Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

У квітні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі ТОВ «Цикл Фінанс») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 30.06.2021 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22039000518582, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахування процентів за користування кредитним коштами. 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та\~ТОВ «Цикл Фінанс» був укладений Договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло прав нового кредитора до відповідача за вищевказаним Кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належно не виконував. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за Кредитним договором становить 7569,63 грн. та складається з: 7\~164,84 грн. сума боргу по тілу кредиту; 11,16 грн. сума боргу по відсоткам; 393,63 грн. борг по комісії, який позивач просив суд стягнути з відповідача, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.. 23 квітня 2025 року на підставі ухвали суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. (т. 2, а.с.18-19) Представник позивача у судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71\~Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 30.06.2021 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22039000518582, (далі також - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (далі - кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплати плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Умовами укладеного договору визначено, що сума кредиту становить 13 600,00 грн, строк кредитування 12 місяців. Кінцева дата повернення Кредиту: 30 червня 2022 р.; Цільове призначення: на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: з 30.06.2021 по 30.10.2021 - 9% від Суми Кредиту, з 31.10.2021 по 30.01.2022 - 7% від Суми Кредиту, з 31.01.2022 по 29.04.2022 - 5% від Суми Кредиту, з 30.04.2022 по 30.06.2022 - 2,95% від Суми Кредиту; Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56,0% річних. Умови, визначені в цьому пункті Договору, с істотними умовами кредитного договору. Кредитний договір був підписаний [PERSON] власноручно 30.06.2021 року. (т. 1, а.с. 233-236) Відповідно до Кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит\~Дніпро» (далі УДБО), розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (далі Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з Рахунку, платежі з Рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком Клієнта, що відкритий в Банку (далі Рахунок). Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі Картка). У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). З виписок по особистому рахунку відповідача за період з 30.06.2021 року по 27.03.2024 року вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було надано кредит шляхом відкриття кредитної лінії. Відповідачем здійснювались операції використання ліміту кредитної лінії. (т. 1, а.с. 17-202) 28.03.2024р. між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №\~28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором, у відповідності до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало (відступило) ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Цикл Фінанс» прийняло належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. (т. 1, а.с. 212-226, 228) Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №\~28/03/2024 від 28.03.2024р., ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22039000518582 від 30.06.2021 в сумі 7\~569,63 грн. (т. 1, а.с. 205) Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що Кредитний договір укладений сторонами правочину АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] у простій письмовій формі, відповідає вимогам ЦК України, при укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, після його підписання у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у АТ «Банк Кредит Дніпро» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача зобов`язання з повернення кредитних коштів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В розумінні Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон), в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. За положеннями ч. 2 ст. 8 Закону, для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. З обсягу наданих позивачем доказів, у тому числі виписок по рахунку, слідує, що відповідач не в повному обсязі здійснював платежі по погашенню кредиту відповідно до Графіку платежів та в межах строку дії договору у повному обсязі кредит не повернув. Як вбачається з розрахунків заборгованості, станом на 27.03.2024 року у відповідача обліковується заборгованість за Кредитним договором № 22039000518582 від 30.06.2021 року у розмірі 7\~569,63 грн., яка складається з: 7\~164,84 грн. залишок простроченого кредиту; 11,16 грн. залишок прострочених відсотків; 393,63 грн. залишок простроченої комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним договором. (т. 1, а.с. 243-245) Заявлену суму заборгованості суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданими позивачем розрахунками заборгованості, з якими суд погоджується, оскільки вони не викликають сумнівів в їх достовірності та належності як доказів. Доказів в спростування їх відповідач суду не надав, власного контррозрахунку у разі незгоди із заявленим боргом не навів. Даних, що свідчать про повну сплату заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи суду не надано. Крім того, відсутні у матеріалах справи беззаперечні, належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст.617 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги. Матеріалами справи підтверджено, що 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №\~28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором, у відповідності до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало (відступило) ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Цикл Фінанс» прийняло належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Отже, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило право вимоги до відповідача на користь позивача ТОВ «Цикл Фінанс» і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 513 ЦК України, що визначає правомірність звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду з вимогами до [PERSON] як дійсним кредитором. Враховуючи, що АТ «Банк Кредит Дніпро» як первісний кредитор свої зобов`язання за договором перед [PERSON] виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «Цикл Фінанс», доведеність заявленої заборгованості за кожною зі складових, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених вимог у повному обсязі. Так, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» необхідно стягнути суму заборгованості за Кредитним договором № 22039000518582 від 30.06.2021 року у загальному розмірі 7\~569,63 грн., яка складається з: 7\~164,84 грн. залишок простроченого кредиту; 11,16 грн. залишок прострочених відсотків; 393,63 грн. залишок простроченої комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. підтверджуються: ордером адвоката; Договором про надання правової допомоги №43453613 від 02 січня 2025 року (т. 1, а.с. 201-211); платіжною інструкцією №10007 від 03.04.2025 року за надання юридичних послуг згідно акту № 22039000518582 від 02.01.2025 року на суму 6000,00 грн. (т. 1, а.с. 230); додатковою угодою до Договору № 43453613 (т. 1, а.с. 227); детальним описом робіт, виконаних адвокатом Дорошенко М.А. (т. 1, а.с. 206). Отже, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості. Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «Цикл Фінанс» зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved