Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

27.03.2025 керівник Охтирської окружної прокуратури Лавріненко Р.М. звернуся до суду з позовом про конфіскацію у власність держави земельних ділянок, в якому просить: конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельну ділянку, що належить громадянці російської федерації [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) з кадастровим номером 5920385000:02:001:3936, площею 0,1268 га, яка знаходиться на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області; конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельну ділянку, що належить громадянці російської федерації [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) з кадастровим номером 5920385000:01:001:5335, площею 0,1853 га, яка знаходиться на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області; стягнути з відповідачки судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що під час вивчення питання законності використання землі сільськогосподарського призначення на території Охтирського району Сумської області виявлено порушення вимог чинного земельного законодавства. Так встановлено, що державним реєстратором Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. 26.02.2018 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1268 га, з кадастровим номером 5920385000:02:001:3936, сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, та 16.02.2018 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1853 га, з кадастровим номером 5920385000:01:001:5335, сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за громадянкою російської федерації [PERSON] , яка документована посвідкою на постійне проживання в Україні. Земельна ділянка з кадастровим номером 5920385000:01:001:5335 перебуває в оренді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СКІФ». Окрім того, ділянки надр земельних ділянок з кадастровими номерами 5920385000:01:001:5335 та 5920385000:02:001:3936 надані у користування ТОВ «Нафтогазексплуатація» відповідно до спеціальних дозволів. Перебування вказаних земельних ділянок у власності громадянки російської федерації порушує вимоги ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2025 задоволено заяву про забезпечення позову, накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами 5920385000:01:001:5335 та 5920385000:02:001:3936, заборонено [PERSON] розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання вищезазначених земельних ділянок. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 02.04.2025 від представника ТОВ «Нафтогазексплуатація» надійшли письмові пояснення, в яких зазначене прохання прийняти законне та обґрунтоване рішення по суті спору. Також зазначено, що 31.12.2020 між Державою Україна, ОЙЛ ЕНД ГЕЗ ОВЕРСІЗ ТРЕЙДИНГ БіВі (OIL & GAS OVERSEAS TRADING B.V.), компанією, що створена та існує відповідно до законодавства Нідерландів, та ТОВ «Нафтогазексплуатація» було укладено Угоду про розподіл вуглеводнів, які видобуватимуться у межах ділянки Зінківська. З метою реалізації умов вказаної угоди ТОВ «Нафтогазексплуатація» надано спеціальний дозвіл на користування надрами №5149 від 25.03.2021 площею 571,4 км2. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, ділянка надр земельної ділянки з кадастровим номером 5920385000:01:001:5335 та ділянка надр земельної ділянки з кадастровим номером 5920385000:02:001:3936 надана у користування ТОВ «Нафтогазексплуатація» відповідно до спеціальних дозволів на користування надрами та актів про надання гірничих відводів, одержаних в порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром, Держгеонадрами та Держпраці (вид корисної копалини - газ природний, газ природний вугільних шахт (метан), газ сланцевих товщ, газ центрально-басейнового типу, конденсат, нафта, вуглеводні). Право користування земельними ділянками кадастрові номера 5920385000:01:001:5335, 5920385000:02:001:3936 у ТОВ «Нафтогазексплуатація» не оформлено, а відомості, внесені до Державного земельного кадастру виключно на виконання вимог чинного законодавства, та не є гарантованим правом користування землею. Відтак ТОВ «Нафтогазексплуатація» є виключно потенційним землекористувачем щодо оскаржуваних земельних ділянок, оскільки вони знаходяться в межах ліцензійної ділянки спеціального дозволу на користування надрами №5149 від 25.03.2021. Зважаючи на значну площу ліцензійної ділянки (571,4 км2), ТОВ «Нафтогазексплуатація» не має наміру оформляти право користування землею на всій ліцензійній ділянці, оскільки специфіка розробки нафтогазових родовищ передбачає точкові буріння та експлуатацію вуглеводневих горизонтів. 18.04.2025 р. від представника Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надійшли письмові пояснення, в яких Головне управління погоджується з викладеними у позовній заяві поясненнями та обставинами щодо факту порушення відповідачкою чинного законодавства та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. 19.06.2025 р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив із проханням відмовити у задоволенні позову з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності Ухвалою суду Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.05.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримаа з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив задовольнити. Відповідач та її представник до суду не з`явились будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явився, в поданих письмових поясненнях просив проводити слухання справи без участі Головного управління, позов підтримують. Представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазексплуатація» в судове засідання не з`явився, в поданих письмових поясненнях просив проводити слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечують. Представники ТОВ «СКІФ» в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою російської федерації та документована посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] (а.с. 59-61). 16.02.2018 державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №299, відповідно до якого громадянка російської федерації [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкувала земельну ділянку площею 0,1853 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5920385000:01:001:5335, яка знаходиться на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області (на цей час Груньска ОТГ Охтирського району Сумської області) (а.с. 65, 66). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.02.2018, зареєстрованого в реєстрі за №299, державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. як державним реєстратором зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1853 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5920385000:01:001:5335, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.03.2025 №417548835 (а.с. 10). 25.06.2018 державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1190, відповідно до якого громадянка російської федерації [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкувала земельну ділянку площею 0,1268 га, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920385000:02:001:3936, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 77, 67). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.06.2018, зареєстрованого в реєстрі за №1190, державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. як державним реєстратором зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1268 га, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920385000:02:001:3936, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.03.2025 №417549492 (а.с. 9). Право власності [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 5920385000:01:001:5335 та 5920385000:02:001:3936 також підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.11.2023 та поземельними книгами на ці земельні ділянки (а.с. 12-50). Також з витягів з Державного земельного кадастру від 23.11.2023 про земельні ділянки з кадастровими номерами 5920385000:01:001:5335 та 5920385000:02:001:3936 вбачається, що ділянки надр вказаних земельних ділянок були надані в користування ТОВ «Нафтогазексплуатація» відповідно до спеціальних дозволів (а.с. 12-17, 36-41). На підставі договору оренди землі від 23.02.2018 №459/2 земельну ділянку площею 0,1853 га з кадастровим номером 5920385000:01:001:5335 було передано [PERSON] в оренду Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «СКІФ» на 10 років з правом пролонгації. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.02.2017 (а.с. 54-55, 56-57). З відповіді Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 04.02.2025 №5901.5-502/59.3-25 вбачається, що [PERSON] з питань набуття громадянства України в установленому порядку не зверталася (а.с. 63). У листі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 27.03.2025 №10-18-0.612-978/2-25 зазначено, що у зв`язку із відсутністю коштів у Головного управління для подання позовів щодо конфіскації зазначених земельних ділянок Головне управління просить Охтирську окружну прокуратуру вжити заходів щодо представництва інтересів держави в особі Головного управління на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 68-69). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Конституція України (стаття 13) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України. Частиною 5 ст.\~22\~ЗК України (тут і далі у редакції, чинній на час отримання відповідачкою спірних земельних ділянок у власність) визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно з ч. 2 ст.\~81\~ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини (ч. 3 ст. 81 ЗК України). За змістом ч. 4 ст.\~81\~ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст.\~125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до вимог підпункту «е» ч. 1 ст.\~140\~ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст.\~145\~ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Частиною 1 ст.\~348\~ЦК України встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Враховуючи, що [PERSON] , як іноземка, не виконала обов`язок відчужити отримані нею у власність в порядку спадкування земельні ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду. Як вище було зазначено, позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель (ч. 4 ст. 145 ЗК України). Таким органом згідно з чинним законодавством є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. У відповідності до п. в абз. 1 ст.\~143\~ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Таким чином, обраний Охтирською окружною прокуратурою спосіб захисту порушених інтересів держави в повній мірі відповідає вимогам законодавства. Крім того, чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. В даному випадку наявна «справедлива рівновага» між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки остання мала достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельні ділянки не відчужила, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23.01.2018. Враховуючи, що отримані [PERSON] у власність в порядку спадкування земельна ділянка площею 0,1268 га, надана для ведення особистого селянського виробництва, кадастровий номер 5920385000:02:001:3936, яка знаходиться на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області (на цей час Грунська ОТГ Охтирського району Сумської області), та земельна ділянка площею 0,1853 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5920385000:01:001:5335, яка знаходиться на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області (на цей час Грунська ОТГ Охтирського району Сумської області), нею добровільно не відчужені упродовж встановленого законодавством України річного строку право власності на такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду, а отже позов підлягає задоволенню. З приводу клопотання зазначеного відповідачем про застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Прокурор в судовому засіданні заперечила проти застосування строку позовної давності, зазначила, що позов подано у межах вказаного строку. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, перебіг позовної давності починається з одного й того самого моменту: коли особа, право якої порушено, довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 359/2012/15-ц, провадження № 14-101цс18; від 05 червня 2018 року у справі № 359/2421/15-ц, провадження № 14-168цс18; від 20 листопада 2018 року у справі № 372/2592/15-ц, провадження № 14-339цс18. Матеріальним позивачем у цій справі є не прокурор, а Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, тому необхідно встановити з якого моменту саме управління довідалось про порушення права. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 16.02.2018 року [PERSON] набула право власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку площею 0,1853\~га,\~надану для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~кадастровий номер\~5920385000:01:001:533; 25.06.2018\~року вона набула право\~власності в\~порядку спадкування\~на спірну\~земельну ділянку земельну ділянку площею 0,1268 га, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920385000:02:001:3936. У ці ж дні за нею було зареєстроване право власності на зазначене майно та протягом року відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України, будучи іноземцем, відповідач зобов`язана була відчужити цю земельну ділянку. У зв`язку з тим, що [PERSON] на протязі року з моменту набуття права власності не відчужила земельні ділянки (16.02.2019 та 26.06.2019) і продовжує ними користуватися, саме з цих дат розпочався строк позовної давності та мав закінчитись у відповідні дати у 2022 році. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11 березня 2020 року, карантин на всій території України встановлено з 12 березня 2020 року. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було закінчено 01 липня 2023 року. Крім того, Законом України № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав законної сили 17 березня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 16 листопада 2023 року Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України № 3275-IX від 27 липня 2023 року. Крім того, за своєю юридичною природою не виконання обов`язків щодо відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення - це правопорушення, яке носить триваючий характер. Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Враховуючи, що на дату звернення прокурора із позовною заявою не припинили існувати підстави для звернення до суду, твердження представника відповідача про пропуск строків позовної давності та застосування наслідків пропуску таких строків, є безпідставними. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, в сумі 3633,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved