Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 26.07.2023 р. між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00 -8907360, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 9950,00 грн. строком на 120 календарних днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 10.04.2024 р. від первісного кредитора право вимоги було передано ТОВ "«Факторинг Партнерс» на підставі договору факторингу №1-10042024. Первісний кредитор зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача виконало, проте відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в результаті чого має заборгованість в розмірі 33581,25грн., яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. Представник позивача в окремо поданій суду заяві просив суд про розгляд справи у його відсутності. Відповідач повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, встановлено, що [PERSON] 26.07.2023 р. укладено договір кредитної лінії №00-8907396 з ТОВ «Качай гроші», правонаступником якого є позивач, та отримано кредит у розмірі 9950,00 грн., строком на 120 календарних днів зі сплатою процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит.\~ Відповідачем порушені умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла заборгованість в розмірі 33581,25 грн., яка складається з\~заборгованості за кредитом в розмірі 9950,00 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 23133,75 грн., а також заборгованість за комісіями в сумі 497,50 грн. (розмір заборгованості станом на 04.10.2024 р.). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками. Стосовно вимоги позову про стягнення заборгованості за комісією (в розмірі 497,50 грн.), то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки вона нарахована у зв?язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, втім, згідно укладеного договору (п. 6.4) його учасники погодили, що за умови прострочення повернення кредиту позивальник зобов`язаний сплатити кредитору неустойку у виді пені в розмірі 1% від суми кредиту за кожний день прострочення. Позовні вимоги про стягнення неустойки не заявлялися. Правова ж природа комісії полягає у платі, яку фінансова установа стягує за надання певних послуг або проведення операцій, втім, як встановлено судом, відповідач не повертав тіло кредиту та відсотки, отже підстави для нарахування розміру комісії, як складової заборгованості за кредитним договором, відсутні. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 33083,75 грн., з яких 9950,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 23133,75 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги). Щодо розподілу судових витрат. Суд вирішує питання розподілу судових витрат в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача,\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028,000 грн., отже, враховуючи пропорційність, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2\~983 грн. 14 коп. (3028 х 33581,25 : 33\~083,75). Стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу (позивачем сплачено 9 000,00 грн.), оскільки позивачем надані докази у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, на підтвердження надання такої допомоги, тому дана вимога підлягає задоволенню з урахуванням пропорційності в розмірі 11849,81 грн. (33083,75 х 9\~000,00 : 33581,25).

Outcome: partial