Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

17.03.2025р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 07.11.2020р. Деснянським районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 979. Позов обґрунтований тим, що подружні відносини між сторонами припинені у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони проживають окремо, сімейні відносини, як подружжя, не підтримують, не ведуть спільного господарства. Також позивач вказує, що у сторін від шлюбу неповнолітніх дітей не має, просить не надавати терміну на примирення. Майновий спір відсутній. Позивач та його представник [PERSON] в судові засідання 05.06.2025р., 26.06.2025р. та 10.07.2025р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас 30.05.2025р. представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його та позивача відсутності, в якій вказує, що позивач позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просить не надавати термін для примирення. Відповідачка в судові засідання 05.06.2025р., 26.06.2025р. та 10.07.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за її останнім відомим місцем перебування та кур`рською доставкою, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідачки до суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив письмові докази наявні в матеріалах судової справи, судом встановлено таке. 07.11.2020р. Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , громадянином Туркменістану, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, актовий запис № 979, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07.11.2020р. цим же відділом реєстрації актів цивільного стану. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] не змінювалося. Відповідно до довідки Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про реєстрацію місця проживання особи № 1890 від 05.14.2021р. позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області № 223-15-01 від 25.03.2025р. позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактично сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, кожен живе своїм особистим життям, не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту, спільних неповнолітніх дітей не мають. Подальше примирення неможливе. Майнового спору між сторонами немає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України Про міжнародне приватне право № 2709-ІУ від 23.06.2005р., форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про міжнародне приватне право правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. З аналізу вказаної статті слідує, що якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Статтею 63 Закону України Про міжнародне приватне право передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законами України. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968 грн. 96 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved