Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

У березні 2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви, у якій позивачі просять суд стягнути з ТОВ «Мережа Ланет» на користь [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 21 419,10 грн, що складається із: 20 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недотримання гарантованої швидкості 1000 Мбіт/с мережі інтернет згідно умов договору про надання телекомунікаційних послуг № 130419001 (пакет послуг інтернет «WIN»); 1 419,10 грн, в якості відшкодування збитків, завданих внаслідок недотримання гарантованої швидкості 1000 Мбіт/с мережі інтернет згідно умов договору про надання телекомунікаційних послуг № 130419001 (пакет послуг інтернет «WIN»); та стягнути з ТОВ «Мережа Ланет» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недотримання гарантованої швидкості 1000 Мбіт/с інтернет згідно умов договору про надання телекомунікаційних послуг № 130419001 (пакет послуг інтернет «WIN»), а також просять стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що між [PERSON] та ТОВ «Мережа Ланет» укладено договір про надання телекомунікаційних послуг №130419001, пакет послуг інтернет «WIN», з гарантованою швидкістю 1000 Мбіт/с, станом на 04.07.2024 року на особистому рахунку в особистому кабінеті [PERSON] мало місце оплата (передоплата) телекомунікаційних послуг на користь Товариства у розмірі 1771,00 грн. [PERSON] є членом сім?ї [PERSON] , якйи працює у польській компанії «CCIG», що є кол-центром, яким укладено контракт 13 угорською авіакомпанією «Wizzair» та основним його посадовим обов?язком є відповідати на телефонні дзвінки клієнтів, для цього потрібно потужне з?єднання так як з 28.06.2024 року [PERSON] працює дистанційно, користуючись послугами Товариства, з службового ноутбука, згідно умов договору. Тому 28.06.2024 року та 01.07.2024 року у [PERSON] були призначені дистанційні зміни, з яких [PERSON] втратив 4 (чотири) години робочого часу 28.06.2024 року та 3 (три) години робочого часу 01.07.2024 року через недотримання відповідачем гарантованої швидкості 1000 Мбіт/с мережі інтернет згідно умов договору. Оплата з боку роботодавця 1 (однієї) години робочого [PERSON] складає 5,00 доларів США (п?ять доларів США 0 центів). Таким чином, збитки [PERSON] через втрати 4 (чотирьох) годин робочого часу 28.06.2024 року та 3 (трьох) годин робочого часу 01.07.2024 року через недотримання Товариством гарантованої швидкості 1000 Мбіт/с мережі інтернет умов договору про надання телекомунікаційних послуг № 130419001 (пакет послуг інтернет «WIN») складають у сукупності 35,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.07.2024 року (1 долар США = 40,5458 грн.) становить: 1419,10 грн. Внасліок чого, позивачі зазнали моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких кожний із них зазнав у зв?язку з недотриманням від відповідача гарантованої швидкості 1000 Мбіт/с мережі інтернет згідно умов договору про надання телекомунікаційних послуг №130419001 (пакет послуг інтернет «WIN»), що підтверджується відповідною медичною документацією. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 69, 71). Ухвалою суду від 25 березня 2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 77). Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. 14.04.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог, оскільки не погоджується з твердженнями позивачів про недотримання відповідачем умов Публічного договору, а вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди вважає безпідставними та необґрунтованими, зважаючи на те, що пунктом 3.6. Публічного договору сторони погодили, що мінімальна гарантована швидкість доступу до Інтернету у будь-якому Інтернет-пакеті та/або Пакеті послуг ТБ +Інтернет складає 10 Мбіт/сек. Зазначений пункт Публічного договору щодо мінімальної гарантованої швидкості передачі сигналів стосується в тому числі Інтернет-пакету «WIN», яким користувалась [PERSON] . При цьому доказів того, що відповідачем надавалась послуга доступу до мережі Інтернет швидкістю, меншою за 10 Мбіт/сек. - матеріали справи не містять. Таким чином, з огляду на вищезазначене, можна дійти висновків, що відповідач умови Публічного договору не порушив, доступ до мережі Інтернет згідно Інтернет-пакету «WIN» надані у відповідності до умов Публічного договору та належної якості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 01.02.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Мережа Ланет» укладено публічний договір №130419001 про надання телекомунікаційних послуг, предметом якого є надання абонентові послуги з цілодобового доступу до Мережі Ланет (а.с. 31-46). З матеріалів справи вбачається, що вказаним договором №130419001 від 01.02.2019 року надається пакет послуг інтернет «WIN» зі швидкістю 1000 Мбіт/с (а.с. 20-23). Відповідно до п. 3.6. Договору, аборнент має право обрати будь-які із запропонованих Оператором послуг. При цьому їх порядок Тарифікації, кількість каналів, швидкість та обсяг інформації зазначено у чинних Тарифах Абонент має право обрати будь-які із запропонованих Оператором Послуг. При цьому їх оператора, які є невід?ємною частиною Договору. Мінімальна гарантована швидкість доступу до Інтернету у будь-якому Інтернет-пакеті та/або Пакеті послуг ТБ-Інтернет складає 10 Мбіт/сек. Зазначений пункт Публічного договору щодо мінімальної гарантованої швидкості передачі сигналів стосується в тому числі Інтернет-пакету «WIN», яким користувалась [PERSON] . Згідно п. 5.6. Договору, кількість, вартість і технічні параметри послуг, наданих Абоненту в Періоді надання послуг, визначаються відповідно до показників належних Оператору технічних засобів. Показники технічних засобів Оператора є єдиним джерелом інформації про обсяг фактично спожитих послуг при тарифікації і вирішенні суперечок. Відповідно до пункту 9.11. Договору, оператор (Відповідач) не несе ніякої відповідальності за прямі або непрямі збитки, пов`язані з використанням або неможливістю користуватися Послугами. Відповідно до пункту 9.12 Договору, оператор (Відповідач) не несе ніякої відповідальності за упущену вигоду або моральну шкоду, пов`язані з використанням послуг, або неможливістю користуватися Послугами, незалежно від того, мав змогу чи ні Оператор передбачити можливість таких наслідків та запобігти їм. 06.07.2024 року представник позивачів звернувся до ТОВ «Мережа Ланет» із претензією «1/2024 про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих надання телекомунікаційних послуг неналежної якості, в якій просив а порядку досудового врегулювання спору відшкодувати завдані збитки та моральну шкоду протягом 7 днів (а.с. 41-57). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про телекомунікації» № 1280-ІV від 18.11.2003 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою КМУ № 295 від 11.04.2012. Відповідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно з положеннями статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Таким чином, ТОВ «Мережа Ланет» було затверджено зразкові форми договорів про надання споживачам різних видів телекомунікаційних послуг, які укладаються на умовах публічного договору та є однаковими для всіх споживачів. Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини третьої статті 10 Законів України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Частиною першої статті 1 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що абонент, це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; абонентна плата, це фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг. Згідно до частини 1 статті 40 цього Закону, оператор, провайдер телекомунікацій несе перед споживачами за ненадання або неналежне надання телекомунікаційних послуг таку майнову відповідальність: 1) за ненадання оплачених телекомунікаційних послуг або надання їх в обсязі, меншому за оплачений, у розмірі оплаченої вартості ненаданих послуг та штрафу в розмірі 25 відсотків вартості послуг; 2) за затримку передавання телеграми, що призвело до її невручення або до несвоєчасного вручення, штраф у розмірі 50 відсотків вартості оплаченої послуги, а також повернення споживачу отриманих за послугу грошей; 3) за безпідставне відключення кінцевого обладнання, у розмірі абонентної плати за весь період відключення; 4) за безпідставні скорочення чи зміну переліку послуг, у розмірі абонентної плати за один місяць; 5) в інших випадках - у розмірах, передбачених договором про надання телекомунікаційних послуг; 6) у разі неусунення протягом однієї доби із зафіксованого моменту подання абонентом заявки щодо пошкодження телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ споживача до послуги або знизило до неприпустимих значень показники якості телекомунікаційної послуги, абонентна плата за весь період пошкодження не нараховується, а оператор телекомунікацій у разі неусунення пошкодження протягом п`яти діб із зафіксованого моменту подання абонентом відповідної заявки сплачує споживачу штраф у розмірі 25 відсотків добової абонентної плати за кожну добу перевищення цього терміну, але не більше ніж за три місяці. Частиною другою статті 63 Закону України «Про телекомунікації» обумовлений порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, зокрема умовами надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги. Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про телекомунікації» оператори, провайдери телекомунікацій не несуть майнової відповідальності перед споживачами телекомунікаційних послуг за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань з надання телекомунікаційних послуг унаслідок дії непереборної сили (землетрус, повінь, ураган тощо), викрадання чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, що використовуються оператором телекомунікацій, або з вини споживача у випадках, передбачених цим Законом. Підпунктом 27 пункту 35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295 (далі - Правила), закріплено, що споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на несплату абонентної плати за весь час пошкодження телекомунікаційних мереж та технічних засобів, що призвело до скорочення переліку послуг у разі порушення оператором, провайдером граничних строків усунення пошкодження та виникло не з вини споживачів, з дати реєстрації оператором, провайдером відповідної заяви (усної чи письмової). Відповідно до підпункту 3 пункту 54 Правил оператор, провайдер може скорочувати надання послуг з власної ініціативи в разі виконання ремонтних робіт з усунення пошкодження телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій, профілактичних, планових ремонтних або інших робіт, виконання яких унеможливлює надання послуг. Згідно з пунктом 54 Правил скорочення переліку послуг здійснюється до усунення причин, що призвели до цього, на строк, визначений договором та законодавством. У разі скорочення переліку послуг у випадках, передбачених підпунктами 3 і 4 цього пункту, абонентна плата не нараховується. Як було зазначено у позовній заяві, позивач [PERSON] , який є членом сім?ї працюючи дистанційно, втратив в сукупності 7 годин робочого часу через неналежну якість (швидкість) послуг, що надавалися за вказаним публічним договором, який укладений ТОВ «Мережа Ланет» та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про телекомунікації» абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі. Пунктами 7 та 12 частини першої статті 32 цього Закону встановлено, що саме споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг та відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов`язків, передбачених договором із споживачем чи законодавством. Отже, правом на звернення до суду із позовом про визнання неправомірними дій щодо тривалої відсутності телефонного зв`язку та послуг доступу до мережі інтернет, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди щодо конкретного договору може лише абонент (споживач таких послуг) за вказаним договором. Вказані висновки узгоджуються з правовим висновком Верховного суду, що викладений у постанові від 09.11.2020 у справі № № 201/194/19 (провадження № 61-15140св19). Проте, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що [PERSON] є членом сім?ї, або особою, що має право звертатися до суду, як абонент, споживач таких послуг за вищевказаним публічним договором та вимагати стягнути на його користь понесені збитки та моральну шкоду. Також суд враховує ту обставину, що права [PERSON] з якою було укладено вказаний публічний договір не було порушено, оскільки вона просить на свою користь стягнути лише моральну шкоду, а завдані збитки на користь особи, яка не є абонентом, споживачем таких послуг. Окрім цього, позивачами не доведено, що їм надавалася послуга доступу до мережі Інтернет швидкістю, меншою за 10 Мбіт/сек. Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди варто зазначити, що п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з п. 3 ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачами по справі додано до матеріалів справи медичні довідки видані КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва де відповідно у [PERSON] станом на 05.11.2024 рік визначено діазноз R45.0 нервозність, а також у [PERSON] станом на 17.10.2024 рік встановлено діазноз: Інші розлади вегетативної нервової системи Коментар: Скарги на головний біль. головокружіння. погіршення зору. судоми в ногах. тремор рук втрата апетиту. іноді важке дихання. відчуття втрати свідомості. Супутній: G47.0 Порушення засинання та підтримання сну (безсоння). Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. В даному випадку позивачі не довели незаконність дій відповідача, який спричинив їм моральну шкоду, враховуючи ту обставину, що підстав для задоволення позовних вимог немає, а вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вказаних вимог, а тому причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачам шкодою та діями з боку відповідача не встановлено. Крім того, позивачами не надано жодних доказів завдання їм моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а надані медичні довідки ніяким чином не доводять, причино-наслідковий зв?язок між вказаними обставинами та встановленими діагнозами. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00). При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом, а тому, не підлягають задоволенню. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed