Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~до Кривоозерської\~селищної ради\~Первомайського району\~Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те з 1978 року по день звернення з позовом до суду її мати [PERSON] , а в подальшому вона відкрито, безперервно та добросовісно володіють житловим будинком [ADDRESS] . У 1978 році [PERSON] та [PERSON] домовились про укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти,\~на підтвердження\~чого сторонами\~була складена\~розписка. У свою\~чергу,\~ [PERSON] \~передала у\~фактичне володіння\~ [PERSON] \~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~а також\~були передані\~оригінали правовстановлючих\~документів на\~житловий будинок.\~Однак сторони\~так і\~не встигли\~оформити право\~власності за\~ [PERSON] \~належним чином,\~так як\~ [INFO] [PERSON] \~померла.\~ Після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжила проживати у житловому будинку, володіти ним та користуватися, але [INFO] остання померла. Єдиним спадкоємцем [PERSON] є її донька [PERSON] позивач по справі, яка проживала у житловому будинку разом зі своєю матір`ю [PERSON] , та після її смерті продовжує відкрито, безперервно ним користуватися по сьогоднішній день, у зв`язку з чим, на її думку, вона має право отримати це майно у власність за набувальною давністю. Позивач надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, відповідно до якої просив справу слухати за відсутності представника Кривоозерської селищної ради Миколаївської області, не заперечував проти задоволення вимог. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що у 1978 році [PERSON] та [PERSON] домовились про укладання договору купівлі-продажу житлового будинку, даний факт підтверджується розпискою, згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2500 (а.с.11). [PERSON] передала [PERSON] оригінали правовстановлючих документів на житловий будинок, а саме: свідоцтво про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 30 липня 1978 року, видане виконавчим комітетом Кривоозерської селищної ради депутатів, та копію технічного паспорту на житловий будинок від 1978 року (а.с.12-20). З метою укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна 09 серпня 1978 року [PERSON] було отримано довідку-характеристику №168, видану Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації. Із змісту якої вбачається, що зазначена "справка выдана\~с целью\~отчуждения жилого\~дома". На зворотньому боці довідки наявна примітка наступного змісту: "по заявлению владельца отчуждается жилой дом "А-Ж", тамбур лит. "а", сарай лит. "Б", сарай лит. "В", сарай лит. "Г", погреб лит. "Д2 жилой площадью 14 кв.м. В доме самовольно переоборудованных помещений нет" (а.с.20). Отже, між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку та відбулось фактичне виконання досягнутих домовленостей. Однак, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Жовтневим ЗАГС м.Одеси (а.с.21). У зв`язку із смертю [PERSON] , сторони так і не встигли укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та оформити право власності [PERSON] належним чином. Після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжила проживати у житловому будинку, володіти ним та користуватися, що підтверджується довідкою №2535, виданою виконавчим комітетом Кривоозерської селищної ради народних депутатів, та довідкою №59 від 17 березня 1986 року, виданої правлінням колгоспу "Радянська Росія" Кривоозерського району Миколаївської області(а.с.22,23). Крім того, на підтвердження не тільки факту проживання [PERSON] в житловому будинку, але й здійснення безпосереднього керування та розпорядження ним, позивачем надано страхове свідоцтва про добровільне страхування будівель серії "Ж" № 503670 від 22 березня1988 року, та страхове свідоцтво про добровільне страхування будівель серії "Е" №133477 від 28 лютого 1983 року, із змісту яких вбачається, що [PERSON] здійнювала добровільне страхування будівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.24,25). Також в якості доказу, який підтверджує факт проживання [PERSON] у вищевказаному будинку позивачем надано, копію договору оренди земельної частки (паю) від 11 квітня 2000 року, із змісту якого вбачається, що адресою проживання [PERSON] вказана [ADDRESS] (а.с.26). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 14 березня 2009 року (а.с.27). Єдиним спадкоємцем [PERSON] є її донька [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським районним відділом ЗАГС Миколаївської області(а.с.28). Відповідно до даних листа Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса № 998/02-14 від 07 жовтня 2024 року вбачається, що в проваджені Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса знаходиться спадкова справа за №401 п/2009 [PERSON] , померлої [INFO] . З заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , звернулась [PERSON] (дочка спадкодавця). Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.29). Позивачка проживала\~у житловому\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~разом зі\~своєю матір`ю\~ [PERSON] ,\~а після\~її смерті\~продовжує відкрито,\~безперервно ним\~користуватися по\~сьогоднішній день,\~що підтверджується\~довідкою Кривоозерського\~старостинського округу\~Кривоозерської селищної\~ради №\~17-07/17-801\~від 23\~квітня 2024\~року (а.с.30). Положеннями ч.2 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Тобто сукупний період, протягом якого [PERSON] та її донька [PERSON] проживали, володіли та розпоряджалися об`єктом нерухомості, складає 46 років (з 1978 року по дату звернення із цим позовом до суду). Згідно положень ч.4 ст.41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять років з часу спливу позовної давності. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав". При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно, на підставі ст.344 ЦК, можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; - у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що положення ст.344\~ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи з положень ч.1 ст.344\~ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів\~України №719-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області", створена Кривоозерська селищна територіальна громада Кривоозерського району Миколаївської області шляхом об`єднання територій та населених пунктів Кривоозерської селищної та Багачівської, Берізківської, Бурилівської, Великомечетнянської, Гойдаївської, Красненьківської, Кривоозерської, Куряче-Лозівської, Луканівської, Мазурівської, Маломечетнянської, Ониськівської, Очеретнянської, Секретарської, Тридубівської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області. На підставі постанови Верховної ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Первомайський район у складі, зокрема, території Кривоозерської селищної територіальної громади. Аналізуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що [PERSON] відкрито та добросовісно володіє нерухомим майном, а саме - житловим будинком в [ADDRESS] , починаючи з 2009 року, тобто більше 16 років. Зважаючи на доведеність факту добросовісності, відкритості та безперервності володіння позивачем протягом 16 років нерухомим майном, відсутність попереднього власника або його правонаступника, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги про визнання за нею права власності на це майно за набувальною давністю.

Outcome: approved