Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] , від імені на в інтересах якої діє адвокат Мартинюк М. Р., звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що позивачу із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень стало відомо, що 22 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавчі провадження № 63979003 та 63979049 з примусового виконання виконавчих написів № 6839 та № 6840, відповідно, виданих 10.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. Вважає, що оспорювані виконавчі написи не підлягають виконанню, оскільки приватний нотаріус вчинила написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не перевірила безспірність вимог стягувача. Позивач просить суд визнати виконавчі написи № 6839 та № 6840, вчинені 10.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. таким, що не підлягають виконанню; стягнути із відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 46157,37 грн. на підставі вказаних виконавчих написів та судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 65-66). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третім особам - для подання до суду письмових пояснень. 31 жовтня 2024 року представник позивача подала до суду заяву про забезпечення даного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих написів № 6839 та № 6840 від 10.12.2020 (а.с. 74-75). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову у даній справі, повернуто (а.с. 77-78). У судовому засіданні сторони відсутні, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача одночасно з позовною заявою подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 6). Відповідач АТ «Банк Форвард» про причини неявки представника суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. своїм правом на надання письмових пояснень по суті позову не скористалися, будь-яких клопотань до суду не надсилали. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 10 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6839 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 200250818 від 12 лютого 2020 року, укладеним між нею та ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», заборгованості в розмірі 32355,15 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 28872,76 грн; заборгованість за процентами становить 3482,39 грн. (а.с. 7, 29). Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.06.2020 по 15.07.2020. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плату зі стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 850 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» складає 33205,15 грн.. Також, 10 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6840 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 200250819 від 18 лютого 2020 року, укладеним між нею та ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», заборгованості в розмірі 20995,57 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 18688,22 грн; заборгованість за процентами становить 2307,35 грн. (а.с. 11). Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.06.2020 по 22.07.2020. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плату зі стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 850 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» складає 21845,57 грн.. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. 22 грудня 2020 року, на підставі заяви АТ «Банк Форвард» про примусове виконання рішення від 22.12.2020, відкрито виконавче провадження № 63979003 з примусового виконання виконавчого напису № 6839 від 10.12.2020 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 33205,15 грн., в межах якого 22.12.2020 винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а 12.01.2021 - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 15-16, 19-20, 23-24, 27-28, 38-39). Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. 22 грудня 2020 року, на підставі заяви АТ «Банк Форвард» про примусове виконання рішення від 22.12.2020, відкрито виконавче провадження № 63979049 з примусового виконання виконавчого напису № 6840 від 10.12.2020 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 21845,57 грн., в межах якого 22.12.2020 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, а 11.06.2021 - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 17-18, 21-22, 25-26, 40-41). Відповідно до повідомлення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 06.06.2024 (а.с. 33-34), судом встановлено, що в межах виконавчого провадження № 63979003 з [PERSON] стягнуто 29242,98 грн., які розподілені наступним чином: 2500 грн. - в рахунок погашення витрат виконавчого провадження; 2431,18 грн. - в рахунок погашення основної винагороди приватного виконавця та 24311,80 грн. - в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем. В межах виконавчого провадження № 63979049 з [PERSON] стягнуто 26530,13 грн., які розподілені наступним чином: 2500 грн. - в рахунок погашення витрат виконавчого провадження; 2184,56 грн. - в рахунок погашення основної винагороди приватного виконавця та 21845,57 грн. - в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем. Звертаючись у суд з даним позовом позивач зазначає, що оспорювані виконавчі написи були вчинені з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки їх було вчинено на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не було перевірено безспірність суми боргу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржені виконавчі написи вчинені нотаріусом 10 грудня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. оспорюваних виконавчих написів норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Суд позбавлений можливості оцінити документи, на підставі яких було здійснено виконавчі написи приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю., оскільки остання не надала пояснення та докази, що при вчиненні оспорюваних виконавчих написів належним чином переконалася у безспірності розміру сум, встановила у якому розмірі виникла заборгованість. Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчих написів № 6839 та № 6840 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем письмової вимоги від банку про погашення заборгованості, і відповідач, в свою чергу, не надав суду доказів зворотного. Також позивачу не було надіслано повідомлення про вчинення виконавчого напису, тобто нотаріусом не додержано належних вимог для вчинення виконавчого напису. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованостей та можливості надати свої заперечення щодо них або спростувати вимоги банку. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірних виконавчих написів або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). З наданої суду позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] заперечує безспірність сум заборгованостей, що підлягають до стягнення за виконавчими написами. Зазначила, що нотаріус вчинила оскаржувані виконавчі написи не перевіривши чи дійсно заборгованість є безспірною. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач АТ «Банк Форвард» не довів свого права стягувати заборгованість з позивача за укладеними з фінансовою установою договорами, та саму суму заборгованості. Крім того, відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчих написів, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчих написів, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та його слід задовольнити. Щодо стягнення із АТ «Банк Форвард» на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 46157,37 грн., суд зазначає наступне. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Верховний Суд у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 зазначив, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20. Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчі написи, вчинені 10.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. за реєстровими № 6839 та № 6840 підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню, то отримані АТ «Банк Форвард» на підставі вказаних виконавчих написів кошти, підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. При цьому, суд наголошує, що поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України підлягає та сума коштів, яка була перерахована на рахунок АТ «Банк Форвард». В судовому засіданні встановлено, що в межах виконавчого провадження № 63979003 з [PERSON] стягнуто 29242,98 грн., з яких 24311,80 грн. було перераховано стягувачу, а в межах виконавчого провадження № 63979049 з [PERSON] стягнуто 26530,13 грн., з яких 21845,57 грн. було перераховано стягувачу (а.с. 33-34). Доказів того, що відповідач в добровільному порядку повернув стягнуті кошти позивачу матеріали справи не містять, та відповідачем не надані. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 46157,37 грн.. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед АТ «Банк Форвард» за кредитними договорами може бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, предметом позову в якій є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача АТ «Банк Форвард» на користь позивача.

Outcome: approved