Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування змісту заяви, представником заявника адвокатом Бояровою А.В. зазначено наступне. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина у земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7338 га, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Калинівська селищна рада. Звернувшись 07 грудня 2024р. до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратової С.В. щодо порядку оформлення спадщини пiсля смерті [PERSON] , заявнику було роз`яснено у постанові від 09.12.2024р., що він вважається таким, що не прийняв спадщину та роз`яснено право звернутися до суду для визначення факту спільного проживання з померлою або додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідно заявнику для оформлення спадщини. Посилаючись на те, що останні роки по день смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] - заявник спільно проживав з померлою, вели домашнє господарство у будинку за адресою: [ADDRESS] , при цьому він не був зареєстрованим за адресою місця проживання померлої, а отже у заявника не має можливості встановити факт його проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він звернувся до суду з даною заявою та надав докази на підтвердження вищевказаного факту. Представник заявника та його представник, сповіщені належним чином про час та дату розгляду справи, до зали суду не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Сповіщена належним чином заінтересована особа Калинівська селищна рада Броварського району Київської області, не направила до суду свого представника, просила суд розглянути справу за їх відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , у якому матір`ю зазначена [PERSON] та свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] долучених до матеріалів справи. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.12.2024р.приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратової С.В.щодо порядку оформлення спадщини пiсля смерті [PERSON] , заявнику було роз`яснено, що він вважається таким, що не прийняв спадщину та роз`яснено право звернутися до суду для визначення факту спільного проживання з померлою або додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обставини спільного проживання невістки заявника та самого заявника зі спадкодавцем також підтверджуються довідкою від 18.06.2019р. №624, та від 03.12.2024р. №1069 виданою виконавчим комітетом Калинівської селищної ради. При цьому, суд приймає до уваги зміст та посилання щодо спільного проживання [PERSON] та його матері [PERSON] як зі змісту самої заяви, так й зі змісту письмових пояснень заінтересованої особи, згідно яких [PERSON] була прикута до ліжка останні роки свого життя та потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавали син [PERSON] та невістка [PERSON] , а також адреса проживання спадкодавця [PERSON] збігається з зареєстрованою адресою заявника [PERSON] - [ADDRESS] . Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

Outcome: approved