Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

11.02.2025 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшов позов [PERSON] , поданий його представником [PERSON] до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування поданого позову вказано, що між [PERSON] та [PERSON] був зареєстровано шлюб, в період якого у них народились двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Кілійського районного суду Одеської області по справі № 502/1553/24 від 24.07.2024 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви - 15.07.2024 року і до досягнення дітьми віку повноліття. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2024 року по ВП № 75793333, яка була винесена старшим державним виконавцем Кілійського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурлаченко О.В., з [PERSON] на користь [PERSON] у примусовому порядку стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Станом на 31.01.2025 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Крім того, в провадженні Кілійського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа № 502/2207/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів в твердій грошовій сумі по 500 євро, що еквівалентно 23020 грн. на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а також судові витрати по справі. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 11.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі, розгляд справи не завершено. З травня 2024 року позивач проживає у м.Турку (Фінляндія), неповнолітній [PERSON] , [INFO] на даний час перебуває на утриманні батька [PERSON] , оскільки за своїм вибором змінив місце проживання разом з позивачем, а [PERSON] , [INFO] - проживає з матір`ю та перебуває на утриманні матері, яка отримує аліменти на обох дітей до теперішнього часу. Відтак після набрання судовим наказом законної сили, яким з позивача стягувалися періодичні платежі у вигляді аліментів на користь відповідача на утримання старшого сина, змінились обставини, що впливають на їх припинення. Неповнолітній син [PERSON] з 15 січня 2025 року перетнув кордон України з Румунією разом з матір`ю та батьком позивача [PERSON] та з того часу проживає з батьком [PERSON] у м.Турку (Фінляндія) під тимчасовим захистом Фінляндії з 30.01.2025, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, позивач звертається до суду з метою захисту порушеного права позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а саме: син не проживає з матір`ю - отримувачем аліментів. Одночасно у даному позові позивач просить вирішити питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини [PERSON] на користь позивача, оскільки на даний час дитина знаходиться на повному утриманні батька. При цьому, на утриманні відповідача знаходиться одна неповнолітня дитина - молодший син [PERSON] . Відповідач є працездатною особою, фізично здорова, працює у ЗОШ № 1 с. Шевченково та отримує дохід на місяць близько 21000,00 грн., також вона забезпечена житлом, у користування позивач залишив відповідачу та сину свою 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також всі рухомі речі, побутову техніку. На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд: -звільнити [PERSON] від сплати аліментів в частині, що стосується утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу Кілійського районного суду Одеської області по справі № 502/1553/24 від 24.07.2024 року, яким стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви - 15.07.2024 року і до досягнення дітьми віку повноліття; \~ \~ \~ \~ -стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви й до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 13.03.2025 року, прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. 24.03.2025 року від представника відповідача по справі надійшов відзив в якому зазначено, що на момент звернення із заявою про видачу судового наказу та з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, в тому числі на теперішній час неповнолітні діти сторін - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . 15 січня 2025 року син [PERSON] поїхав до батька позивача [PERSON] на гостини за місцем проживання позивача (м. Турку, Фінляндія), де перебуває по теперішній час. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими внаслідок того, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту його порушеного права, тому за таких обставин, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною другою статті 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Такий обов`язок також передбачений статтею 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З точки зору сімейного законодавства, а саме статті 7 СК України, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22) зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати аліментів. З обґрунтувань позовної заяви та доказів, наданих позивачем слідує, що позивач [PERSON] з 31 травня 2024 року проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про місце проживання, виданої електронним сервісом Агенції цифрових послуг та демографічних даних від 23 січня 2025 року. Згідно сторінки 16 паспорту громадянина України для виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданий 26.05.2022 року органом 5133 строком дії до 26.05.2026 року, останній перетнув державний кордон України 15 січня 2025 року. Рішенням Міграційної служби Фінляндії про тимчасовий захист за №545/250/2025 від 30.01.2025 року [PERSON] , [INFO] на підставі Директиви про тимчасовий захист видано посвідку серії [NUMBER] на тимчасове проживання, строком з 30.01.2025р. по 04.03.2026 р. Згідно витягу з системи реєстрації населення [PERSON] , [INFO] (персональний ідентифікаційний номер [NUMBER] ) не має у Фінляндії прописки. У відповідності до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/008363080 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З акту про встановлення фактів, складеного старостою виконавчого комітету Кілійської міської ради [PERSON] за № 9 від 04 лютого 2025 року, в результаті обстеження будинку [ADDRESS] в присутності відповідачки [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] встановлено фактичне проживання відповідачки з синами за вищезазначеною адресою, та зазначено що старший син - [PERSON] , 2010 року народження поїхав на гостини до батька [PERSON] , який працює і проживає за кордоном в Фінляндії. Згідно довідки № 8 від 03.02.2025 року, виданої за підписом директора Шевченківського закладу ЗОШ №1 Кілійської міської ради про те, що [PERSON] навчається в Шевченківському закладі загальної середньої освіти № 1 Кілійської міської ради в 9-А класі. З викладених доказів вбачається, що остаточне місце проживання й відповідно реєстрації та навчання [PERSON] являється місце проживання його матері - відповідача по справі. Син поїхав на гостини до батька, що також підтверджується доказами щодо тимчасового перебування [PERSON] на території Фінляндії. Окрім того, доводи позивача, що неповнолітній [PERSON] змінив місце свого проживання і погодився проживати із батьком не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, оскільки дійсно із дозволу відповідачки син поїхав тимчасово до батька у Фінляндію на гостини через те, що в навчальному закладі в ЗОШ №1 мав проблеми із поведінкою і [PERSON] просила допомоги позивача вплинути на сина і зайнятися його вихованням в цей період часу, проте жодних домовленостей щодо зміни місця проживання дитини між сторонами не було. Окрім того, сторонами не порушувалось питання в законному або в судовому порядку щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , а перебування [PERSON] із батьком в Фінляндії носить тимчасовий характер, що не суперечить доказам щодо отримання ним тимчасової посвідки на проживання без визначеного місця реєстрації. Зміна місця проживання дитини за ініціативи того з батьків, з якого за рішенням суду вже стягуються аліменти, без погодження з іншим з батьків та без одночасного звернення до суду з вимогами про встановлення факту місця проживання дитини, так і про звільнення від сплати аліментів, не може однозначно свідчити про те, що така зміна місця проживання дитини матиме постійний характер і буде тривати до досягнення дитиною повноліття, відповідно, не є безумовною підставою для звільнення від сплати аліментів, адже звільнення від сплати аліментів може мати довготривалі та істотні для дитини наслідки. Однак, в своєму позові позивач не заявляє вимог про припинення стягнення аліментів або про звільнення від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] починаючи з 15 січня 2025 року, що унеможливлює суд ухвалити рішення в цій частині і відповідно, як похідну - задовольнити вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просила суд: -відмовити в задоволенні позову адвоката Проніної Ольги Олександрівни в інтересах [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в повному обсязі; -стягнути витрати на професійну правничу допомогу з позивача на користь [PERSON] в розмірі 10000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судовим наказом Кілійського районного суду Одеської області від 24.07.2024 року по справі № 502/1553/24, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКП: [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви\~15.07.2024 року і до досягнення дітьми віку повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь держави судовий збір в сумі 302,80 гривень, /а. с. 6/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30.08.2024 року по справі № 502/1425/24, позов задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07.11.2008 року у Виконавчому комітеті Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис за № 25. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - 968,96 гривень судового збору. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - 1000 гривень понесених витрат на правову допомогу, /а. с. 5/. Постановою серії ВП № 75793333 від 13.08.2024 року, винесеною старшим державним виконавцем Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу по справі № 502/1553/24, виданого 24.07.2024 року, /а. с. 7/. Відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 26.05.2022 року органом ДМС 5133, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , /а. с. 9/. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна № 406100023 від 30.11.2024 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Інша 1/2 частина вищевказаного будинку на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , /а. с. 11/. Відповідно до витягу Агенції цифрових та демографічних даних від 23.01.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , муніципалітет проживання: Пьовтюя з 31.05.2024 року, /а. с. 32/. Згідно рішення міграційної служби Фінляндії № 545/250/2025 від 30.01.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , громадянину України, надано посвідку на тимчасове проживання, дійсну до [INFO] , /а. с. 43-46/. Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/008363080 від 15.07.2024 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , /а. с. 67/. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/003816941 від 21.03.2025 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , /а. с. 67/. Відповідно до акту про встановлення фактів за вих. № 9 від 04.02.2025 року, складений старостою виконавчого комітету Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] з двома неповнолітніми синами: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти навчаються в Шевченківському навчальному закладі № 1. Старший син, [PERSON] , 2010 року народження поїхав на гостини до батька [PERSON] , який працює і проживає у Фінляндії, /а. с. 68/. Згідно довідки за вих. № 8 від 03.02.2025 року, виданої Шевченківським закладом загальної середньої освіти № 1 Кілійської міської ради вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в Шевченківському закладі загальної середньої освіти № 1 Кілійської міської ради в 9-а класі, /а. с. 69/. З долученого стороною відповідача відеозапису, який міститься на диску та долучений до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто зазначив, що дійсно з дідусем та матір`ю [PERSON] він перетнув державний кордон України до Румунії, де в подальшому його там зустрів батько [PERSON] та вони разом виїхали до Фінляндії. Наразі батько записав його до школу по місту проживання, в якій він навчається та одночасно навчається дистанційно в своїй школі. Також зазначив, що наразі проживає разом з батьком та в подальшому хоче проживати разом з ним, /а.с.58/. При ухваленні судового рішенні, застосовані наступні норми законодавства. Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~Сімейного Кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 2\~статі 188 Сімейного кодексу України\~батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно положень\~ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. Разом з тим, суд звертає увагу, що\~стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. При цьому, відповідно до\~ст. 273 СК України\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої\~статті 197 Сімейного кодексу України\~може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Звільнення від сплати аліментів є одним із способів припинення аліментного обов`язку. Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків, із ким проживає дитина, набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст.141СК України\~принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц зроблено висновок, що: «сімейне законодавство України не містить підстав для припинення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої\~статті 273 ЦПК України. При зміні обставин батько, з якого стягуються аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним». При дослідженні матеріалів справи у їх сукупності судом об`єктивно встановлено, що\~неповнолітня дитина сторін проживає з батьком\~позивачем у справі та знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Будь-яких доказів спростування цих обставин матеріали справи не містять, окрім цього відповідачем не заперечується факт виїзду дитини за кордон до батька та факт перебування та проживання дитини разом з батьком, на час вирішення справи в суді. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відтак, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів, які стягуються на користь відповідача на підставі судового наказу від 24.07.2024 року виданого Кілійським районним судом Одеської області по справі №502/1553/24. Одночасно суд зазначає, що положення\~ст. 273 СК України\~передбачають можливість саме звільнення від сплати аліментів, а не припинення їх сплати, тому враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~ст.183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, враховуючи, що в ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено факт проживання неповнолітньої дитини, разом з позивачем, а також інших фактів, які підлягають доказуванні, в розумінні ст. 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення спору, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Щодо вимог представника відповідача про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у\~разі\~задоволення позову\~-\~на\~відповідача; 2)\~у\~разі\~відмови в\~позові\~-\~на\~позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, судові витрати відповідача, пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються на відповідача. При поданні позову, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, зокрема звільнення від стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. Розміри ставок судового збору визначені у частині другій статті четвертої Закону України «Про судовий збір». Відповідно до вимог п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб (1211,20 грн). За змістом п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за немайнову вимогу, а саме про звільнення від стягнення аліментів, яка задоволена судом. Тому, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України\~вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, позивач звільнений від сплати судового збору. Отже, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача у дохід держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved