Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~звернулося до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення заборгованості. Позовна заява\~мотивована тим,\~що 14.05.2024\~року між\~ТОВ «Авентус\~Україна» та\~відповідачем було\~укладено кредитний\~договір №7888059\~шляхом використання\~одноразового ідентифікатора,\~за умовами\~якого кошти надаються\~у безготівковій\~формі шляхом\~їх перерахування\~за реквізитами платіжної картки. [PERSON] підтвердила про ознайомлення з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, які є публічною пропозицією у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін. 22.01.2025\~року між\~ТОВ «Авентус Україна»\~та позивачем\~було укладено\~договір факторингу\~№22012025/1\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Авентус Україна»\~передало позивачу\~за плату\~належні йому\~права вимоги,\~а останній\~прийняв права\~вимоги до\~боржників,\~вказаних у\~реєстрі боржників.\~Відповідно до\~Реєстру боржників\~від 22.01.2025\~року ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача в сумі 42335,96\~грн.,\~з яких: 13210,05 грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу; 23073,91\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками;\~6052,00\~грн.\~ заборгованість\~за пенею,\~штрафами. Таким чином,\~всупереч умов\~кредитного договору,\~відповідач не\~виконала свого\~зобов`язання.\~Після відступлення\~позивачу права\~вимоги,\~відповідач не здійснював жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 28.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені\~судом строки,\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідачем подано\~не було,\~судову кореспонденцію\~надіслано судом\~на зареєстроване\~місце проживання\~відповідача:\~ [ADDRESS] . Конверт із судовою кореспонденцієюповернувся\~на адресу\~суду з\~відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи викладене вище та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від 23\~лютого 2006\~року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено,\~що 14.05.2024\~року між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] \~був укладений договір про\~надання споживчого кредиту\~№7888059\~у формі\~електронного документу\~з використанням\~електронного підпису,\~за умовами\~якого відповідачу було\~надано кредит\~в розмір 6800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою процентів за його користування у розмірі 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (364 дні) (а.с. 4-13). Підписавши цей\~договір,\~відповідач підтвердив,\~що він\~ознайомлений з\~усіма умовами\~Правил надання\~коштів та\~банківских металів\~у кредит\~ТОВ «Авентус\~Україна»,\~що розміщені\~на Веб-сайті\~в Мобільному\~застосунку «Credit\~Plus», повністю розуміє\~їх,\~погоджується з\~ними і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватись.\~Відповідач підтвердив,\~що перед\~укладенням цього\~договору йому\~була в\~чіткій та\~зроумілій формі\~надана інформація:\~за спеціаьною\~формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч. 1,2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті/в Мобільному застосунку «Credit Plus». Як вбачається з умов цього договору, він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Додаток №1\~до договору\~про надання\~споживчого кредиту\~№7888059 від 14.05.2024\~року містить Таблицю обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та\~реальної річної\~процентної ставки\~за договором,\~яка передбачає дати платежів,\~чиста сума\~кредиту за\~договором 6800,00\~грн.,\~проценти за\~користування кредитом 36985,20 грн., реальна річна процентна ставка 17 %, загальна вартість кредиту 43785,20 грн. (а.с. 12 на звороті). Матеріали справи\~містять Паспорт споживчого кредиту, який містять відомості про кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше (а.с. 14-15). ТОВ «Авентус\~Україна» свої\~зобов`язання\~за вказаним\~договором виконало належним\~чином про,\~що свідчить лист ТОВ «Пейтек» №20250123-2.1\~від 23.01.2025\~року зі змісту\~якої слідує,\~що відповідно\~до договору №190122-1\~від 19.01.2022\~року було здійснено\~за дорученням ТОВ «Авентус Україна»\~успішний переказ\~коштів на картку клієнта:\~14.05.2024\~року на\~суму 6800,00\~грн.,\~маска карти [NUMBER] , номер транзакції\~в системі ТОВ «Авентус\~Україна» \~-\~46370378 (а.с. 51). 15.05.2024\~року між вказаними вище\~сторонами було\~укладено Додаткову\~угоду до договору №7888059\~про збільшення суми\~кредиту на\~7000,00\~грн.\~Сума кредиту\~складає 13800,00\~грн.,\~в зв`язку\~з чим\~збільшились загальні\~витрати за\~договором. Також затверджено\~нову Таблицю\~обчислення загальної\~вартості кредиту (а.с. 52-54). Також з\~матеріалів справи\~вбачається,\~що 22.01.2025\~року між ТОВ «Авентус\~Україна» та\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» було\~укладено договір\~факторингу №22012025/1,\~відповідно до\~умов якого останнє зобовязалося\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження ТОВ\~«Авентус Україна»\~за плату,\~яке відступити\~факторові права\~грошової вимоги,\~строк виконання\~зобов`язань за\~якою настав\~або виникне\~в майбутньому\~до третіх\~осіб \~боржників,\~включаючи суму\~основного зобов`язання,\~плату за\~кредитом,\~пеню за\~порушення грошових\~зобовязань та\~інші платежі,\~право на\~одержання яких\~належить клієнту. Перелік боржників,\~підстави виникнення\~права грошової\~вимоги до\~боржників,\~сума грошових\~вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 16-18). Згідно з\~п.\~1.2.\~договору,\~перехід від\~клієнта до\~фактора прав\~вимоги заборгованості до боржників\~відбувається в\~момент підписання\~сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 22.01.2025 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників до цього договору (а.с. 19). Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників до договору\~факторингу №22012025/1\~від 22.01.2025\~року ТОВ\~«ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~набуло права\~вимоги до\~відповідача за кредитним\~договором №7888059 на суму 42335,96\~грн.,\~з яких: 13210,05 грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу; 23073,91\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками та 6052,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за пенею, штрафами (а.с. 20). Отже,\~свої зобов`язання\~за кредитним\~договором №7888059\~від 14.05.2024\~року відповідач\~виконувала не\~належним чином,\~внаслідок цього має\~непогашену заборгованість,\~що згідно\~з розрахунком\~позивача станом\~на 31.03.2025\~року становить 42335,96\~грн.,\~яка складається\~з:\~13210,05 грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу; 23073,91\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками;\~6052,00\~грн.\~ заборгованість\~за пенею, штрафами (а.с. 21). Аналогічна сума заборгованості був визначена первісним кредитором у своєму розрахунку заборгованості станом за день до відступлення права (а.с. 63-68). Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право кредитора за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується дослідженими доказами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З приводу\~стягнення пені/штрафу за кредитним договором у розмірі 6052,00 грн., то суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Разом з тим, положеням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні. Таким чином,\~даючи юридичну\~оцінку доказам,\~суд вважає,\~що знайшов\~підтвердження той\~факт,\~що відповідач\~отримала кредитні\~кошти,\~але свої\~зобов`язання\~за кредитним\~договором щодо\~його повернення\~та сплати\~відсотків належним\~чином не\~виконувала,\~а отже\~зобов`язана\~повернути позивачу\~борг в загальному\~розмірі 36283,96 грн., у зв`язку з чим позов слід задовольнити у вказаній частині. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий\~збір пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~(85,70%)\~в розмірі 2595,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial