Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківськи прав та стягнення аліментів. В позові посилається на те, що 30.01.2024 року, на підставі направлення Служби у справах дітей, [PERSON] разом із донькою [PERSON] , [INFO] , була зарахована до відділення «Матері з дітьми» КЗ «Центр соціальної підтримки «Добре вдома» у зв`язку зі складними життєвими обставинами. [PERSON] є сиротою, постійного місця проживання не має, неодноразово притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності. Раніше вона була позбавлена батьківських прав щодо сина (рішення від 11.02.2022 р.) і відбувала покарання у виправній колонії, де вчинила фізичне насильство над малолітньою донькою, за що була засуджена (вирок від 2023 р. - ст. 125 КК України). У різних соціальних закладах [PERSON] систематично залишала дитину без нагляду, виявляла агресію, застосовувала фізичне насильство та використовувала нецензурну лексику. Попри неодноразові зауваження, вона продовжувала порушувати режим, що підтверджується зверненнями персоналу, доповідними та викликами поліції. 10.02.2024 року відповідачка залишила дитину на тривалий час без нагляду. Після цього дитину було терміново переведено до відділення «Термінове влаштування дітей». [PERSON] була відрахована із закладу через системне порушення режиму та насильство щодо дитини. З того часу відповідачка не підтримує зв`язку з донькою, не цікавиться її життям і потребами, не забезпечує догляду, освіти, медичної допомоги, що негативно впливає на фізичний та психоемоційний стан дитини. Висновки спеціалістів і психологів підтверджують наявність загрози для життя та здоров`я дитини. Ці обставини свідчать про повне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків і наявність підстав для захисту прав дитини.. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, зазначивши, що по позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату місце та час судового засідання повідомлена належним чином, заяв не надавала. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про місце дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. надано до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис №205. 30.01.2024 року, відповідно до Направлення № 6, виданого Службою у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації на ім?я [PERSON] , [INFO] , її мати - [PERSON] , [INFO] , була зарахована разом з донькою у відділення «Матері з дітьми» Комунального закладу «Центр соціальної підтримки «Добре вдома» Дніпропетровської обласної ради». Відповідно до довідки від 12.03.2024 року №223/08-12-03, виданої Управлінням-службою у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, [PERSON] за адресою місця реєстрації не проживає. Відповідачка неодноразово притягувалася як до адміністративної відповідальності про систематичність вчинення домашнього насилля по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , працівники поліції, своїм листом від 28.02.2024 року №438/100-60-1504/1437 повідомили Службу у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської. З 29.07.2022 року відповідачка відбувала покарання в Державній установі «Кам?янська виправна колонія (№34)» на підставі вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України, що підтверджується довідкою про звільнення серії ДНП №15216. Відповідно до психологічної характеристикою на [PERSON] , [INFO] , зазначено, що [PERSON] ігнорує доньку та її потреби або проявляє по відношенню до неї агресію, що може бути небезпечним для життя, фізичного та психічного здоров?я та розвитку [PERSON] [INFO] . Згідно висновку №221/01-18 від 04.06.2025 року, Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Як зауважено у висновку, 11.02.2022 року заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] , [INFO] , була позбавлена батьківських прав відносно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (Спара №203/1928/21 від 21.05.2021). За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини та є крайнім заходом. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки мати свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-111, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, з урахуванням матеріального становища сторін, рівності прав та обов`язків батька, матері щодо дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів та необхідність стягувати аліменти у розмірі частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Частиною 1ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved