Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

29.04.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 12 червня 2012 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] , який постійно проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 18 травня 2021 року, що підтверджується копією рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.05.2021 року по справі № 369/861/21. Посилається на те, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько дитини, який є здоровим та працездатним, повинен сплачувати аліменти на рівні не менше 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в ТОВ «Делькар» на посаді агента з митного оформлення вантажів і товарів та має постійний дохід у розмірі 23 244,33 грн, а також є військовослужбовцем ЗС України, де також отримує дохід. Ухвалою суду від 05.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив. 16.07.2025 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій остаточно просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12 червня 2012 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 90, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.07.2012 року. Крім того, судом встановлено, що позивач та їхній з відповідачем малолітній син проживають за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.05.2021 року по справі № 369/861/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. При цьому, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач в утриманні сина участі не приймає, позивач самостійно забезпечує дитину. Судом беруться до уваги такі її доводи, оскільки вони не спростовані відповідачем, який не направив до суду відзив на позовну заяву чи будь-які заперечення. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Також, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, право вибору способу стягнення аліментів (в частці від доходу або в твердій грошовій сумі) належить саме позивачу. Позивач обрала спосіб стягнення аліментів - в частці від доходу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімум для дитину відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідно до вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я відповідач є людиною молодого віку, за своїм віком належить до працездатних осіб, мешкає окремо від дітей, доказів наявності у нього інших утриманців або його незадовільного стану здоров`я суду не надано. Як вбачається з довідки ТОВ «Делькар» № 1129 від 23.04.2025 року [PERSON] займає посаду агента з митного оформлення вантажів і товарів, дохід за період з 01.10.2024 року по 31.03.2025 року складає 170 080,69 грн. Отже, відповідач має постійний заробіток (дохід). Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років, до вікової категорії якої належать дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2025 року - 3 196 грн. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і обов`язку її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дітей та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Також, ч. 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Для позовного провадження такого обмеження верхньої межі аліментів не передбачено. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної дитини сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд вважає, що розмір аліментів в 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дітей, а також чинному законодавству. Постановляючи рішення суд враховує, що в даному судовому провадженні позивачем не ставилось питання про стягнення додаткових витрат на дитину, визначався розмір аліментів саме на утримання дітей, а тому за позивачем залишається право на звернення до суду у встановленому законом порядку щодо участі відповідача у додаткових витратах згідно ст.185 СК України. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожній зі сторін є право на звернення до суду в разі настання таких обставин. Крім того, у позивача, в разі необхідності, залишається право на звернення до суду про зміну способу стягнення аліментів (зміна частки на тверду грошову суму). Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved