Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити додатковий строк у два місяці для звернення до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка за своє життя склала заповіт, яким залишила все своє майно позивачці. Після смерті матері, [PERSON] , відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , частина якої належала матері на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 28.03.2007 приватним нотаріусом ДМНО Якубою О.А. за реєстровим номером 1622, інша частина квартира належала батькові, [PERSON] , який помер [INFO] , та спадщину після смерті якого прийняла мати, [PERSON] , як така, що була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем на момент смерті за однією адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з наступних поважних причин: з весни 2024 року значно посилились ракетні удари по м. Дніпру; тривали постійні повітряні тривоги, під час яких позивачка перебувала в укритті; тривали перебої зі світлом весною і влітку 2024 року, внаслідок чого була порушена робота нотаріусів через відсутність доступу до державних реєстрів. Крім того, оскільки тривав введений в країні воєнний стан, позивачка вважала, що перебіг строку на прийняття спадщини зупинений на час дії воєнного стану. В вересні 2024 року, коли функціонування енергетичної інфраструктури стабілізувалося, позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., яка повідомила, що строк прийняття спадщини пропущений на півтора місяці. З огляду на викладене, позивачка вважає, що наведені нею обставини свідчать про поважність причин пропуску строку звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 15.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 31.01.2025 на виконання ухвали суду від 15.01.2025 від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. до суду надійшла копія спадкової справи №16/2024. У поданій разом зі спадковою справою заяві від 30.01.2025 приватний нотаріус просила справу розглядати без її участі. Ухвалою суду від 22.04.2025 закрито підготовче судове засідання та призначеного справу до судового розгляду по суті. 04.07.2025 від Дніпровської міської ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її повноважного представника. Правом на подання відзиву на позовну заяву сторона відповідача не скористалася. У судовому засіданні 04.07.2025 позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також звернула увагу суду, що в останні дні подачі заяви на прийняття спадщини в межах встановленого законом шестимісячного строку, а саме 19.07.2024 та 22.07.2024, знаходилась на лікуванні в стоматологічній клініці «Сімейний Дантист» з діагнозом: загострення хронічного періодонтиту 37 зуба. Після цього звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Царейкіна М.С., який в усному порядку відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона пропустила два дні. Пізніше позивачка письмово звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса Тарасюк О.О., якою винесено постанову від 11.12.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У судовому засіданні 04.07.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошення якого призначено в судовому засіданні на 14.07.2025. У судове засідання 14.07.2025 сторони не з?явилися, причин неявки не повідомили. За приписами ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.1966 [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , місце народження: м. Дніпропетровськ. Відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна від 28.03.2007, який зареєстрований у Державному реєстрі правочинів (номер правочину 1994684), право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] по кожному належить [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.12.2012 Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , помер [INFO] . На день смерті [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] , яка перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі з 10.02.1982 та вважається такою, що прийняла спадщину після нього . Не оформивши своїх спадкових прав, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.01.2024, актовий запис №1615. За життя [PERSON] склала заповіт від 03.10.2018, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Царейкіним М.С. та зареєстровано в реєстрі за № 883. Заповітом спадкодавець заповіла все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, та на що вона за законом буде мати право доньці - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. Позивачка 21.11.2024 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. з заявою про прийняття спадщини, проте 11.12.2024 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79505813 від 11.12.2024, наданого приватним нотаріусом Тарасюк О.О., 21.11.2024 було зареєстровано спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 73330492, номер у нотаріуса 27/2024, спадкодавець [PERSON] , дата смерті [INFO] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулася лише [PERSON] ; заповіт від 03.10.2018 (номер в реєстрі нотаріальних дій 883, номер у спадковому реєстрі 63086802) є чинним. Згідно зі ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1265 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що прийняття спадщини є вольовою дією спадкоємця, за виключенням тих випадків, коли спадщина вважається прийнятою спадкоємцем через пряму вказівку закону та за умови, що він не відмовився від її прийняття. Право на прийняття спадщини є строковим, а перебіг цього строку починається з часу відкриття спадщини й спливає через шість місяців. Впродовж цього строку, спадкоємець має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Якщо він не вчиняє жодної із цих дій, закон визнає його таким, що спадщину не прийняв, тобто не набув відповідних прав та обов`язків спадкодавця. аконодавець допускає можливість існування таких обставин, які перешкоджають волевиявленню спадкоємця на прийняття спадщини у відведений для цього законом строк. За таких обставин не вчинення спадкоємцем дій, направлених на набуття спадщини, знаходяться поза його волею. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому можливість за домовленістю зі спадкоємцями, які прийняли спадщину, подати заву про прийняття спадщини поза межами шестимісячного строку і не залежно від поважності причин та тривалості пропуску такого строку, Якщо ж така згода відсутня, він має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, але при цьому зобов`язаний довести поважність причин пропуску строку. Отже, правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1, 3 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У справі, що розглядається, позивач, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] . Позивач являється донькою померлої, нею подавалася заява про прийняття спадщини за заповітом, отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини. Судом достовірно встановлено, що осіб, які фактично прийняли спадщину, немає. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Термін, передбачений ст. 1270 ЦК України, - до 21.07.2024. Позивачкою надані докази, що 19.07.2024 та 22.07.2024 вона знаходилась на лікуванні в стоматологічній клініці «Сімейний Дантист» із загостренням хронічного періодонтиту 37 зуба. Після цього, зі спливом дводенного строку, вона звернулася із усною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Царейкіна М.С., який їй усно повідомив, що строк на прийняття спадщини пропущений. 21.11.2024 позивачка звернулася із письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тарасюк О.О., якою постановою від 11.12.2024 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв?язку з пропуском строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Правовстановлюючі документи на майно, що становить спадок, у володінні позивача. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міст України у період з 24.02.2022 і по день звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що є загальновідомою обставиною, перебування на лікуванні, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачці здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом строк. До того ж, постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 28\~лютого 2022\~року №164\~«Деякі питання\~нотаріату в\~умовах воєнного\~стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. У січні 2023 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №676/47/21 (провадження №61-8014св22) надано оцінку пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Суд зазначає, що не зважаючи на те, що станом на дату відкриття спадщини зазначений пункт постанови вже не діяв (був виключений на підставі Постанови КМ №469 від 09.05.2023), позивачка мала легітимні очікування на прийняття спадщини. Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (статті 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94, 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. Наявність зазначених позивачкою обставин свідчить про те, що у неї були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Суд звертає увагу, що позивачка єдина спадкоємиця, майно матері прийняла у володіння (у неї правовстановлюючі документи на квартиру), реалізація її права на спадок не порушує інтереси інших осіб. Фактично стороною поза межами строку, передбаченого ст. 1270 ЦК, пропущено 4 місяці, а тому застосувавши положення права з особливістю обставин справи з певною гнучкістю, як рекомендовано правовою позицією ЄСПЛ, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved