Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенко Михайло Едуардович звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 34\~806,96 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Інвест Фінанс»), як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальницею, укладено договір №\~10003193436 про надання споживчого кредиту, який було підписано [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону позичальниці. Відповідно до договору № 10003193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021, кредитодавець надав позичальниці кредит у гривні в розмірі 8700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка [PERSON] зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Права вимоги кредитора за зазначеним вище договором у зв`язку з невиконанням позичальницею обов`язку з повернення позичених грошових коштів, як стверджує позивач, було передано ТОВ «Діджи Фінанс» за договором факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки сукупно 34\~806,96 грн, з яких: 8700,00 грн заборгованості за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 26\~106,96 грн заборгованості за нарахованими процентами; судові витрати у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24.04.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду по суті на 10:00 год 21.05.2025, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання, призначене на 21.05.2025, сторони не прибули, представник позивача Романенко М.Е. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначається, що позивач не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Надіслана відповідачці ухвала суду про відкриття провадження та призначення справи до розгляду повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. У зв`язку з неявкою учасників справи, судове засідання відкладено на 18.06.2025. 18.06.2025 у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці судове засідання відкладено на 16.07.2025. У судове засідання, призначене на 16.07.2025, сторони не прибули, заяв чи клопотань не подали. Надіслана відповідачці судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. З урахуванням позиції Верховного Суду у справі № 752/8103/13-ц від 24.10.2024, якщо сторони судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 03.05.2022 у справі № 520/5386/15-ц). Окрім цього, із урахуванням поданого клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, а також заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 16.07.2025 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів та постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору кредиту та договору факторингу. При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідачки грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. 1.\~Факт укладення договору кредиту. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Судом встановлено, що 18.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено договір № 10003193436 про надання споживчого кредиту (а.с. 29-34), який було підписано [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону позичальниці та підтверджено, що перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування: б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті товариства; вона ознайомлена з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», що розміщені на веб-сайті товариства, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов?язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.14. договору). За умовами п. 5.4. договору, позичальник зобов`язаний у встановлений цим договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені цим договором, виконувати інші обов`язки, передбачені договором, правилами та чинним законодавством України. Відповідно до п. 1.1. договору № 10003193436 про надання споживчого кредиту, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальнику кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту за договором № 10003193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021 становить 8700 грн, тип кредиту кредит (п. 1.2. договору), базова процентна ставка становить 2,48% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, строк надання кредиту становить 30 днів (п. 1.3. договору) з можливістю пролонгації. Метою кредиту є споживчі цілі (п. 1.5. договору). Згідно з умовами п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (п. 2.4. договору). Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5. договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 9.4. договору) і діє до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №623/2936/19. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про належне укладення договору №\~100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та позичальницею [PERSON] . 2.\~Факт отримання грошових коштів у позику. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Платежі Онлайн» 14.12.2022 за вих. №\~62/4419/12 (а.с. 40), ТОВ «Платежі Онлайн» як оператор платіжної інфраструктури повідомив, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція, сайт торговця: cashberry.com.ua, тип транзакції: видача кредиту; номер транзакції: 31366-88783-32633; сума транзакції, грн: 8700,00; дата та час проведення транзакції: 18.02.2021 о 19:21:21 год; номер карти: [NUMBER] ; Approval code: EAC890; банк-емітент: AKTSENT BANK. Як вбачається із заяви позичальника № 10003193436 від 18.02.2021, у реквізитах клієнта [PERSON] зазначено номер банківської картки позичальника №\~ [NUMBER] (а.с. 42, зворот). Відтак, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» зобов`язання перед [PERSON] , взяті на себе за договором 10003193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021 виконав у повному обсязі, грошові кошти у сумі 8700,00 грн, було передано відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки. З огляду на вказане, суд вважає факт виконання кредитодавцем умов договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідача повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування. 3.\~Факт невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту. Порядок та строки повернення позики визначено у договорі (розділ 6) та надано вигляді графіку платежів/розрахунків (а.с. 34, зворот-35). Відповідачка підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладанням цього кредитного договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація щодо умов кредитування, разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що отримавши грошові кошти у позику в сумі 8700,00 грн, відповідачка повернула їх ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» повністю або частково. За змістом\~ст.\~1049\~ЦК України,\~ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором\~не встановлений\~строк повернення\~позики або\~цей строк\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~позика має\~бути повернена\~позичальником протягом\~тридцяти днів\~від дня\~пред`явлення\~позикодавцем вимоги\~про це,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна\~сторона несе\~ризик настання\~наслідків,\~пов`язаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій. За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд зауважує, що обрана відповідачкою процесуальна поведінка, у тому числі неявки в судові засідання, неподання заяв по суті справи, неподання у встановлені процесуальні строки доказів унеможливлюють формування у справі висновків про повну або часткову безпідставність позовних вимог. Належні і допустимі докази виконання позичальницею [PERSON] взятих на себе за договором № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021 обов`язків з повернення позичених грошових коштів та процентів у матеріалах справи відсутні. 4.\~Факт переходу права вимоги від клієнта до фактора. У ході дослідження права на позов у контексті переходу права вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] , суд встановив таке. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). За змістом ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Матеріалами справи підтверджено наявність у позивача статусу фінансової установи (а.с. 19). Відповідно до договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, ТОВ «Діджи Фінанс», діючи як фактор, з однієї сторони та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», як клієнт, з іншої сторони, уклали договір факторингу, відповідно до пункту 2.1. якого згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (а.с. 35-39). За умовами п. 4.1. договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі, наведеній в додатку № 1 до цього договору. Договір факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 набуває чинності відповідно до його п. 8.1. з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками та діє до 31.12.2022 (п. 8.2. договору факторингу). Даний договір діє до дати, визначеної п. 8.2. (включно), однак у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.4. договору факторингу). На виконання п. 3 договору факторингу 556/ФК-22 від 05.09.2022 грошові кошти від ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» перераховано в якості оплати за договором факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 в сумі 1\~488\~000,00 грн 06.09.2022, в сумі 744\~000,00 грн 12.09.2022, в сумі 744\~000,00 грн 20.09.2022 (а.с. 47-48). Досудовою вимогою за Вих. №\~3020113405-АВ від 30.10.2023 (а.с. 41) ТОВ «Діджи Фінанс» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги відповідно до договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 та вимагало погасити заборгованість за договором № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021 в сумі 20\~080,00 грн в термін до 30.11.2023. Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід на підставі договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] . Отже, судом встановлено факти укладення договору № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та позичальницею [PERSON] , виконання ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» зобов`язання перед [PERSON] , взятих на себе за договором № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021 у повному обсязі, передання грошових коштів у сумі 8700,00 грн, відповідачу у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, а також невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021, а також перехід на підставі договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] . Як вбачається із долученого позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» детального розрахунку заборгованості позичальниці [PERSON] за договором 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021, сума загальної заборгованості позичальниці перед кредитодавцем становить 34\~806,96 грн, з яких: 8700,00 грн заборгованості за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 26\~106,96 грн заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 25-27). На підставі положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Стосовно суми заявленого до стягнення основного зобов`язання (тіла кредиту) в розмірі 8700,00 грн суд виходить із відсутності у справі доказів виконання позичальницею її обов`язків щодо повернення позичених коштів, разом з тим, з урахуванням принципу диспозитивності, вважає за можливе на підставі наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості,\~здійсненого ТОВ\~«ФК «Інвест\~Фінанс» (а.с.\~25-27),\~врахувати його\~при вирішенні питання про обґрунтованість позовних вимог, відтак, зазначені грошові кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у заявленому розмірі. Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами суд здійснив перерахунок нарахованих позивачем процентів за період дії договору кредитування, з урахуванням положень договору № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021, а саме: протягом тридцяти днів з 18.02.2021 по 20.03.2021, а також протягом 91 дня пролонгації з 21.03.2021 по 22.10.2021 застосовуючи до договору фіксовану процентну ставку у 2,48% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У результаті перерахунку нарахованих позивачем процентів за формулою: сума процентів = (8700 (грн) / 100 х 2,48 х 30 (днів) + (8700 (грн) / 100 х 2,48 х 91 (день) = 6472,80 + 19\~634,16 = 26\~106,96 (грн), суд дійшов висновку, що позивач просить суд стягнути проценти за період користування кредитом у розмірі, передбаченому умовами договору № 100031193436 про надання споживчого кредиту від 18.02.2021. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, крім цього, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 26\~106,96 грн є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. На підставі\~ст.\~1048\~ЦК України,\~ позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені\~судом фактичні\~обставини справи,\~підтверджені належними,\~допустимими,\~достовірними і\~достатніми доказами,\~дослідженими в\~судовому засіданні,\~оціненими кожен\~по окремості,\~а також\~у сукупності\~та взаємозв`язку,\~застосовуючи до\~визначених правовідносин\~норми матеріального\~права,\~з дотриманням\~вимог процесуального\~права,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що майнові\~права позивача\~підлягають захисту\~в судовому\~порядку,\~позов підлягає\~задоволенню,\~а порушене\~право відновленню\~шляхом стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованості\~за договором\~№\~100031193436\~про надання\~споживчого кредиту\~від 18.02.2021,\~укладеного між\~ТОВ «ФК\~«Інвест Фінанс»\~та [PERSON] у розмірі\~34\~806 (тридцять чотири тисячі вісімсот шість) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок, з яких: 8700 (вісім тисяч сімсот) гривень 00 (нуль) копійок становить заборгованість за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 26\~106 (двадцять шість тисяч сто шість) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок становить заборгованість за нарахованими процентами. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивача відповідно до поданої копії платіжної інструкції в національній валюті № СЗ396 від 01.04.2025 становить 2422,40 грн (а.с.1), відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки. Також, як вбачається із долучених до позову письмових доказів, у зв`язку зі зверненням до суду позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн, що підтверджено актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом Білецьким Б.М. від 02.04.2025 (а.с. 18), детальним описом робіт (наданих послуг від 02.04.2025) (а.с. 28), копією додаткової угоди № 10003193436 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 (від 02.04.2025). Відтак, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved