Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду зі згаданим позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 285623 в сумі 27 656 грн 70 коп., за кредитним договором № 102944994 в сумі 22 780 грн, всього стягнути заборгованість за договорами в сумі 50 436 грн 70 коп. та понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 лютого 2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 285623. Кредитний договір укладений за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечено відповідачучерез Веб- сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація здійснюється при вході в особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності ведення Пароля входу до особистого кабінету. Між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 27\~лютого 2024 року укладено договір факторингу №27022024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників від 29.02.2024 до договору факторингу №29022024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27 656 грн 70 коп., з яких: 16\~666 грн 67\~коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10\~990 грн 03 коп. сума заборгованості за відсотками. Між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 11.02.2022 було укладено кредитний договір № 102944994. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті, що створений в інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші спосіб ідентифікації, верифікації. Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 16 липня 2024 року укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників від 16 липня 2024 року до договору факторингу №16072024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 780 грн, з яких: 17 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 080 грн сума заборгованості за відсотками, 1 700 грн сума заборгованості за комісією. Свої зобов`язання за договорами відповідач не виконав. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 285623 від11.02.2022\~в розмірі 27\~656 грн 70\~коп.,\~закредитним договором№102944994 від 11.02.2022 в розмірі 22\~780 грн, а всього 50\~436 грн 70 коп. та судовий збір по справі у розмірі 3028 грн. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у його відсутність, а також просить позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку, до суду не з`явився, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надходило. У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачя. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підстем, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Статтями 43, 211 ЦПК України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 27.02.2025 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засіданнаві доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Так, 11 лютого 2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 285623. (а.с.9-15) Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.п. 1.1 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Сума (загальний розмір) кредиту становить 16 666 грн 67 коп. (п. 1.3 Договору). Строк кредиту 12 тижнів, тип процентної ставки фіксована (п.п. 1.4., 1.5. договору), стандартна процентна ставка становить 10 % в день від поточної суми кредиту та застосовується за перший день користування кредитом, 0,70 % в день від поточної суми кредиту та застосовується за другий день користування кредитом. (п.1.5.1. договору), метою отримання кредиту є: спожиті (особисті) потреби (п.1.6. договору), орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 8 921, 81 % річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 28 016, 66 грн (п.1.7., п.1.8. договору), кредит надається без зазначення у вигляді застави (п.1.10. договору), кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі - шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п.2.1. договору), нарахування процентів за договором здійснюється на фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи їх фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1. договору), вважається укладеним з моменту його підписання та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним (п.9.2. договору). Між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" 29.02.2024 укладено Договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого "СЕЛФІ КРЕДИТ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.19-21). Позивачем подано до суду лише 1-4 та 9 сторінки договору. Позивач не оформив подані сторінки як витяг з договору, тому суд позбавлений можливості встановити, чи сторони цього договору дійсно підписали саме договір від 29.02.2024. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Зазначений реєстр боржників є частиною договору. Проте на підтвердження переходу права вимоги до боржника [PERSON] позивачем надано витяг з реєстру боржників, виготовлений в односторонньому порядку та не підписаний учасниками правочину. (а.с.23) Згідно іншого зобов`язання суд зазначає наступне. Позивач зазначає, що 11 лютого 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 102944994 (а.с.29-34). Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Сума (загальний розмір) кредиту становить 17 000 грн (п. 1.2 Договору). Кредит надається загальним строком на 89 днів з 11.02.2022 (дата надання кредиту) і складається із пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 29 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12.03.2022 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 60 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 11.05.2022 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 12.03.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 11.05.2022 (останнього дня строку кредитування) (пункти 1.2.-1.4. Договору). Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] . Проте позивачем не надано доказу на підтвердження перерахування коштів на зазначений рахунок та відсутні докази, які б підтвердили підписання договору відповідачем. З приводу укладення між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" 16.07.2024 Договору факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого "Мілоан" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Мілоан" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.36-37), суд також має сумніви. Оскільки на підтвердження цієї обставини позивачем надано до суду лише сторінки договору, які містять 1-2 та 10 розділи договору. Позивач не оформив подані сторінки як витяг з договору, тому суд позбавлений можливості встановити, чи сторони цього договору дійсно підписали саме договір від 16.07.2024. У свою чергу витяг з реєстру боржників, виготовлений в односторонньому порядку та не підписаний учасниками правочину. (а.с.39) Суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження укладення договору про споживчий кредит № 285623 від 11.02.2022 додано копію цього договору, яка не містить ні електронних підписів сторін, ні власноручних. Крім того, розрахунками заборгованості відповідно до кредитних договорів №285623 від 11.02.2022, №102944994 від 11.02.2022 не підтверджується, що відповідачу були перераховані грошові кошти на його банківський рахунок або позивачем виконано обов`язок з надання кредиту в інший спосіб. На підтвердження суми заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №285623\~від 11.02.2022 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 27.02.2024 по 31.07.2024 (а.с.24-25),\~з якого\~вбачається,\~що станом\~на29.02.2024 заборгованість відповідача становить 27\~656 грн70\~коп. з яких: 16\~666 грн 67 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 10\~990 грн 03 коп. сума заборгованості за відсотками. За кредитним договором № 102944994 від 11.02.2022 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 16.07.2024\~по 31.07.2024 (а.с.40), з якого вбачається, що заборгованість відповідача становить 22\~780 грн, з яких: 17 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4\~080 грн заборгованості за процентами за користування позикою. Верховний Суд\~у складі\~постійної колегії\~суддів Третьої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду в\~рамках справи\~№ 278/2177/15-ц,\~провадження №\~61-22158св19\~підтвердивраніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів. Згідно ч.1 ст.1050\~ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі№161/16891/15-ц). Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів фінансової установи відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитних договорів №285623 від 11.02.2022, №102944994 від 11.02.2022 було видано кредит, позику саме в сумах, заявлених у позові. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договору. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованих розрахунків заборгованості за договорами №285623\~від 11.02.2022,\~№102944994\~від 11.02.2022 не є достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірних договорів порушені відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами в цьому випадку перехід права вимоги а вказаними вище зобовязаннями та не доведено існування відносин зобов`язального характеру між первісними кредиторами та відповідачем. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено, що суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У свою чергу учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має це усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, тому позов є необґрунтованим, отже суд відмовляє в його задоволенні повністю. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України покладається на позивача.

Outcome: dismissed