Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовною заявою\~до [PERSON] про\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що являється власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.04.2002. Позивач зазначає, що як власник будинку, не має можливості безперешкодно на свій розсуд користуватись, розпоряджатись своїм майном, саме тому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вище зазначеним житловим приміщенням, так як останній в його будинку зареєстрований однак більше року в ньому не проживає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити. Суду вказала, що відповідач являється її колишнім співмешканцем, останній часто зловживав спиртними напоями та вчиняв домашнє насильство, в зв`язку з чим неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. З Травня 2024 в її будинку не проживає. Зв`язку з ним не підтримує, відповідач не приймає участі в оплаті комунальних послуг та обслуговуванні будинку. В будинку відсутні його особисті речі. З даних підстав просила суд позовні вимоги задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду у зв`язку із неявкою в судові засідання відповідача . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт з відміткою, що адресат за зазначеною адресою відсутній. З відповіді від Вікнянської сільської ради стосовно місця реєстрації відповідача видно, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] куди і направлялася судова повістка. Справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, показання свідків - суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , що підтверджується Свілоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.04.2002 року, виданого державним нотаріусом Заставнівської державної нотаріальної контори Малітовською Т.М., зареєстровано в реєстрі за №464. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З акту\~обстеження матеріально-побутових\~умов проживання\~ [PERSON] ,\~виданого Вікнянською\~сільською радою\~ від\~21.01.2025\~року та\~довідки \~Вікнянської сільської\~ради 07.04.2025\~ вбачається,\~що \~у житловому\~будинку [ADDRESS] \~зареєстрований \~ [PERSON] ,\~1969\~ року\~народження, але за даною адресою, не проживає 6 місяців. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні вказали, що сторін по справі знають більше 15 років. [PERSON] являється сусідкою позивача, а [PERSON] знайомою. Підтвердили той факт, що [PERSON] , який являвся співмешканцем позивача в житловому будинку, який належить [PERSON] . Разом проживали близько 10 років, спільних дітей в них не було. Однак у зв`язку з частими непорозуміннями, конфліктами, [PERSON] не проживає разом із позивачкою з травня 2024. До будинку позивача не приходить, домогосподарство не утримує. Встановлено, що на сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні, тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України, ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог\~Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст.\~319,\~321 ЦК Українизакріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved