Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

У лютому 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» здійснює свою діяльність з технічного обслуговування підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , прийнятої до експлуатації державною приймальною комісією відповідно до Акту від 15.05.2007, затвердженого розпорядженням Дарницької РДА №548 від 25.05.2007. [PERSON] є власником машиномісця № [NUMBER] в секції № [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що 01.09.2007 між ним та [PERSON] , як власницею машиномісця № [NUMBER] в секції № [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , був укладений договір про надання послуг по обслуговуванню та участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилягаючої території. Однак, позивач випадково довідався про зміну власника вказаного машиномісця з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме, що з 23.06.2021 право власності на машиномісце № [NUMBER] в секції № [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2021. Разом з тим, відповідач не зверталась до позивача з пропозицією щодо укладання договору про надання послуг з обслуговування належного їй машиномісця. Відтак між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання та обслуговування машиномісця № [NUMBER] в секції № [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] . Водночас відсутність договірних відносин між сторонами не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати за фактично надані йому послуги з утримання машиномісця, оскільки такі послуги не можуть бути відокремлені, та щодо отримання яких відповідач не може бути позбавлений у звязку з специфікою їх надання (прибирання, охорона, утримання систем пожежної безпеки, освітлення, тощо, які здійснюється для власників усіх машиномісць одночасно). З огляду на викладене, оскільки відповідач в період з 01.01.2022 по 31.01.2025 оплачувала надані позивачем послуги по утриманню й обслуговуванню належного їй машиномісця несвоєчасно та не у повному обсязі, за нею утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2025 становить 13 550,00 грн. Окрім того, позивачем ставиться вимога про стягнення інфляційної складової боргу - 2901,98 грн. та 3% річних - 721,17 грн. нарахованих на суму заборгованості. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2025 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте повернулись до суду без вручення адресату, з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» здійснює свою діяльність з технічного обслуговування підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , прийнятої до експлуатації державною приймальною комісією відповідно до Акту від 15.05.2007, затвердженого розпорядженням Дарницької РДА №548 від 25.05.2007. [PERSON] є власником машиномісця № [NUMBER] в секції № [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що 01.09.2007 між ним та [PERSON] , як власницею машиномісця № [NUMBER] в секції № [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , був укладений договір про надання послуг по обслуговуванню та участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилягаючої території. Однак, позивач випадково довідався про зміну власника вказаного машиномісця з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме, що з 23.06.2021 право власності на машиномісце № [NUMBER] в секції № [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2021. Разом з тим, відповідач не зверталась до позивача з пропозицією щодо укладання договору про надання послуг з обслуговування належного їй машиномісця. Відтак між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання та обслуговування машиномісця № [NUMBER] в секції № [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] . Водночас відсутність договірних відносин між сторонами не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати за фактично надані йому послуги з утримання машиномісця, оскільки такі послуги не можуть бути відокремлені, та щодо отримання яких відповідач не може бути позбавлений у звязку з специфікою їх надання (прибирання, охорона, утримання систем пожежної безпеки, освітлення, тощо, які здійснюється для власників усіх машиномісць одночасно). Витрати по утриманню та експлуатації автостоянки розраховуються, виходячи із фактичних витрат на її утримання, з урахуванням планового прибутку та податків, шляхом ділення на загальну кількість 177 машиномість. Вартість утримання одного машиномісця з 01.09.2021 становить 580 грн. щомісячно, з 01.08.2023 - 660 грн., з 01.08.2024 - 770 грн., що підтверджується розрахунками витрат по утриманню та експлуатації стоянки, які затвердженні директором позивача. З огляду на викладене, оскільки відповідач в період з 01.01.2022 по 31.01.2025 оплачувала надані позивачем послуги по утриманню й обслуговуванню належного їй машиномісця несвоєчасно та не у повному обсязі, за нею утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2025 становить 13 550,00 грн. Окрім того, позивачем ставиться вимога про стягнення інфляційної складової боргу - 2901,98 грн. та 3% річних - 721,17 грн. нарахованих на суму заборгованості. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Верховний Суд в постанові від 14.11.2018 у справі №756/11308/15 виклав правовий висновок, що відсутність договору на утримання паркомісця не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати наданих послуг. Тобто, незважаючи на відсутність письмового договору про надання послуг з утримання та обслуговування машиномісця № [NUMBER] в секції № [NUMBER] підземної автостоянки за адресою: м.Київ, вул. Ахматової, 13-Е, між сторонами фактично склались договірні правовідносини, оскільки позивач надає відповідачу відповідні послуги з утримання та обслуговування належного їй машиномісця, які не можуть бути відокремлені, та щодо отримання яких відповідач не може бути позбавлений у звязку з специфікою їх надання (прибирання, охорона, утримання систем пожежної безпеки, освітлення, тощо, які здійснюється для власників усіх машиномісць одночасно). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (ч. 4 цієї статі). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України). Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У відповідності до норм статей 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частинами першою, другою статті 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин, зважаючи на відсутність відзиву та належність доказів, що надані позивачем, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та стягнення з відповідача боргу в розмірі 13 550,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконує свій обов`язок по оплаті послуг з оплати витрат по утриманню і обслуговуванню належних йому машиномісць, то суд приходить до висновку про стягнення з нього на користь позивача інфляційних витрат в розмірі 2901,98 грн., 3% річних в сумі 721,17 грн. Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved