Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

У лютому 2025 року в системі «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», через адвоката Боденко А.А. (свідоцтво, ордер а.с.61,62), подало позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17486-06/2024 від 16 червня 2024 року в сумі 30 450,00 грн, з яких 7 000,00 грн заборгованість за кредитом, 9 450,00 грн - за нарахованими процентами, 14 000,00 грн - пеня. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 17486-06/2024. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 30 жовтня 2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено Договір факторингу № 30102024, відповідно до умов якого право вимоги, зокрема і за Договором № 17486-06/2024 від 16 червня 2024 року. Відповідно до умов кредитного Договору відповідач отримав кредит в сумі 7 000,00 грн, строк кредитування - 120 днів, дата погашення кредиту - 13 жовтня 2024 року; денна процентна ставка - 1,50 %, яка застосовується в межах строку кредиту. Відповідно до п. 1.6 кредитного Договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Видача кредиту відповідачу була здійснена Товариством онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт Товариства: https:// starfin.com.ua (п.2.2 кредитного Договору). Факт перерахування коштів за Договором №17486-06/2024 від 16 червня 2024 року підтверджується квитанцією про зарахування № 426752267 від 16 червня 2024 року, з якої вбачається, що 16 червня 2024 року через систему IPay платником ТОВ STARFINANCEGROUPLLC, Код ЄДРПОУ: 44022416 було перераховано 7 000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER]. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості (додається). Позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» заборгованість в сумі 45 450,00 грн; витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 7 000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху (а.с.73,74). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 80,81). Суд відповідачу на адресою його реєстрації (а.с.72) направляв ухвалу суду про відкриття провадження, поштове відправлення повернулось до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінчення терміну зберігання» від 27 березня 2025 року (а.с.85). У постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 з посиланням на практику Європейського суду з прав людини у справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) висловлено правову позицію про те, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідача та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 Цивільного Кодексу (ЦК) України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Судом встановлено, що 16 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 17486-06/2024, який підписано шляхом введення одноразового ідентифікатораW2519 (а.с.19-25). Згідно п. 1.1. кредитного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. У п. 1.2. кредитного Договору вказано, що кредит надається строком на 120 днів, а датою надання кредиту є 16 червня 2024 року, дата погашення кредиту - 13 жовтня 2024 року. Згідно з п. 1.4 кредитного Договору за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом, тип процентної ставки: фіксована. У п. 1.4.1. кредитного Договору зазначена денна процентна ставка, яка становить 1,50%, застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2. цього Договору. Також, [PERSON] 16 червня 2024 року підписав одноразовим ідентифікатором W2519 додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 17486-06/2024, яким є графік платежів, а також паспорт споживчого кредиту (а.с.16-18, 26-27). Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на платіжну картку № [NUMBER] , яка указана останнім у Заявки-анкеті клієнта (а.с.13). Перерахування кредитних коштів в сумі 7 000,00 грн, підтверджується квитанцією про зарахування № 426752267 від 16 червня 2024 року (а.с. 15). 30 жовтня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено Договір факторингу № 30102024, відповідно до умов якого право вимоги до боржників, які виникли у клієнта наслідок невиконання боржниками умов Кредитних договорів, передається фактору (а.с.47-55). Відповідно до Акта приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників від 30 жовтня 2024 року до Договір факторингу № 30102024, кількість відступлених прав грошової вимоги - 5667, загальна сума заборгованості - 77 712 388,00 грн (а.с. 56). Згідно з витягом з акта приймання-передачі прав № 1 від 30 жовтня 2024 року до договору Факторингу № 30102024 від 30 жовтня 2024 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним Договором № 17486-06/2924 становить 30 450,00 грн, з яких 7 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 9 450,00 грн - за нарахованими процентами, 14 000,00 грн - пені (а.с.57). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 17486-06/2924 від 16 червня 2024 року, нарахування процентів в сумі 9 450,00 грн здійснено за період кредитування (а.с.33,34). Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 04 грудня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» направляло відповідачу [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним Договором (а.с.35, 36). Судом встановлено, що відповідач прострочив сплату кредитних коштів та процентів за користування кредитом, тому позовні в цій частині є обґрунтованими. Що стосується вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. З огляду на вказані норми, позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафів, пені) у період дії в Україні воєнного стану, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені (штрафу) в сумі 14 000,00 грн до задоволення не підлягають. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: необхідно стягнути тіло кредиту 7 000,00 грн та відсотки в розмірі 9 450,00 грн, всього - 16 450,00 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатив 2 422,40 грн. (а.с.71) судового збору, які просив стягнути з відповідача на його користь. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково ( 54 %), то з відповідача на користь позивача у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 308,09 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з пунктами 1, 2, 6 частини першої статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Частинами третьою, п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Представництво та захист позивача здійснювала адвокат Боденко А.А. на підставі договору про надання правової допомоги № 3 від 28 листопада 2024 року, укладеного з ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (а.с. 63-64). Згідно з договором про надання правової допомоги від 28 листопада 2024 року адвокат зобов`язався надавати правову допомогу у справах щодо стягнення заборгованості з боржників згідно Реєстру боржників; здійснювати її представництво та захист, оплата послуг проводиться в розмірі 7000,00 грн (п.3.1). Надано детальний опис робіт, а саме відносно відповідача [PERSON] , де вартість наданих послуг визначено у розмірі 7 000,00 грн, витрачений час - 4 год. (а.с.68). Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 20 грудня 2024 року до договору про надання правничої допомоги від 28 листопада 2024 року, на виконання умов договору надані послуги щодо підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] , розмір витрат на оплату вартості наданої правничої допомоги - 7 000,00 грн (а.с.66). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин, обсяг та обґрунтованість підготовлених позивачем документів, їх значення для розгляду справи, часткове задоволення позовних вимог, витрати на правничу допомогу мають складати 3 000,00 грн.

Outcome: partial