Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

ТОВ "ФК "Кредит-капітал" через свою представницю за довіреністю Мих В. О. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6337902 від 22.02.2024 в сумі 15\~165,00 грн. В обґрунтування поданого позову зазначив, що 22.02.2024 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6337902, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5\~000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати коштів до вищевказаного кредитного договору платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 06.06.2024. 28.05.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-капітал" був укладений договір відступлення права вимоги № 106-МЛ від 28.05.2024. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 6337902 від 22.02.2024, що укладений між ТОВ "Мілоан" та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 15\~165,00 грн та складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 9 915,00 грн, а також простроченої заборгованості за комісією у розмірі 250,00 грн. Відповідачу 06.03.2025 була надіслана письмова претензія про погашення кредитної заборгованості, яка залишена [PERSON] без реагування. На підставі викладеного позивач ТОВ "ФК "Кредит-капітал"просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 6337902 від 22.02.2024 у розмірі 15\~165,00 грн та відшкодувати понесені судові витрати в розмірі 2\~422,40 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Під час підготовки справи до судового розгляду по суті судом установлено, що відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заяв або клопотань суду не надав. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Також, при розгляді вказаної цивільної справи суд враховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію» (Закон № 675-VIII). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону № 675-VIII). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Під час розгляду справи суд установив, що 22 лютого 2024 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 6337902, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн загальним строком кредитування 105 днів. Пільговий період складає 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,80 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також поточного періоду тривалістю 90 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Факт отримання кредитних коштів на виконання умов укладеного договору під час розгляду справи підтверджено платіжним дорученням № 123671880 від 22.02.2024 (а.с. 13-24; 31). Строк дії кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 06.06.2024 (а.с. 15). 28.05.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-капітал"був укладенийдоговір відступлення права вимоги № 106-МЛ, за яким ТОВ "ФК "Кредит-капітал"отримало право грошової вимоги боржників, у тому числі до [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 106-МЛ від 28.05.2024 ТОВ "ФК "Кредит-капітал"набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15\~165,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5 000,00 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 9 915,00 грн, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 250,00 грн (а.с. 35-45). З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача [PERSON] позивач ТОВ "ФК "Кредит-капітал" направляв письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак, відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив (а.с. 50). Натомість суд не погоджується із визначеним позивачем загальним розміром заборгованості відповідача за кредитом, з огляду на таке. Зокрема, за визначений умовами договору строк користування кредитними коштами позивач нарахував відповідачеві проценти у розмірі 0,80 % за кожен день користування коштами протягом пільгового періоду, та у розмірі 2,30 % за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Однак, положеннями пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», регламентовано, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набрав чинності 24.12.2023),максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. За таких\~обставин судом\~встановлені підстави\~для проведення\~власного розрахунку\~заборгованості зі\~сплати процентів\~за період\~з 22.02.2024\~(укладення\~кредитного договору)\~до 27.05.2024\~(дата\~відступлення права\~вимоги). Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки нараховуються таким чином: -з 22.02.2024 до 08.03.2024 за ставкою 0,80 % в день відповідно до п.1.5.2 договору, що становить 600,00 грн (5\~000,00 грн х 0,8 %/дн х 15 дн); -з 09.03.2024 до 21.04.2024 за ставкою 2,3 % в день відповідно до п. 1.5.3. договору становить 5\~060,00 грн (5\~000,00 грн х 2,3 %/дн х 44 дн); -з 22.04.2024 до 27.05.2024 за ставкою 1,5 % в день, що становить 2\~700,00 грн (5\~000,00 грн х 1,5 %/дн х 36 дн). Отже,після проведення розрахунків суд установив, що розмір простроченої заборгованості відповідача зі сплати процентів за договором № 6337902 від 22.02.2024 становить 8\~360,00грн (600,00грн + 5\~060,00 грн + 2\~700,00 грн = 8\~360,00грн). За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення умов укладеного кредитного договору із первісним кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу право вимоги повернення боргу набув позивач у справі, який має право ініціювати примусове стягнення боргу, оскільки допущені [PERSON] порушення умов договору порушують права кредитора, і таке його порушене право підлягає захисту у судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 ЦК України. Однак, визначений позивачем розмір заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства у частині проведених нарахувань відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням заборгованості за кредитним договором у розмірі 5\~000,00 грн, заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 8\~360,00 грн та комісії в сумі 250,00 грн, а всього 13\~610,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовані наведені питання. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час подання позову до суду позивач з урахуванням понижуючого коєфіцієнту сплатив судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (89,75 % заявлених позовних вимог), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі2\~174,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial