Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 15.10.2023-100002730 від 16.10.2023 у розмірі 12359,85 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, просить проводити розгляд даної справи за відсутності представника ТзОВ «Споживчий центр» та не заперечує проти заочного розгляду справи. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 16.10.2023 було укладено кредитний договір № 15.10.2023-100002730, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 70 днів. ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим станом на 24.12.2023 утворилась заборгованість у розмірі 12359,85 грн., що складається зі заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн., за відсотками у розмірі 5459,85 грн. та комісії у розмірі 900,00 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 05.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. 10.06.2025 представник позивача подала до суду заяву про усунення недоліків (а.с. 16-25). Ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження він отримав, що підтверджується трекінгом поштового відправлення (а.с. 29), а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 15.10.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15.10.2023-100002730. 16.10.2023 [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Т962 підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта), заявку, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) та підтвердження кредитного договору, за умовами яких відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума кредиту - 6000,00 грн.; строк, на який надається кредит, - 70 днів з дати його надання; дата повернення кредиту 24.12.2023; процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,3 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту, 900,00 грн. Згідно з квитанцією системи LigPay видача коштів [PERSON] за кредитним договором № 15.10.2023-100002730 здійснювалася за допомогою вказаної системи, зокрема, ІD платежу - 2379258474; дата: 16.10.2023, сума: 6000,00 грн. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 15.10.2023-100002730 у відповідача наявна заборгованість в сумі 12359,85 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 5459,85 грн. заборгованості за відсотками та 900,00 грн. заборгованості за комісією. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 612\~ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.\~1048\~цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15.10.2023 між ТзОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 15.10.2023-100002730. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов договору, що не заперечується останнім. У вказаному договорі визначені умови кредитування, про що вказано вище, де, серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит, а також розмір комісії, з чим відповідач погодився, підписавши електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 12359,85 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 5459,85 грн. заборгованості за відсотками та 900,00 грн. заборгованості за комісією. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому позикодавцем кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, не заперечив щодо складових суми заборгованості, порядку та обгрунтованості їх нарахування. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного з позивачем договору № 15.10.2023-100002730, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що позовна заява ТзОВ «Споживчий центр» є обґрунтованою, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 12359,85 грн. Розподіл судових витрат: відповідно ч. 1 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2420,40 грн. (а.с. 9). На підставі викладеного, ст.ст. 204, 207, 525, 526, 610, 612, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved