Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася 12.09.2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, та просила суд встановити факт, що [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2009 року до 2024 року. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 2009 року як дружина та чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. Шлюб з немерлим не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуду; крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з батьками заявника та родичами, заявник їздила до його батьків, які проживають в с. Верхньоінтуське, Бобринецького району, Кіровоградської області, погостювати. [INFO] [PERSON] помер у смт. Прогрес Покровського району Донецької області, при виконанні бойових завдань під час захисту Батьківщини. Для прийняття спадщини, но залишися після смерті чоловіка заявника [PERSON] , зокрема оформлення пенсії по втраті годувальника, їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Заявниця зазначила, що факт її проживання з [PERSON] як чоловіка та дружини підтверджується довідкою Гостомельської селищної військової адміністрації про те, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] проживав разом із співмешканкою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Проживали разом та вели спільне господарство. Крім того, цей факт підтверджується адресою реєстрації її місця проживання: згідно запису у паспорті заявника та запису у поквартирній картці, тобто адреса її реєстрації співпадає з адресою реєстрації померлого. Як зазначає заявник, за час їхнього спільного проживання з [PERSON] вони вели спільне господарство, робили ремонт в будинку [ADDRESS] , замінювали вікна та двері, встановлювали лічильники, купували меблі, побутову техніку, що підтверджується чеками, які збереглися у заявника (копії чеків додаються). Також померлий оплачував комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про оплату за газ, світло, інтернет. Про відносини заявника з померлим, як чоловіка та дружини свідчать фотокартки, на яких зображені вони з померлим, з родичами, у сімейному колі, з друзями та на сімейному відпочинку. Також, факт проживання заявника з відповідачем як подружжя та ведення спільного господарства можуть підтвердити свідки, які проживають по сусідству, а саме: [PERSON] [INFO] . зареєстрований в селі Соколів Горів та [PERSON] та [PERSON] [INFO] [ADDRESS] . Учасники справи у судове засідання 26.02.2025 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заявник [PERSON] 26.02.2025 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила задовольнити заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Гостомельської селищної військової адміністрації 25.12.2024 року надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, на розсуд суду та відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09.01.2008 року Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] , [INFO] , заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено з Витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/010609135 складеного 04.09.2024 року Гостомельською територіальною громадою, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , у період з 13.05.2024 року по день реєстрації його смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.07.2024 року Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце смерті: Україна, Донецька обл., Покровський район, Прогрес, про що Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15.07.2024 року складено відповідний актовий запис № 152. Крім того, відповідно до листа Боярської державної нотаріальної контори від 31.12.2024 року № 2273/01-16 встановлено, що станом на 31.12.2024 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] їх нотаріальною конторою не заводилася, будь-які особи з заявами про прийняття спадщини після його смерті до їх нотаріальної контори не зверталися. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Тлумачення ч. 1 ст. 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Надані заявником докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявниці підстави для реалізації свого права на отримання пенсії по втраті годувальника. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved