Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

23.05.2025 року позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . У спадкове майно батька входить право на земельну частку (пай) площею 0.83 га, що підтверджується Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 143973. Вона не скористалася своєчасно своїм правом на прийняття спадщини після смерті батька, оскільки не знала про наявність спадкового майна, усе інше належне батькові майно він подарував їй ще за життя. Крім цього вона не знала про скасування продовження строку для прийняття спадщини на період воєнного стану. В січні 2024 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для прийняття спадщини. Просила суд постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в три місяці. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 10.06.2025 року подав відзив на позов, в якому вирішення спору покладає на розсуд суду, розгляд справи просить проводити у його відсутності. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] і є дочкою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у віці 75 років в с. Грімне Городоцького району Львівської області (а.с.8-9, 13-14). Згідно Сертифікату\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії ЛВ\~№ 143973\~від 17.03.1997\~року [PERSON] \~на підставі\~рішення Городоцької\~районної ради\~народних депутатів\~№ 84\~від 22.04.1996\~року передано\~у приватну\~власність земельну\~ділянку площею\~0.83\~га без\~контурного визначення\~зовнішніх меж\~на місцевості\~на території\~с.\~Грімно Грімненської\~сільської ради\~народних депутатів\~(а.с.10). Довідкою виконкому Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 124 від 21.05.2025 підтверджується, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в будинку [ADDRESS] , разом з ним на день смерті у вищевказаному будинку ніхто не був зареєстрований (а.с.15). 16.01.2024 року, тобто після спливу дев`ятнадцяти років після смерті батька, позивач звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Голубець І.Г. із заявою про прийняття спадщини\~. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81321833 від 27.05.2025 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкові справи не заводились (а.с.24). Інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини, чи вважаються такими, що прийняли таку, судом не встановлено. Листом приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Голубець І.Г. від 16.01.2024 року за № 8/01-16 повідомлено позивачу про пропуск строку для подачі заяви на прийняття спадщини (а.с.12). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті\~1269, частини першої статті\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша\~статті 1272 ЦК України). Частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, та підтриманий у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 636/1339/19 (провадження № 61-10410св20). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене суд вважає, що безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини з боку позивача не надано, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силу\~статті 81 ЦПК України\~є її процесуальним обов`язком. Незнання позивачем про скасування продовження строку для прийняття спадщини на період воєнного стану взагалі не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки строк для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] закінчився 10.03.2005 року, тобто задовго до введення воєнного стану на території України.

Outcome: dismissed