Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Комишуваської селищної ради, [PERSON] , вказавши, що на балансі колгоспу «Україна» перебував гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . Згодом колгосп «Україна» був реорганізований у КСП «Україна», а потім ліквідований без правонаступника. Наразі право власності на будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Комишуваською селищною радою 18.07.1988 року. В зазначеному будинку наявні дві квартири, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , яка набула право власності на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.04.2011 року. Право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. До 2011 року у квартирі [ADDRESS] проживала [PERSON] , у якої [PERSON] придбала цю квартиру у 2011 році та з тих пір мешкала там разом із чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Наразі у квартирі фактично проживають без реєстрації позивач разом із сином [PERSON] . По суті вимог позивач просить визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.03.2024 року провадження по справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.06.2024 року було закрите підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2024 року призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на зазначених у позові підставах. По суті пояснила, що вона з чоловіком придбала квартиру у [PERSON] , натомість у [PERSON] не було правовстановлюючих документів на квартиру. Згодом позивач дізналась, що право власності на будинок в цілому зареєстроване за [PERSON] . Вказуючи, що у квартирі вона проживає безперервно з 2011 року, несе витрати з утримання житла, просила визнати за нею право власності на квартиру в порядку набувальної давності. Представник позивача позовні вимоги підтримав, додатково вказав, що наразі невідомо за яких обставин було оформлено свідоцтво про право власності на будинок за [PERSON] , натомість позивач тривалий час володіє квартирою та постійно там мешкає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона у квартирі [ADDRESS] мешкає з 1983 року, вселилась в квартиру як працівник колгоспу. На той момент будинок мав статус гуртожитку. На момент припинення існування колгоспу [PERSON] мешкала в будинку сама, а потім пустила в будинок жити [PERSON] , яка там мешкала два роки, але реєстрації місця проживання не мала. Комишуваська селищна рада Запорізького району Запорізької області представника в судове засідання не направила, спрямувала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, вказуючи, що проти позову не заперечують. Відзив на позов не подавався. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, пояснень по справі до суду не подавав. Судом досліджувались письмові докази, надані позивачем та витребувані судом, допитано свідків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що колись у спірній квартирі мешкала [PERSON] , а позивач купила у [PERSON] квартиру у 2011 році, після чого в квартирі робили ремонт. Свідок [PERSON] суду повідомила, що колись будинок [ADDRESS] належав колгоспу, там мешкали різні люди. Свідок допомагала [PERSON] робити ремонт у квартирі у 2013 році. При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Комишуваською селищною радою 18.07.1988 року. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.04.2011 року визнано за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру загальною площею 118 кв.м. [ADDRESS] , а також на належні до неї господарські споруди: сарай, сіни з правом реєстрації в органах БТІ. Згідно з технічним паспортом на будинок, виготовленим 26.12.2010 року, будинок [ADDRESS] складається з двох квартир: квартири [ADDRESS] площею 118,8 кв.м. та квартири [ADDRESS] площею 50,5 кв.м. Довіреністю від 26.04.2011 року, посвідченою секретарем виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, Балик Н.І. уповноважила [PERSON] на представлення її інтересів. Також позивачем додано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , а також копії квитанцій про сплату послуг з електропостачання за адресою: [ADDRESS] , де платником вказано [PERSON] . Згідно із відповіддю п`ятої запорізької державної нотаріальної контори від 06.07.2024 року в п`ятій запорізькій державній нотаріальній конторі спадкова справа після [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Аналогічна інформація надана і Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом. Згідно із відповіддю представника Комишуваської селищної ради на запит суду щодо надання копії свідоцтва про право власності на ім`я [PERSON] на буд. [ADDRESS] радою документи до 2000 року передані до архіву Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області. На момент відповіді такі документи можуть перебувати в архівному відділі Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області. З листів Державного архіву Запорізької області вбачається, що спадкові справи до архіву на зберігання не надходять. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 4 ЦПК України визначено право кожної особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. Згідно зі статтею 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю на квартиру. Відповідно до частин 1, 4 статті 344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. При цьому відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. З наданих суду доказів вбачається, що на момент звернення до суду з позовом, а рівно і на день розгляду справи судом, ані Комишуваська селищна рада Запорізького району Запорізької області, ані [PERSON] ,які позивачем визначені відповідачами у справі, не є та не були власниками як квартири [ADDRESS] , так і усього будинку в цілому. Право власності на весь будинок зареєстровано в установленому порядку за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, яке не було визнано недійсним та не скасоване. Позивач, вказуючи на добросовісність набуття нею права власності на квартиру, посилалась на те, що вона придбала квартиру у [PERSON] , якій передала грошові кошти та отримала довіреність. Натомість, суд зауважує, що [PERSON] не мала права власності на вказану квартиру, а відтак не могла і передати таке право позивачеві, про що позивач знала або повинна була знати в момент придбання квартири, адже могла та повинна була перевірити, чи є [PERSON] власником квартири. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на будинок було зареєстроване 12.06.2003 року за [PERSON] , тож така реєстрація вже існувала станом на 2011 рік, коли, зі слів позивача, вона придбала спірну квартиру у [PERSON] . За таких обставин не можна вважати добросовісним набуття права позивачем. При цьому позивачем не було надано будь-яких доказів того, що власник усього будинку [PERSON] на момент звернення до суду із позовом не може виступати відповідачем по справі, адже наявні в матеріалах справи документи свідчать про смерть іншої особи, а саме [PERSON] , яка померла у 1997 році, натомість як власником будинку є [PERSON] , право власності якої зареєстроване у 2003 році. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не\~надала належних\~та допустимих\~доказів на\~підтвердження підстав,\~передбачених статтею\~344\~ЦК України,\~необхідних для\~набуття спірної\~квартири у\~власність за\~набувальною давністю, тож у позові належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed