Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, поданим представником [PERSON] , до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визначити, що [PERSON] належить частка у праві власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, розташовану на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610136800:04:006:0051, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №499851, виданого 05.08.2008 управлінням земельних ресурсів у м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.12.2005 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким успадкував після смерті [PERSON] частину будинку [ADDRESS] з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованого у [ADDRESS] . На іншу частину спадкового майна свідоцтво про прав на спадщину за заповітом видано [PERSON] . На підставі ухвали Львівської міської ради №1688 від 20.03.2018 йому та [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, розташовану на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610136800:04:006:0051, на підставі якої видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №499851 від 05.08.2008. В подальшому, разом з [PERSON] отримали висновок про визначення ідеальних часток у будинку між співвласниками №3/63413 від 21.11.2006, на підставі якого просили присвоїти індивідуальний номер будинку для кожного співвласника, а саме 298А та 298Б. 12.10.2009 Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР видно йому свідоцтво про право власності на індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої до складу спадкового майна увійшла, зокрема, спірна земельна ділянка. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є відповідачі [PERSON] , [PERSON] . З метою належного оформлення спадкових прав спадкоємцями, звернувся до нотаріуса із заявою, якою підтвердив за померлою [PERSON] ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, розташовану на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610136800:04:006:0051. Таким чином, співвласниками вказаної земельної ділянки на даний час є [PERSON] (1/3 частка) та [PERSON] (1/6 частка). Звернувшись до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на належну частку спірного майна, отримав відмову, оскільки його частка у праві спільної сумісної власності не визначена. Проте, в добровільному порядку відповідачі відмовляються підтвердити за ним право на частку земельної ділянки. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25.04.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, остання подала до суду заяву про проведення розгляду справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровували. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За умовами ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного у праві власності є спільною сумісною власністю ( ч. 1 ст. 368 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 1 ст. 86 ЗК України встановлено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13.12.2005 державним нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-2118, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] частину будинку [ADDRESS] . Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №499851 від 05.08.2008, земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення обслуговування житлового будинку, на підставі ухвали Львівської міської ради від 20.03.2008 №1688 належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про право власності серії № [NUMBER] від 12.10.2009 та витягу ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.11.2009 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . 29.09.2015 [PERSON] звернувся до Першої львівської державної нотаріальної контори із заявою, як співвласник земельної ділянки площею 0,1000 га, наданої для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться на [ADDRESS] , на якій розташований будинок [ADDRESS] , що належить [PERSON] , та будинок [ADDRESS] , що належить йому, якою підтвердив за померлою [INFO] [PERSON] право власності на ідеальну частку вищевказаної земельної ділянки. Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка площею 0,1000 га з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, розташована на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610136800:04:006:0051, було об`єктом спільної сумісної власності, домовленості про поділ такого майна, що перебувало у спільній сумісній власності між співвласника позивачем та [PERSON] , право власності на частку якої після її смерті набули відповідачі, не було, відповідно їх частки на таке майно є рівними. З огляду на наведене, за відсутності заперечень відповідачів, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог, відтак позов слід задовольнити та визначити, що [PERSON] на праві власності належить частка у праві власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, розташовану на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610136800:04:006:0051. Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved