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Червонослобідської сільської радиЧеркаського району Черкаської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у якій просить суд: -\~встановити факт\~постійного проживання\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~з батьком\~ [PERSON] ,\~померлим [INFO] на\~час відкриття\~спадщини,\~тобто на\~ [INFO] за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] про, що 07 вересня 2020 року зроблено актовий запис за № 132 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Померлий [PERSON] є рідним батьком позивача. На день\~смерті [PERSON] \~був зареєстрований\~та проживав\~за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , який фактично прийнятий та юридично не оформлений після смерті баби [PERSON] померлої [INFO] . [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] та рідною бабою [PERSON] . Представник позивача стверджує, що позивач є спадкоємцем першої черги, будучи рідним сином померлого, інших спадкоємців першої черги у померлого не було. Заповіту [PERSON] не залишив, відповідно спадкування відбувається за законом. Фактично позивач разом з батьком [PERSON] до дня смерті проживали спільно в житлі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] із грудня 2014 року переїхав проживати разом із дружиною [PERSON] до будинку, де проживав батько одиноко за вище вказаною адресою. У 2015 році у позивача була народжена донька [PERSON] . Позивач має місце реєстрації у будинку своєї сестри в [ADDRESS] , однак в даному житлі не проживав фактично від дати реєстрації. Після переїзду у 2015 році [PERSON] разом із дружиною фактично налаштували спільний побут із [PERSON] , який із березня 2015 року почав сильно хворіти. У серпні 2015 року був госпіталізований у зв`язку із значним погіршенням здоров`я. В ході встановленого анамнезу захворювання [PERSON] потребував сторонньої допомоги. Представник позивача вказує, що відповідно в силу свого віку [PERSON] та наявних потреб у сторонньому догляді потребував помочі та забезпечення першочергових потреб у їжі, догляді, опіці, а тому позивач разом із дружиною проживали в будинку без реєстрації, вели господарство, готували їжу, прибирали, забезпечували догляд та лікування [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач поніс витрати на поховання про що надає суду копію товарного чеку від 02 вересня 2020 року на суму 2 300 грн 00 коп. придбаних обрядових товарів та наданих послуг із поховання батька. Також представник позивача вказує, що у 2025 році позивач звернувся до нотаріальної контори з метою розпочати процедуру оформлення спадкових прав після смерті батька. Разом із відповідними документами на майно, нотаріусу були подані документи, в яких зазначено, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька, не зважаючи на те, що позивач та померлий мали різні місця реєстрації, однак спільно проживали та вели спільне господарство. Спадкова справа після смерті [PERSON] не була заведена через відсутність у позивача необхідних документів про спільне місцем проживання або ж реєстрацію, а тому було повідомлено в усному порядку про те, прийняти заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину не можливо, а відтак і неможливо здійснити дії для відкриття такої справи. В ході вчинення вказаних нотаріальних дій нотаріусу було повідомлено, що позивач проживав разом із батьком за однією адресою, тому спадщину фактично прийняв, однак на підтвердження вказаних обставин складений акт спільного проживання, а не довідка сільської ради про спільне місце реєстрації. Таким чином, представник позивача вважає, що оскільки в іншому порядку, окрім як в судовому, позивач не може реалізувати своє право на доведення вказаних обставин, а нотаріус роз`яснив в консультаційному порядку про необхідність подання відповідного судового рішення, а тому за вказаних обставин позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 05 травня 2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 04 липня 2025 року, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. Представник позивача адвокат Давигора С.А., у судове засідання не з`явилася, однак 04 липня 2025 року подала до суду заяву у якій просила суд проводити розгляд справи у відсутності представника позивача та позивача. Заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що позивач [PERSON] , народився [INFO] , в п. Мурмаші Кольського району Мурманської області. Його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 07 серпня 1987 року, а також копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 вересня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Вергуни Черкаського району Черкаської області, помер [INFO] в с. Вергуни Черкаського району Черкаської області у віці 61 рік, актовий запис № 132. Також судом установлено, що батьками [PERSON] , [INFO] ,\~були мати [PERSON] та батько [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 09 січня 1992 року встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 07 березня 2025 року встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Із копії довідок виданих Вергунівським старостинським округом № 1 виконавчим комітетом Слобідської сільської ради № 117/14-04/01 від 31 березня 2025 року та № 115/14-04/01 від 31 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на момент смерті були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки виданої Вергунівським старостинським округом № 1 виконавчим комітетом Слобідської сільської ради № 116/14-04/01 від 31 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2007 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання заповіту недійсним, - задоволено. Визнано недійсним заповіт, складений [PERSON] та який посвідчено секретарем Вергунівської сільської ради Черкаського району 29 червня 2004 року. Відповідно до копії довідки виданої Вергунівським старостинським округом № 1 виконавчим комітетом Слобідської сільської ради № 116/14-04/01 від 31 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] , разом з дружиною [PERSON] , та донькою [PERSON] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з грудня 2015 року. Із копії акта обстеження від 07 квітня 2025 року встановлено, що з грудня 2015 року за адресою: [ADDRESS] , проживають без реєстрації [PERSON] , разом з дружиною [PERSON] , та донькою [PERSON] . Відповідно до інформації про зареєстроване право власності № 61709 від 31 березня 2025 року встановлено, що станом на 01 січня 2013 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] , зареєстровано у комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] . Зокрема судом встановлено, що [PERSON] , із березня 2015 року почав сильно хворіти та у серпні 2015 року був госпіталізований у зв`язку із значним погіршенням здоров`я. В ході встановленого анамнезу захворювання [PERSON] потребував сторонньої допомоги, що підтверджується копію виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 066715 від 12 серпня 2015 року. 22\~вересня 2015\~року позивач\~ [PERSON] \~звернувся до\~Територіального центру\~соціального обслуговування\~(надання\~соціальних послуг)\~Черкаського району\~з метою\~отримання на\~прокат крісло-візок\~(інвалідний\~візок)\~для потреб\~ [PERSON] ,\~який проживає\~за адресою: [ADDRESS] , відповідно була укладена угода датована 22 вересням 2015 року. Крім того, судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивач поніс витрати на поховання батька, про що свідчить копія товарного чеку від 02 вересня 2020 року на суму 2 300 грн 00 коп. Згідно з відомостями, які надійшли на запит суду від Черкаської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилася. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця: за адресою: [ADDRESS] . Встановлення вищевказаного факту має юридичне значення, оскільки необхідне для встановлення кола спадкоємців, які вважаються такими, що спадщину прийняли в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України та мають право на спадщину, тобто існує спір щодо факту прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. ВС в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року підкреслив, що справи про спадкування розглядається судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Під час розгляду таких справ суди мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті й фактичне місце проживання його спадкоємців і від цього вже визначати, чи прийняли спадкоємці спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Місце реєстрації в цьому разі не є визначальним (Постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року справа № 569/15147/17 провадження № 61-39308св18). Верховним Судом в постанові від 24 серпня 2022 року справа № 538/2344/20 (№ 61-39308св18), під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена правова норма відтворює загальний принцип заборони дискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання або місця перебування особи. Аналіз наведених норм права та правила частини першої статті 1221 ЦК України дає підстави стверджувати, що місцем відкриття спадщини є не місце реєстрації спадкодавця, а останнє його місце постійного проживання. Таким чином, суд вважає доведеним належними і допустимими доказами твердження позивача, що [PERSON] , [INFO] , проживав реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом із спадкодавцем батьком [PERSON] , який помер [INFO] , станом на час відкриття спадщини [INFO] . З урахуванням зазначеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог та встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем батьком [PERSON] , який помер [INFO] , станом на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, позивач у позовних вимогах не ставить питання про стягнення з відповідача судових витрат. Відтак, ухвалюючи рішення, суд залишає судові витрати за позивачем. Враховуючи наведене та

Outcome: approved