Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Позивач \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. Просить суд припинити стягнення аліментів з нього, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки , [PERSON] , [INFO] , за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2011 року у справі № 2-1119/11 , щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, також просить стягувати аліменти на утримання доньки з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн з підстав зазначених у позові. Вважає, що його право підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності , зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник позивача адвокат Деманджара Я.П. в судовому засіданні позовну заяву позивача підтримав в повному об"ємі з підстав зазначених в уточненій позовній заяві яка подана до суду 13.06.2025 року. Відповідач, [PERSON] та її представник адвокат Короїд Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просили відмовити у задоволенні позову з огляду на доводи, наведені у відзиві на позовну заяву. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , що вона дійсно з вересня 2023 року проживає разом з батьком в м.Шептицький , має свою власну кімнату , навчається в коледжі, мама матеріально не допомагає. Тато повністю забезпечує її , також з ними проживають дуржина батька та сестра. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 26.07.2007 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 13.09.2011 розірвано. Встановлено, що позивача [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.04.2009 виконкомом Рава-Руської міською ради Жовківського району Львівської області , актовий запис №39. Рішенням Жовківського районного суду від 18.10.2011 року вирішено стягувати із боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За умовами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За умовами ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про винесення рішення про стягнення аліментів. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. Так, згідно довідки [ADDRESS] від 27.03.2025 року , що [PERSON] паспорт № [NUMBER] дійсно проживає в [ADDRESS] , з березня 2023 року . Відповідно до довідки Гімназії імені родини [ADDRESS] від 27.10.2023року №21 [PERSON] дійсно навчається в 9Г класі Гімназія імені родини Луговських м.Червоноград. Згідно до посвідчення Червоноградського гірничо- економічного фахового коледжу ВК-№151232350 від 01.10.2024року дійне до 30.06.2027 року, вбачається , що [PERSON] є студенткою денної форми 1-ФБС-24. [PERSON] , [INFO] зареєстрована [ADDRESS] . Окрім цього, встановлено, що також не заперечується стороною відповідача, починаючи з березня 2023 дочка сторін проживає з батьком . Враховуючи вищевикладені обставини справи, оскільки дочка сторін проживає разом із позивачем з березня 2023, відтак наявні підстави звільнення останнього від сплати аліментів на утримання дочки на користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин, у зв`язку чим суд приходить до висновку про припинення стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, що стягуються на підставі рішення суду Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2011 року у справі № 2-1119/11 року . Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1ст.183СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки [PERSON] , [INFO] на даний час проживає разом із батьком [PERSON] , де відвідує начальний заклад, перебуває на його утриманні, відповідачка працює , має сталий дохід, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини. Враховуючи наведене вище, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки , яка є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, а також те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку, що з відповідачки в користь позивача на утримання дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та не менше 50 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 02.04.2025 року та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Інші доводи сторін вказаних висновків суду не спростовують та їх не змінюють. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів . Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial