Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до Щорського районного\~суду Чернігівської\~областіз позовом до [PERSON] , в якому просить: -поділити в натурі домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; -виділити їй в натурі належну 1/2 частку домоволодіння, відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи; -встановити між ними порядок користування земельною ділянкою площею 0,1 га кадастровий номер 7425810100:01:010:0085, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи; -припинити право спільної часткової власності сторін на житловий будинок, господарські споруди та на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та визнати право власності за сторонами на виділене майно по 1/2 частці за кожним. Наказом голови Щорського районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2025 року № 14 «Про здійснення організаційних заходів у зв`язку зі зміною найменування суду» встановлено вважати офіційним найменуванням суду - Сновський районний суд Чернігівської області, з дня державної реєстрації відповідних змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Внести зміни до відомостей про суд (в частині найменування юридичної особи), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у порядку, визначеному законодавством. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником частки житлового будинку загальною площею 89.9 кв.м з відповідною часткою господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] та частки земельної ділянки кадастровий номер 7425810100:01:010:0085 площею 0.1га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Запис про посвідчення права спільної часткової власності внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19.12.2022 року на підставі рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 26.10.2022 року. Відповідач є власником іншої частки вказаного спільного майна. Отже, зазначене нерухоме майно: будинок салибного типу плошею 89,9 кв.м з господарськими будівлями та земельна ділянка площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності з визначенням розміру часток - по частці кожного співвласника. На час звернення до суду з даним позовом сторони не дійшли згоди у користуванні спільним майном. Відповідач самостійно проживає у спільному будинку, одноособово користується спільним нерухомим майном без згоди позивачки та на свій власний розсуд перероблює спільне майно. На даний час позивачка не має доступу до своєї частки будинку і не має навіть ключів від спільного будинку. Позивач з двома спільними неповнолітніми дітьми проживає в іншій квартирі. 3 часу поділу спільного сумісного майна подружжя, позивач неодноразово усно зверталася до відповідача з проханням в добровільному порядку поділити майно в натурі чи виплатити грошову компенсацію, еквівалентну сумі, яку її сім?я вклала у придбання даного будинку, а відповідачу залишиться весь будинок і він зможе на свій розсуд його перепланувати. Однак, питання поділу будинку в добровільному порядку не вирішиося. 13.09.2023 року позивачка письмово направила відповідачу пропозицію поділити спільне майно, запропонувала варіанти поділу, в тому числі як варіант сплатити грошову компенсацію в сумі 5,5 тис. доларів США. Пропозицію відповідач отримав 15.09.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 15200 02352629. Відповідач не погодився на пропозицію. Позивачка вважає, що спірний будинок можливо поділити на два самостійні об?єкти нерухомого майна з самостійними входами та опаленням з врахуванням часток співвласників та технічної можливості поділу будинку відповідно до часток. Позивач пропонувала відповідачу варіанти поділу як будинку з господарськими будівлями, так і земельної ділянки. Однак, як вказує позивач поділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності сторін за домовленістю між ними не відбувся, тому вимушений звернутися до суду за захистом свого майнового права. Ухвалою Щорського районного\~суду Чернігівської\~областівід 26.12.2023 року зупинено провадження у справі №749/1063/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння в натурі, до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України. Ухвалою Щорського районного\~суду Чернігівської\~областівід 09.04.2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Щорського районного\~суду Чернігівської\~областівід 17.06.2024 року Призначено у цивільній справі №749/1063/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння в натурі, судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, проведення якої доручити експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертиз. Ухвалою Сновського районного\~суду Чернігівської\~областівід 07.05.2025 року поновлено провадження у справі. 29.05.2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи просила: -поділити в натурі домоволодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] . з урахуванням висновку експерта. -виділити в натурі [PERSON] частку домоволодіння з відхиленням від ідеальної частки, відповідно до висновку експерта від 30.04.2025 № 730/731/24-24, а саме: варіант -1 поділу житлового будинку з врахуванням можливості окремих входів ( таблиця 9 стор. 38 висновку експерта від 30.04.2025 №730/731/24-24): 1-й співвласник ( позивач) частки: житловий будинок, прибудова, та бур, мансарда: ч коридор 1-2 площа 5,1 м2 м 1-6 житлова кімната- площа 14,6 м2 1-7 кухня - площа 12,4 м2 І тамбур ( a-1) площа 6,0 м2 1/3 котельня ( 1-1) поща 4,8 м2 Сходова клітка 1-8 площа 1,2 м2комора 1-10 площа 2,7 м2. Всього по житловому будинку, веранді, мансарді- 46,8 м2; лінія розподілу горища житлового будинку проходить по лінії поділу першого поверху. По надвірним будівлям та спорудам: гараж Б-1, сарай В-1, навіс б-1. -поділити земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS] з урахуванням часток співвласників, по частці кожному співвласнику, з урахуванням відповідного варіанту поділу будинку, згідно висновку експерта від 30.04.2025 №730/731/24-24, а саме: позивачці варіант поділу для 1-й співвласник (умовні позначення на плані-схемі у додатку 5 до висновку експерта від 30.04.2025 №730/731/24-24 косі лінії); -припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] . -стягнути з відповідача компенсацію за отримання надлишку при поділі будинку у розмірі 5653,00 грн, відповідно до висновку експерта від 30.04.2025 №730/731/24. -стягнути всі судові витрати, відповідно до розрахунку та квитанцій. Договір № 17/23 від 06.09.2023, додаткова угода до Договору №17/23 від 30.10.2023 р. орієнтовний розрахунок приєднані до документів у справі. Попередній розрахунок всіх витрат у справі, відповідно до квитанцій, становить 52 тис. грн. Представник позивача у судовому засідання підтримала позов з підстав викладених у ньому, просила поділити домоволодіння та земельну ділянку відповідно до висновку експерта, зобов?язати сторін провести ремонтно-будівельні роботи визначені експертом для забезпечення ізольованого користування сторонами будинком. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору, за проведення експертиз та надання правничої допомоги. Позивач у судовому засідання підтримала позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала проти поділу домоволодіння відповідно до висновку експерта та покладання на сторін обов`язку щодо проведення ремонтно-будівельних робіт. Заперечувала проти стягнення повної суми понесених позивачем витрат за проведення експертиз, вважаючи, що вони мають бути поділені між сторонами порівну та стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу за подання стороною позивача апеляційної скарги на ухвалу суду щодо зупинення провадження. Відповідач у судовому засіданні підтримав позицію та доводи свого представника. Суд,\~заслухавши думку\~представників позивача\~та відповідача,\~дослідивши матеріалисправи, приходить до наступного висновку. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 26.10.2022 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного подружнього майна. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 21 лютого 2020 року, зареєстрованого за № 204, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 21 лютого 2020 року, зареєстрованого за № 204, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0, 1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 7425810100:01:010:0085, що належить йому на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 лютого 2020 року, зареєстрованого за № 205, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0, 1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 7425810100:01:010:0085, що належить їй на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 лютого 2020 року, зареєстрованого за № 205, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319394933 від 02.01.2023 та №319392674 від 02.01.2023 будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка з кадастровим номером: 7425810100:01:010:0085 перебувають у спільній часткові власності, частинах яких належить позивачу [PERSON] . Згідно довідки характеристики об`єкту нерухомого майна №95 від 22.12.2022 будинок за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 89,9 кв.м. і складається з: 1-1 коридор площею 9.8 кв.м 1-2 коридор ( в якому розташований вхід на горище) площею 10.2 кв.м 1-3 ванна кімната площею 6.2 кв.м 1-4 вбиральня площею 1.4 кв.м (ванна кімната та вбиральня перероблені з однієї житлової кімнати), 1-5 житлова кімната площею 22.5 кв.м 1-6 житлова кімната площею 14.6 кв.м 1-7 кухня площею 12.4 кв.м (у кімнаті розташоване пічне опалення) 1-8 котельня площею 6.8 кв.м (встановлені газовий та твердопаливний котли), а також тамбур (з одного боку будинку) та ганок ( з іншого боку). Житлова площа становить 37.1 кв.м (кімнати 1-5 та 1-6). Крім будинку садибного типу на земельній ділянці розташовані господарські будівлі та споруди: Б-1 - гараж з площею основи забудови 23.10 кв.м, б-1 - навіс площею 4.60 кв.м, В-1- сарай площею 29.80 кв.м, Д-1 баня площею 20.0 кв.м, Г-1 вбиральня площею 1.20 кв.м. З матеріалів справи встановлено, що 13.09. 2023 року позивач надсилала відповідачу пропозицію в межах досудового спору з варіантом поділу домоволодіння. На замовлення позивач було виготовлено технічний паспорт будинку присадибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Також матеріали справи містять кадастровий план земельної ділянки. 7425810100:01:010:0085 зі схемою прив`язки земельної ділянки та відомостями про обчислення її площі. У висновку експерта № 730/731/24-24 від 30.04.2025 року судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, що виконаний на виконання ухвали суду зазначено, що є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів поділити домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням часток співвласників, у два самостійні об?єкти нерухомого майна, з відхиленням від вимог нормативних документів, в тому числі за варіантом запропонованим позивачем. Згідно Варіанту 1 (додатки 1, 2 до висновку) поділу будинку з врахуванням можливості окремих входів (зі згоди обох сторін): 1-му співвласнику (позивачу) 1/2 частки: 1/2 ч коридор 1-2 площа 5,1 м. кв.; 1-6 житлова кімната - площа 14,6 м.кв.; 1-7 кухня - площа 12,4 м.кв.; І тамбур ( a-1) площа 6,0 м. кв.; 1/3ч котельня (1-1) поща 4,8 м.кв.; Сходова клітка 1-8 площа 1,2 м.кв.; комора 1-10 площа 2,7 м.кв. Всього по житловому будинку, веранді, мансарді- 46,8 м.кв.); По надвірним будівлям та спорудам: гараж Б-1, сарай В-1, навіс б-1. 2-му співвласнику (відповідачу) 1/2 частки: 1/2 ч коридор 1-2 площа 5,1 м. кв.; 1-3 вана площею 5,9 м.кв.; 1-4 вбиральня - площа 1,3 м.кв.; 1-5 житлова кімната - площа 22,5 м.кв.; 2/3 ч котельня (1-1) - площа12,2 м.кв.; 1-9 житлова кімната - площа 17,3 м.кв.; а1 ганок Всього по житловому будинку, приб. мансарді - 64,3 м.кв.); По надвірним будівлям та спорудам: Д-1 баня, а2 погреб, Г-1 вбиральня. Відповідно до варіанту 1 поділу житлового будинку відхилення від ідеальної частки 1-го співвласника 1/2 частки складає по площі 8,75 м.кв. менше, по вартості на 5653 грн. менше; відхилення від ідеальної частки 2-го співвласника 1/2 частки складає по площі 8,75 м.кв. більше, по вартості на 5653 грн. більше Також згідно вказаного висновку експерта є можливість поділу земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням часток співвласників, по 1/2 кожному співвласнику, з урахуванням поділу будинку. За Варіантом 1 (додаток 15) поділу земельної ділянки: 1-му співвласнику 1/2 частки пропонується земельна ділянка площею 500 м2, графічно зображена в додатку 5, як багатокутник, заштрихований лініями зеленого кольору, межі та проміри між поворотними точками позначено на схемі; в т.ч. сервітут 76 м2, позначений на кресленні жовтим кольором, для проїзду на город та проходу до будинку 2-м співвласником; 2-му співвласнику 1/2 частки пропонується земельна ділянка площею 500 м2, графічно зображена в Додатку 5, як багатокутник, заштрихований лініями синього кольору, межі та проміри між поворотними точками позначено на схемі; в т.ч. сервітут 32 м2, позначений на кресленні жовтим кольором, для проїзду на город 1-м співвласником. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.За змістом ч. ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов?язків власник зобов?язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу у натурі частки із спільного майна для співласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності припиняється. Така особа набуває право на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу, і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки грунтуються на положенні ст. ст. 15, 16, 367 ЦК України та відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. Верховний суд у постанові від 31.01.2024 у справі № 607/4891/15-ц зазначив, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Завданням суду при розгляді такої категорії справ є встановлення можливості поділу об?єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників (постанова Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 2114/2-3819/11). Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №2-413/11, від 10.05.2023 у справі №404/7307/14, від 13.07.2023 у справі № 583/2924/20. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щощо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Статтею 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Пунктом 21 Постанови № 7 Пленуму верховного Суду України від 16.04.2004 (із змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Як встановлено у ході розгляду справи спірне майно сторін є об`єктами нерухомого майна і виділ частки з нього відповідно до висновку експерта є можливим. На переконання суду варіант 1 поділу домоволодіння та земельної ділянки, запропонований експертом у висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №730/731/24-24 від 30.04.2025 року відповідає ефективному використанню нерухомого майна сторонами, найменшому відхиленню від ідеальних часток співвласників, компенсація за відхилення від ідеальної частки є мінімальною, такий поділ надає можливість користування кожним із співвласників своєю частиною окремо. Отже, суд вважає за можливе поділити домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , відповідно до\~варіанту 1\~(Додатки\~1,\~2\~до експертизи)\~та земельної\~ділянкивідповідно до варіанту 1 (Додатку 5) висновку експерта № 730/731/24-24 від 30.04.2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно квитанції №162 від 13.10.2023 року позивачем було сплачено 1250 грн. судового збору за подання позову. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в повному розмірі, а саме 1250 грн. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 26.12.2023 року у розмірі 606,60 грн. Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18)). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду: від 24 червня 2020 року в справі № 175/4366/15-ц (провадження № 61-37111св18), від 02 липня 2020 року в справі № 522/24665/16-ц (провадження № 61-46336св18), від 05 серпня 2020 року в справі № 205/1956/19 (провадження № 61-990св20). Сторони справи не позбавлені права заявляти про стягнення на їх користь понесених ними судових витрат під час розгляду даної справи згідно вимог ЦПК України (у тому числі, понесених у зв`язку з апеляційним/касаційним переглядом справи), та відповідне питання має бути вирішене судами в судових рішеннях, постановлених за результатами розгляду справи по суті (в ухвалі/рішенні суду першої інстанції та постановах/ухвалах судів апеляційної та/або касаційної інстанцій за наслідками його перегляду). Оскільки судом апеляційної інстанції не вирішувалося питання про розподіл судового збору за подання апеляційної скарги, суд, з урахуванням наведеного, прийшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат з апеляційного перегляду ухвали. Разом з тим, позивачем в ході розгляду справи були понесені витрати пов`язані з проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у розмірі 29533,92 грн., що підтверджується розрахунком №2943 03.07.2024. Враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, то враховуючи задоволення позову, витрати понесені позивачем на оплату експертизи підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача надано договір про надання правничої допомоги №44/24 від 16.12.2024 року, копію Акту приймання-передачі правових послуг (виконаних робіт) від 24.06.2025, розрахунок судових витрат, які очікує понести відповідач від 20.01.2025, копії квитанцій до прибуткового касового ордеру, згідно яких позивачем сплачено адвокату Савості І.М. гонорар у загальному розмірі 51341,60 грн. Частина 5, 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21). Згідно положень додаткової постанови Верхового Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved