Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач в особі АТ «Асвіо Банк» у грудні 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором користування індивідуальним сейфом. Позов мотивований тим, що 23 липня 2020 року між АТ «АСВІО БАНК» та [PERSON] був укладений Договір № 79/4 про користування індивідуальним сейфом (для фізичної особи). Відповідно до п.1.1. Договору про користування індивідуальним сейфом Банк надає, а Клієнт приймає в тимчасове платне користування у відповідності з умовами даного Договору індивідуальний сейф № 911, що знаходиться в сховищі для індивідуальних сейфів Банку, та комплект ключів до нього на строк з 23 липня 2020 року по 20 січня 2021 року для зберігання Клієнтом документів, грошових коштів та інших цінностей. П.3.1.4 Договору визначено, що про користування індивідуальним сейфом при бажанні користуватися сейфом після закінчення строку, визначеного п.1.1 Клієнт має вирішити з Банком питання про продовження строку користування сейфом шляхом оформлення письмової заяви. Умови договору на новий строк встановлюються сторонами за домовленістю. Відповідно до п.3.2.3 Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт зобов`язаний внести плату за весь строк користування сейфом згідно розділу 7 цього Договору. Відповідно до п.3.2.9 Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт зобов`язаний сплатити пеню та відшкодувати спричинені Банку збитки відповідно до розділу 7 цього Договору. Згідно п.3.2.11. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт зобов`язаний здати ключ і звільнити сейф не пізніше останнього дня строку користування сейфом, визначеного в п.1.1. цього Договору (якщо строк користування сейфом не продовжено), або ж не пізніше дня підписання заяви про розірвання договору (якщо сторони узгодили достроково припинити дію договору). Відповідно до п.3.2.16 Договору про користування індивідуальним сейфом в разі пошкодження замка сейфу у зв`язку з його відкриттям правоохоронними органами у відповідності до підпункту «г» пункту 3.3.3. цього Договору, Клієнт зобов`язаний відшкодувати Банку в повному обсязі витрати пов`язані з заміною замка, а саме: вартість «аварійного» відкриття сейфу, вартість нового замка, ключів від нього та вартість роботи з його заміни. Відповідно до підпункту «а» п.3.3.3 Договору про користування індивідуальним сейфом Банк має право відкрити сейф без присутності Клієнта у наступних випадках: якщо протягом двох місяців з дати закінчення терміну дії даного договору (за умови попереднього повідомлення Клієнта або Банку про припинення договору, або з дати підписання сторонами угоди про дострокове розірвання договору), Клієнт не з`явився для одержання майна та не повертає ключі від наданого йому сейфа. В цьому випадку Банк створює спеціальну комісію в кількості двох осіб з числа працівників Банку й однієї незацікавленої особи відкриває сейф Клієнта і складає опис вмісту сейфа з наступним вилученням і передачею останнього на збереження в сховище цінностей Банку як невитребуване майно. Грошова сума, яка вносилась Клієнтом як застава Клієнту не повертається. Банк має право стягнути з Клієнта витрати Банку за збереження майна, вилученого комісією із сейфа згідно Тарифів Банку. Відповідно до п.7.1. Договору про користування індивідуальним сейфом вартість користування сейфом визначається відповідно до тарифів Банку, які є невід`ємним додатком до цього Договору (додається). Відповідно до п.7.2. Договору про користування індивідуальним сейфом оплата за користування сейфом здійснюється Клієнтом шляхом попередньої оплати Банком 100% платежу за весь строк користування сейфом та шляхом внесення грошової застави в розмірі вказаному в п7.4. «б» даного Договору. За користування сейфом після закінчення строку користування сейфом, визначеного в п.1.1. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт вносить плату за кожен день користування сейфом згідно тарифів Банку та додатково пеню 2% від суми простроченої заборгованості. Відповідно до п.п.а п.7.4. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт вносить плату за весь строк користування сейфом, визначений п.1.1. цього Договору в сумі 2 413,33 (дві тисячі чотириста тринадцять гривень 33 копійки), крім того ПДВ 482,67 (чотириста вісімдесят дві гривні 67 копійок) всього 2 896, 00 (дві тисячі вісімсот дев`яносто шість гривень 00 копійок). Відповідно до п.п.б п.7.4. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт вносить Заставу у сумі 1 200,00 (одна тисяча двісті гривень 00 копійок), яка в разі настання умов передбачених цим договором, спрямовується на відшкодування витрат Банку, пов`язаних з відкриттям індивідуального сейфу. Клієнт зобов`язаний, відповідно до встановленого Банком рахунку додатково відшкодувати Банку витрати, пов`язані з заміною замка, а саме вартістю нового замка, ключів від нього і роботи з його заміни, визначену Банком на момент такого відшкодування. Відповідно до п.10.1. Договору про користування індивідуальним сейфом цей Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань та проведення всіх розрахунків щодо заборгованості. Згідно заяви [PERSON] від 23 липня 2020р. про надання у тимчасове користування індивідуального сейфу [PERSON] було надано у тимчасове користування сейф розміром 175*300*425 з вартістю оплати на добу грн. (в т.ч. ПДВ): -27,00 грн. (при користуванні від 7 до 90 днів): -21,50 грн. (при користуванні від 91 до 180 днів); -16,00 грн. (при користуванні від 181 до 366 днів). У подальшому за заявою Клієнта від 14 грудня 2020р. строк дії Договору про користування індивідуальним сейфом було продовжено з 20 січня 2021 р. по 31 березня 2021 року. 14 грудня 2020 року між AT «АСВІО БАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 року (Додаткова угода № 1). Відповідно до п.1, 2 Додаткової угоди №1 сторони погодили продовжити до 31 березня 2021 року строк користування індивідуатьним сейфом № 911, що перебуває у користуванні Клієнта згідно укладеного між ним та Банком Договору № 79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 р. У зв`язку з чим в день укладання цієї додаткової угоди Клієнт вносить плату за новий строк сейфом з 20 січня 2021 року по 31 березня 2021 року, яка згідно діючих тарифів Банку складає 1 575,00 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять гривні 00 копійок), крім того ПДВ 315,00 (триста п`ятнадцять гривень 00 копійок), всього 1 890,00 (одна тисяча вісімсот дев`яносто гривень 00 копійок). Заявою від 12 лютого 2021р. строк дії Договору про користування індивідуальним сейфом було продовжено з 31 березня 2021 р. по 31 серпня 2021 р. 12 лютого 2021 року між AT «АСВІО БАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 року (Додаткова угода № 2). Відповідно до п. 1, 2 Додаткової угоди № 2 сторони погодили продовжити до 31 серпня 2021 року строк користування індивідуальним сейфом № 911, що перебуває у користуванні Клієнта згідно укладеного між ним та Банком Договору № 79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020р. У зв`язку з чим в день укладання цієї додаткової угоди Клієнт вносить плату за новий строк сейфом з 31 березня 2021 року по 31 серпня 2021 року, яка згідно діючих тарифів Банку складає 2 741, 25 (дві тисячі сімсот сорок одна гривня 25 копійок), крім того ПДВ 548,25 (п`ятсот сорок вісім гривень 25 копійок), всього 3 289,50 (три тисячі двісті вісімдесят дев`ять гривень 50 копійок). Заявою від 03 серпня 2021р. строк дії Договору про користування індивідуальним сейфом було продовжено з 31 серпня 2021 р. по 31 серпня 2022 р. 03 серпня 2021 року між AT «АСВІО БАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору № 79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 року (Додаткова угода № 3). Відповідно до п. 1, 2 Додаткової угоди № 3 сторони погодили продовжити до 31 серпня 2021 року строк користування індивідуальним сейфом № 911, що перебуває у користуванні Клієнта згідно укладеного між ним та Банком Договору № 79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 р. У зв`язку з чим в день укладання цієї додаткової угоди Клієнт вносить плату за новий строк сейфом з 31 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року, яка згідно діючих тарифів Банку складає 4 866,67 (чотири тисячі вісімсот шістдесят шість гривень 67 копійок), крім того ПДВ 973,33 (дев`ятсот сімдесят три гривні 33 копійки), всього 5 840,00 (п`ять тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок). AT «АСВІО БАНК» виконало свої зобов`язання згідно умов Договору про користування індивідуальним сейфом та надало в користування Клієнту індивідуальний сейф. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за Договором про користування індивідуальним сейфом в частині оплати наданих послуг за користування сейфом після закінчення строку користування сейфом, а також зобов`язання щодо одержання майна та повернення ключів від наданого сейфу, на адресу останньої, AT «АСВІО БАНК» направило Повідомлення від 24.03.2023 року за вих. № 834 з Вимогою негайної сплати заборгованості за користування сейфом після закінчення строку оренди відповідно до п.3.2.9. Договору, яка станом на 24.03.2023 року становила 3 086,84 гри. (три тисячі вісімдесят шість гривень) 84 копійки. Однак, вище зазначене повідомлення Банка було проігноровано Боржником та залишено без виконання. У зв`язку з невиконанням [PERSON] вимог AT «АСВІО БАНК», які були викладені у повідомленнях від 24.03.2023 року за вих.№ 834, AT «АСВІО БАНК» відповідно до умов Договору здійснив примусове відкриття Індивідуального банківського сейфу № 413, що підтверджується Актом про відкриття від 05 березня 2024 року. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед AT «АСВІО БАНК» за Договором про користування індивідуальним сейфом станом на 25.11.2024 року становить 11 658,84 грн.: прострочена комісія - 8 830,84 грн.; аварійне відкриття сейфу - 2 828,00 грн. На даний час, Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про користування індивідуальним сейфом, що є порушенням законних прав та інтересів AT «АСВІО БАНК». Сума позовних вимог Банку підтверджується наданим розрахунком заборгованості. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача були направлені повідомлення від 24.03.2023 р. вих. № 834 та повідомлення від 06.03.2024 року за вих. №1189 якою позивач вимагав у відповідача сплати заборгованість за користування індивідуальним банківським сейфом, а також сплатити витрати, які пов`язані з відкриттям індивідуального банківського сейфу. Однак, вище зазначені повідомлення Банка були проігноровані Боржником та залишені без виконання. Позивачем понесені судові витрати: судовий збор - 3 028,00 гривень, витрати на професійну правничу допомогу - 10 000 грн. В судове засідання позивач повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за договором та його умов, з можливим ухваленням заочного рішення. Відповідач в судове засіданняповторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади України (суду). Відзив на позов відповідачем не поданий. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за вказаною адресою місця проживання, а відтак за матеріалами справи відповідач вважається належно повідомленим про час розгляду. Судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). Наведені обставини свідчать, що сторони завчасно повідомлені про розгляд справи судом. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - спрощеного провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності сторін згідно поданої позивачем заяви. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у договірних (зобов`язальних) правовідносинах. Так, 23 липня 2020 року між АТ «АСВІО БАНК» та [PERSON] був укладений Договір № 79/4 про користування індивідуальним сейфом (для фізичної особи). Відповідно до п.1.1. Договору про користування індивідуальним сейфом Банк надає, а Клієнт приймає в тимчасове платне користування у відповідності з умовами даного Договору індивідуальний сейф № 911, що знаходиться в сховищі для індивідуальних сейфів Банку, та комплект ключів до нього на строк з 23 липня 2020 року по 20 січня 2021 року для зберігання Клієнтом документів, грошових коштів та інших цінностей. П.3.1.4 Договору визначено, що про користування індивідуальним сейфом при бажанні користуватися сейфом після закінчення строку, визначеного п. 1.1 Клієнт має вирішити з Банком питання про продовження строку користування сейфом, шляхом оформлення письмової заяви. Умови договору на новий строк встановлюються сторонами за домовленістю. Відповідно до п.3.2.3 Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт зобов`язаний внести плату за весь строк користування сейфом згідно розділу 7 цього Договору. Відповідно до п.3.2.9 Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт зобов`язаний сплатити пеню та відшкодувати спричинені Банку збитки відповідно до розділу 7 цього Договору. Згідно п.3.2.11. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт зобов`язаний здати ключ і звільнити сейф не пізніше останнього дня строку користування сейфом, визначеного в п.1.1. цього Договору (якщо строк користування сейфом не продовжено), або ж не пізніше дня підписання заяви про розірвання договору (якщо сторони узгодили достроково припинити дію договору). Відповідно до п.3.2.16 Договору про користування індивідуальним сейфом в разі пошкодження замка сейфу у зв`язку з його відкриттям правоохоронними органами у відповідності до підпункту «г» пункту 3.3.3. цього Договору, Клієнт зобов`язаний відшкодувати Банку в повному обсязі витрати пов`язані з заміною замка, а саме: вартість «аварійного» відкриття сейфу, вартість нового замка, ключів від нього та вартість роботи з його заміни. Відповідно до підпункту «а» п. 3.3.3 Договору про користування індивідуальним сейфом Банк має право відкрити сейф без присутності Клієнта у наступних випадках якщо протягом двох місяців з дати закінчення терміну дії даного договору (за умови попереднього повідомлення Клієнта або Банку про припинення договору, або з дати підписання сторонами угоди про дострокове розірвання договору), Клієнт не з`явився для одержання майна та не повертає ключі від наданого йому сейфа. В цьому випадку Банк створює спеціальну комісію в кількості двох осіб з числа працівників Банку й однієї незацікавленої особи відкриває сейф Клієнта і складає опис вмісту сейфа з наступним вилученням і передачею останнього на збереження в сховище цінностей Банку як невитребуване майно. Грошова сума, яка вносилась Клієнтом як застава Клієнту не повертається. Банк має право стягнути з Клієнта витрати Банку за збереження майна, вилученого комісією із сейфа згідно Тарифів Банку. Відповідно до п.7.1. Договору про користування індивідуальним сейфом вартість користування сейфом визначається відповідно до тарифів Банку, які є невід`ємним додатком до цього Договору (додається). Відповідно до п.7.2. Договору про користування індивідуальним сейфом оплата за користування сейфом здійснюється Клієнтом шляхом попередньої оплати Банком 100% платежу за весь строк користування сейфом та шляхом внесення грошової застави в розмірі вказаному в п7.4. «б» даного Договору. За користування сейфом після закінчення строку користування сейфом, визначеного в п.1.1. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт вносить плату за кожен день користування сейфом згідно тарифів Банку та додатково пеню 2% від суми простроченої заборгованості. Відповідно до п.п. а п.7.4. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт вносить плату за весь строк користування сейфом, визначений п.1.1. цього Договору в сумі 2 413,33 (дві тисячі чотириста тринадцять гривень 33 копійки), крім того ПДВ 482,67 (чотириста вісімдесят дві гривні 67 копійок) всього 2 896, 00 (дві тисячі вісімсот дев`яносто шість гривень 00 копійок). Відповідно до п.п. б п.7.4. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт вносить Заставу у сумі 1 200,00 (одна тисяча двісті гривень 00 копійок), яка в разі настання умов передбачених цим договором, спрямовується на відшкодування витрат Банку, пов`язаних з відкриттям індивідуального сейфу. Клієнт зобов`язаний, відповідно до встановленого Банком рахунку додатково відшкодувати Банку витрати, пов`язані з заміною замка, а саме вартістю нового замка, ключів від нього і роботи з його заміни, визначену Банком на момент такого відшкодування. Відповідно до п.10.1. Договору про користування індивідуальним сейфом цей Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань та проведення всіх розрахунків щодо заборгованості. Згідно заяви [PERSON] від 23 липня 2020 р. про надання у тимчасове користування індивідуального сейфу, [PERSON] було надано у тимчасове користування сейф розміром 175*300*425 з вартістю оплати на добу грн. (в т.ч. ПДВ): -27,00 грн. (при користуванні від 7 до 90 днів): -21,50 грн. (при користуванні від 91 до 180 днів); -16,00 грн. (при користуванні від 181 до 366 днів). У подальшому за заявою Клієнта від 14 грудня 2020 р. строк дії Договору про користування індивідуальним сейфом було продовжено з 20 січня 2021 р. по 31 березня 2021 року. 14 грудня 2020 року між AT «АСВІО БАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 року (Додаткова угода № 1). Відповідно до п.1, 2 Додаткової угоди №1 сторони погодили продовжити до 31 березня 2021 року строк користування індивідуатьним сейфом № 911, що перебуває у користуванні Клієнта згідно укладеного між ним та Банком Договору № 79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 р. У зв`язку з чим в день укладання цієї додаткової угоди Клієнт вносить плату за новий строк сейфом з 20 січня 2021 року по 31 березня 2021 року, яка згідно діючих тарифів Банку складає 1 575,00 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять гривні 00 копійок), крім того ПДВ 315,00 (триста п`ятнадцять гривень 00 копійок), всього 1 890,00 (одна тисяча вісімсот дев`яносто гривень 00 копійок). Заявою від 12 лютого 2021 р. строк дії Договору про користування індивідуальним сейфом було продовжено з 31 березня 2021 р. по 31 серпня 2021 р. 12 лютого 2021 року між AT «АСВІО БАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору №79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 року (Додаткова угода № 2). Відповідно до п.1, 2 Додаткової угоди №2 сторони погодили продовжити до 31 серпня 2021 року строк користування індивідуальним сейфом № 911, що перебуває у користуванні Клієнта згідно укладеного між ним та Банком Договору № 79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020р. У зв`язку з чим в день укладання цієї додаткової угоди Клієнт вносить плату за новий строк сейфом з 31 березня 2021 року по 31 серпня 2021 року, яка згідно діючих тарифів Банку складає 2 741, 25 (дві тисячі сімсот сорок одна гривня 25 копійок), крім того ПДВ 548,25 (п`ятсот сорок вісім гривень 25 копійок), всього 3 289,50 (три тисячі двісті вісімдесят дев`ять гривень 50 копійок). Заявою від 03 серпня 2021р. строк дії Договору про користування індивідуальним сейфом було продовжено з 31 серпня 2021 р. по 31 серпня 2022 р. 03 серпня 2021 року між AT «АСВІО БАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору № 79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 року (Додаткова угода № 3). Відповідно до п.1, 2 Додаткової угоди №3 сторони погодили продовжити до 31 серпня 2021 року строк користування індивідуальним сейфом № 911, що перебуває у користуванні Клієнта згідно укладеного між ним та Банком Договору № 79/4 про користування індивідуальним сейфом від 23 липня 2020 р. У зв`язку з чим в день укладання цієї додаткової угоди Клієнт вносить плату за новий строк сейфом з 31 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року, яка згідно діючих тарифів Банку складає 4 866,67 (чотири тисячі вісімсот шістдесят шість гривень 67 копійок), крім того ПДВ 973,33 (дев`ятсот сімдесят три гривні 33 копійки), всього 5 840,00 (п`ять тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок) (а.с.8, 9, 10, 11-14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22-27). AT «АСВІО БАНК» виконало свої зобов`язання згідно умов Договору про користування індивідуальним сейфом та надало в користування Клієнту індивідуальний сейф. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за Договором про користування індивідуальним сейфом в частині оплати наданих послуг за користування сейфом після закінчення строку користування сейфом, а також зобов`язання щодо одержання майна та повернення ключів від наданого сейфу, на адресу останньої, AT «АСВІО БАНК» направило Повідомлення від 24.03.2023 року за вих. № 834 з Вимогою негайної сплати заборгованості за користування сейфом після закінчення строку оренди відповідно до п. 3.2.9. Договору, яка станом на 24.03.2023 року становила 3 086,84 гри. (три тисячі вісімдесят шість гривень) 84 копійки. Однак, вище зазначене повідомлення Банка було проігноровано Боржником та залишено без виконання. У зв`язку з невиконанням [PERSON] вимог AT «АСВІО БАНК», які були викладені у повідомленнях від 24.03.2023 року за вих.№ 834, AT «АСВІО БАНК» відповідно до умов Договору здійснив примусове відкриття Індивідуального банківського сейфу № 413, що підтверджується Актом про відкриття від 05 березня 2024 року. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частинами першою-третьою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відносини найму (оренди) врегульовані Главою 58 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 971 ЦК України до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду). Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до статті 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Згідно з вимогами частин першої, п`ятої статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. За змістом частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Отже, орендар за цим договором набуває статусу титульного володільця на певний строк, тривалість якого визначається домовленістю сторін, законом (у тому випадку, коли законом установлені максимальні (граничні) строки, а орендодавець і орендар не встановили строк оренди чи встановили більший строк) та їх волею про розірвання договору. Таким чином, умова про строк користування майном обумовлена суттю самих відносин оренди. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України v разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед AT «АСВІО БАНК» за Договором про користування індивідуальним сейфом станом на 25.11.2024 року становить 11 658 грн. 84 коп., яка складається із таких складових: прострочена комісія - 8 830 грн. 84 коп.; аварійне відкриття сейфу - 2 828 грн. 00 коп. (а.с.22-27) Відповідач ухилився від виконання своїх зобов`язань за Договором і не сплачує кошти за Договором про користування індивідуальним сейфом, що є підставою для відновлення порушених прав AT «АСВІО БАНК» щляхом задоволення позову про стягнення заборгованості. Сума позовних вимогпідтверджується розрахунком заборгованості (а.с.22-27). Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, позивачем ставиться вимога про відшкодування понесених витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп. за надану правову допомогу. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп., зважаючи на положення ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягає частковому задоволенню. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи, відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, серед іншого - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). Окрім того відповідно до п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При вирішенні заяви про відшкодування понесених витрат на правову допомогу, зважаючи на наслідки розгляду справи, суд враховує рішення Європейського суд з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації. Так, Європейський суд з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначив підхід вислітлений у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід враховувати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Зважаючи на зазначені процесуальні норми, з урахуванням принципу співмірності понесених відповідачем витрат на правову допомогу до складності справи, яка не є складною, із ціною позову 11 658 грн. 84 коп., розглядалась у порядку спрощеного провадження, мала нетривалий час судового розгляду, часткову обгрунтованість визначених позивачем нормо-годин, з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вважає за необхідне вимогу задовольнити частково, визнавши понесені позивачем витрати на правову допомогу на суму 5 000 грн. 00 коп., як такі, що мають розумний розмір, зважаючи на наслідки розгляду справи, враховуючи категорію нескладеної справи, яка розглядалась судом у спрощеному позовному провадженні, вартісні показники надання юридичних послуг й визначені нормо-години, що визначені Договором про надання правової допомоги, Актом виконаних робіт, вважає частково обґрунтованими у поданій заяві, є співмірними зі складністю справи та мають розумний розмір. Визначаючи час на надання зазначених в Акті послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, а надання такого виду юридичної допомоги, як вивчення судової практики, не може складати вид юридичної допомоги. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1, 11, 526, 610, 611, 623, 626, 627, 628, 629, 631, 638, 639, 759, 761, 762, 763, 785, 971 ЦК України,

Outcome: approved