Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Адвокат Дубровська О.М. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 жовтня 2008 року виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області за актовим записом № 15; залишити [PERSON] прізвище « [PERSON] »; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 жовтня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 15. Від даного шлюбу у сторін народилися син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Юридично шлюб подружжя триває, однак фактичні шлюбні стосунки між ними припинені з січня 2023 року. Сторони разом не проживають і не підтримують стосунків внаслідок того, що відповідач вважає, що тільки він має право вирішувати питання місця проживання сім`ї, витрачання доходу сім`ї, інші життєво важливі для сім`ї питання і не бажає враховувати при цьому думку дружини та дочки [PERSON] . Відповідач виховує сина [PERSON] таким чином, що дитина не бажає проживати з матір`ю та сестрою, перейшов жити до сестри відповідача (тітки) в смт Великий Березний. Оскільки сім`я [PERSON] розпалась, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, а судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 25 жовтня 2008 року виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 15. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя; з січня 2023 року разом не проживають. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх малолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Крім цього, суд встановив, що згідно квитанції про сплату № 8899-3854-5616-1505 від 10 лютого 2025 року позивачем сплачено 1 211,20 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved