Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

12.05.2025 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] завдані майнові збитки, спричинені залиттям квартири за адресою: [ADDRESS] , в сумі 60901,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 14400,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 13.05.2022 відбулось затоплення її квартири водою з квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище. Згідно з висновком експерта №115-278 будівельно-технічної експертизи, складеного 09.01.2025, матеріальна (майнова) шкода, яка завдана позивачу внаслідок залиття відповідачем рідиною та утворення пошкоджень (дефектів), складає 60901,00 грн. з врахування ПДВ. Зазначила також, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача через залиття її квартири та не усунення причин та наслідків затоплення, подальшого повного ігнорування цього факту відповідачем, непридатність квартири до подальшого проживання, позивач вимушена була тимчасово покинути зазначене місце проживання, в результаті чого понесла емоційне напруження, що потягло за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання. Через це [PERSON] зазнала моральної шкоди. У зв`язку з вищевикладеним, звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 13.05.2025 провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У наданому відзиві від 20.05.2025 сторона відповідача заперечила проти задоволення позову у повному об`ємі, посилаючись на його необґрунтованість, зазначаючи, що позивачем не надано доказів залиття квартири саме з вини відповідача, з наданих письмових матеріалів вбачається залиття квартири 13.05.2022, а за проведенням огляду квартири [ADDRESS] позивач звернулась до експерта більше ніж через два роки. Відповідач заперечує твердження позивача, що відповідач пояснював обставину затоплення розривом гнучкого шлангу підводу води до пральної машини, оскільки відповідач не проживав у вказаній квартирі і пральної машини в квартирі не було. Позивач не вжила заходів з виклику спеціалістів ОСББ та відповідача для складання відповідного акту, що є обов`язковою умовою, яка встановлює причину залиття квартири і лише після цього необхідно провести експертне дослідження. З відкритих джерел спеціалісти водоканалу надавали коментар відносно якості води у місті та руйнування мереж водопостачання, побутової техніки, труб, змішувачів і саме в цей період позивач зазначає про затоплення квартири, а це свідчить про відсутність вини відповідача у затопленні квартири позивачки, що і стало причиною не складання акту про затоплення та не встановлення місця витоку води. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири позивача, що сталось з вини відповідача, оскільки останній відмовився у досудовому порядку врегулювати зазначений спір. Також позивач в судовому засіданні пояснила, що до обслуговуючої організації (ОСББ) за фактом затоплення не зверталась для фіксації такого факту, як і до правоохоронних органів, оскільки тривала збройна агресія з боку рф. Строк проведення експертизи позивач пояснила суду, на її переконання, спливом строку позовної давності. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні не визнали позовні вимоги, зазначили, про відсутність доказів вини відповідача в т.ч. щодо моральної шкоди. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 26.10.2011, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. за №1190, належить квартира [ADDRESS] . Також судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.02.2014 №17516527, 1/1 частини кв. [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 26.10.2011. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.05.2025 №427768983. Допитаний у якості свідка [PERSON] показав суду, що в середині літа 2022 йому подзвонила мати відповідача бо її попросила сусідка підійти подивитись факт затоплення, але коли прийшли то в квартиру позивач їх не пустила. Матір відповідача відкрила квартиру [ADDRESS] , свідок з нею оглянув, квартира була суха, слідів затоплення не було, пральну машину свідок не бачив. Позивачем разом з позовом надано висновок судового експерта РТПП Миколаївської області Шапошникової Е.О. №115-278 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по заяві громадянки [PERSON] , складений 09.01.2025, згідно якого матеріальна (майнова) шкода, яка завдана власнику приміщень квартири [ADDRESS] , внаслідок залиття та утворення пошкоджень, які наявні на елементах покриттів даних приміщень, згідно результатів проведеного візуального-інструментального обстеження даних, які містяться в наданих на дослідження документах, станом на момент проведення експертного дослідження складає 60901,00 грн. Вартість експертного дослідження, згідно договору №246 про надання послуги від 12.12.2024, рахунку №115-0278 від 12.12.2024 складає 14400,00 грн. Сплату підтверджено квитанцією до платіжної інструкції від 17.12.2024. Щодо відшкодування матеріальної шкоди. Приписами ч. ч. 1, 2 ст.\~22\~ЦК\~України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Положеннями ст.\~319\~ЦК\~України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ст.\~151\~ЖК\~УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Положеннями ст.\~177\~ЖК\~УРСР встановлено, зокрема, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Згідно зі ст. 10 ЖК УРСР, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Отже, відповідач, як законний власник (користувач), несе обов`язок по забезпеченню схоронності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, що йому належить/перебуває в користуванні. Частиною 3 статті 386\~ЦК\~України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.\~1166\~ЦК\~України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно з положеннями ст.\~1192\~ЦК\~України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Відповідно до ст. ст. 12, 81\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). Згідно з пунктом 2.3.6 Правил у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акту встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Окрім забезпечення присутності осіб, визначених у зазначених Правилах, зацікавленим особам слід домогтися належного оформлення акта (оскільки нерідко представники ОСББ, житлово-експлуатуючих організацій та інші особи, що входять до складу комісій не мають юридичної освіти, в силу чого складають акти про залиття, не вказуючи необхідної інформації). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п.2.3.6 зазначених Правил: "чітко зазначити причини". Проста фіксація замокання стін та стелі не буде розцінена судом як належний доказ того, що залиття сталося з вини відповідача. Аналогічної позиції викладена у Постанові Верховного Суду України: у справі № 6-2125цс16 від 23.07.2017, в якій було зазначено, що позивачі не надали комісійного акта, складеного за участю представників обслуговуючої організації, яким би було зафіксовано сам факт затоплення, а також причини затоплення та завдані пошкодження, а суди попередніх інстанцій, установивши факт залиття квартири, не з`ясували причини залиття квартири позивачів та не установили особу, відповідальну за завдану шкоду. Разом з тим, матеріали справи не містять відповідного комісійного акту обстеження залиття квартири [ADDRESS] , позивач підтвердила суду про відсутність такого акту, обстеження не проводилось, як і її факту звернення до правоохоронних органів з цього приводу. З наданого суду висновку судового експерта РТПП Миколаївської області Шапошникової Е.О. №115-278 від 09.01.2025 не вбачається встановлення експертом причини залиття квартири [ADDRESS] саме з квартири [ADDRESS] і взагалі не згадується квартира [ADDRESS] , суттю експертизи було визначення розміру збитків у вартісному виразі, завданій [PERSON] внаслідок пошкодження нерухомого майна (квартири [ADDRESS] внаслідок залиття, що виникла 13.05.2022). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] не підтвердив факт затоплення квартири [ADDRESS] , оскільки позивач не допустила його до квартири та підтвердив відсутність пошкодження квартири [ADDRESS] вказавши її стан «суха квартира». Отже, враховуючи надані докази, відсутність доказів причинного зв`язку між залиттям і шкодою, як і доказів прийняття позивачкою заходів щодо складання відповідного акту, суд вважає, необґрунтованою вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами факту залиття квартири і завдання шкоди залиттям квартири позивача відповідачем, який є власником квартири [ADDRESS] , у розмірі 60901,00 грн. З огляду на встановлені судом обставини відсутні правові підстави для стягнення з відповідача похідної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. Щодо розподілу понесених судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно розрахунку судових витрат, зазначеному стороною позивача, вони складаються з витрат на проведення експертизи в сумі 14400,00 грн., судового збору в сумі 2422,40 грн., які за результатами розгляду справи слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed