Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивачка та її представниця звернулися до суду з даним позовом, в якому просили: - позбавити [PERSON] , уродженця м. Луганськ, батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Стіробільськ, Старобільського району, Луганської області; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і аліменти виплачувати матері дитини [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області 03.02.2015 року, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Сторони [PERSON] , та [PERSON] , перебували у шлюбі з 18.09.2009 року. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 05.02.2021 року по справі №431/255/21 шлюб між сторонами розірваний. 13.05.2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ., що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.05.2023року. Фактично з часу народження дитини та по теперішній час, [PERSON] , батьківського піклування та турботи до сина не приділяв, проживав окремо від сім`ї. [PERSON] , самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не виховував дитину та не цікавився його життям, спілкувався з сином останній раз в 2018 році. На теперішній час дитина перебуває на повному утриманні матері [PERSON] . Всі питання щодо виховання неповнолітньої дитини вирішуються [PERSON] , самостійно, без участі та підтримки з боку [PERSON] . Ініціативи у спілкування, матеріальному забезпеченні та в вихованні [PERSON] , не виявляє. [PERSON] , намагалась звернути увагу батька дитини - [PERSON] , на необхідність спілкування з сином, проте, він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина не знає його та фактично не має емоційної прив`язаності до [PERSON] , та майже не пам`ятає його. Дитина вважає матір своєю єдиною родиною, а [PERSON] , як рідну людину, не асоціює. [PERSON] , лише на папері є батьком дитини, проте він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, зовсім не спілкується з дитиною, не забезпечує дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться успішністю в пізнанні світу, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти та навіть не намагається створити належні матеріально-побутові умови для сина. Позивачка вважає, що зазначені факти слід розцінювати як ухилення батька від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги, в частині позбавлення батьківських прав підтримала повністю, а вимоги про стягнення аліментів просила залишити без розгляду. Представник позивачки в судовому засіданні, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представнця третьої особи в судовому засіданні, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечила. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив і не подав відзив на позовну заяву. Свідок [PERSON] , яка являється бабусею [PERSON] , [INFO] допитана в судовому засіданні, показала, що [PERSON] , являється її рідною донькою, а [PERSON] , її онуком. Її донька [PERSON] , з 2014 року пішла в декретну відпустку, потім [INFO] народився її онук [PERSON] . Після народження її онука, вона разом з своїм чоловіком, забрали доньку та онука з пологового будинку. Під час зазначених подій, а також і подальших [PERSON] , її зять не з`являвся та не навідував новонародженого сина. В подальшому її донька та онук виїхали до м. Лебедина, Сумської області, де з зятем ніяких стосунків не підтримували. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, представницю позивачки, представницю третьої особи, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Сторони [PERSON] , та [PERSON] , перебували у шлюбі з 18.09.2009 року. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 05.02.2021 року по справі №431/255/21 шлюб між сторонами розірваний. 13.05.2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ., що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.05.2023року. Фактично з часу народження дитини та по теперішній час, [PERSON] , батьківського піклування та турботи до сина не приділяв, проживав окремо від сім`ї. [PERSON] , самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не виховував дитину та не цікавився його життям, спілкувався з сином останній раз в 2018 році. На теперішній час дитина перебуває на повному утриманні матері [PERSON] . Всі питання щодо виховання неповнолітньої дитини вирішуються [PERSON] , самостійно, без участі та підтримки з боку [PERSON] . Ініціативи у спілкування, матеріальному забезпеченні та в вихованні [PERSON] , не виявляє. [PERSON] , намагалась звернути увагу батька дитини - [PERSON] , на необхідність спілкування з сином, проте, він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина не знає його та фактично не має емоційної прив`язаності до [PERSON] , та майже не пам`ятає його. Дитина вважає матір своєю єдиною родиною, а [PERSON] , як рідну людину, не асоціює. [PERSON] , лише на папері є батьком дитини, проте він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, зовсім не спілкується з дитиною, не забезпечує дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться успішністю в пізнанні світу, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти та навіть не намагається створити належні матеріально-побутові умови для сина. Зазначені факти доводяться характеристикою за підписом директора Лиманського ліцею Старобільської міської ради Луганської області, [PERSON] , [INFO] , навчався в Лиманському ліцеї з 1 по 3 клас (з 01.09.2020 року по 31.05.2023 року). Мати, [PERSON] , брала активну участь у навчанні та вихованні сина. Батько [PERSON] , жодного разу не контактував з класним керівником, не цікавився успіхами та потребами дитини. Вихованням сина впродовж зазначеного періоду займалася виключно мати. Відповідно до довідки Лебединського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №5 Лебединської міської ради Сумської області за підписом директора, зазначено, що [PERSON] сама виховує сина [PERSON] , [INFO] , учня 5-а класу закладу. Батько, [PERSON] - участі у вихованні сина не бере, жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням дитини, не спілкувався із класним керівником та вчителями. Питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина розглядалося органом опіки та піклування виконавчого комітету Лебединської міської ради, за висновком якого, затвердженим рішенням міської ради від 21.05.2025 № 175, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] . Відповідно до вимог\~ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4\~ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що доводиться належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які в ході судового розгляду спростовані не були, а тому вважає необхідним позов про позбавлення батьківських прав, задовольнити у повному обсязі. Крім цього, суд вважає за доцільне, заявлені вимоги, щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь матері дитини [PERSON] , залишити без розгляду. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved