Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

До суду звернулася представник позивача з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 лютого 2009 року було зареєстровано шлюб сторін. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Пдставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. З відповідачем спільного господарства не ведуть, кожен забезпечує себе самостійно, тому шлюбні стосунки фактично припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав та заявив клопотання про надання строку на примирення з дружиною. Ухвалою суду від 08 травня 2025 року сторонам по вищевказаній цивільній справі було надано строк на примирення 2 (два) місяці. Провадження у справі зупинити до закінчення строку на примирення, а саме до 08 липня 2025 року до 10:00 години. У судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на розірванні шлюбу з огляду на той факт, що примирення не наступило. Відповідач заперечував, вказуючи на те, що хоче зберегти шлюб, оскільки кохає дружину та заради дітей. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 21 лютого 2009 року Амурською сільською радою Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, про що зроблено відповідний актовий запис за №3, та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 Сімейного кодексу (далі - СК) України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першою \~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. У відповідності до положень\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач стверджує, що між спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні стосунки між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних результатів не дали. За таких обставин суд вважає, що збереження сім`ї неможливе. Майновий спір та спір щодо місця проживання дітей між сторонами на теперішній час відсутній. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до положень \~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у справі, а саме сума судового збору. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 10000 грн., то суд вважає їх не доведеними суду належними та допустимими доказами, оскільки не надано акт виконаних робіт.

Outcome: approved