Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Представник позивача - адвокат Сікорський М.М. звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 20.11.2010 перебував у шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 14.04.2016 (справа № 328/1405/16-ц). Фактично у 2015 році [PERSON] та [PERSON] розлучились та майже повністю припинили спілкування та побачення. При цьому, позивач з сином залишились мешкати за адресою: [ADDRESS] , натомість відповідачка змінила місце проживання та оселилась за адресою: [ADDRESS] , де визначено її місце реєстрації. Лише в інтересах дитини спілкування між колишнім подружжям повністю не припинялось та [PERSON] навідувала сина та проводила з ним час. Але невдовзі дані зустрічі припинились. Належні відносини матері з сином повністю відсутні на протязі 8-ми років. З середини 2016 року відповідачка має іншу сім`ю та дітей та вона перебуває у офіційному шлюбі з 2017 року. З того часу, син, [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на повному його утриманні. Відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не бере участі у її виховані та розвитку. Всі речі, необхідні для проживання та навчання дитини, позивач купує самостійно, також він повністю забезпечує сина у фінансовому плані. Тому, з метою захисту права дитини на належне утримання з боку матері, яка проживає окремо, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. З 2017 року відповідачка не несе ніякої відповідальності за розвиток дитини та ніяким чином не бере участі у його вихованні. Тривалий період часу, [PERSON] жодним чином не має відношення до [PERSON] . Відповідачка участі у вихованні власного сина не приймає, станом здоров`я та навчанням дитини не цікавиться. Також, по відношенню до дитини з боку відповідачки, відсутня материнська любов та будь-який вклад у виховання та розвиток дитини. Окрім цього, [PERSON] , на протязі значного часу, матеріальну допомогу сину не надає. З кінця 2022 року позивач почав проживати з [PERSON] , з якою уклав шлюб 16.06.2022 року та створив нову сім`ю. На час їх знайомства, початку спільного проживання та подальшого укладання шлюбу, [PERSON] вже мала сина, [PERSON] , [INFO] . [INFO] у подружжя народилась спільна дитина, [PERSON] . [PERSON] навчається у 6 класі Первомайської гімназії № 9 Первомайської міської ради Миколаївської області. За період навчання, відповідачка жодного разу не відвідувала батьківські збори та свята, не цікавилась успішністю свого сина та не брала участі у вихованні дитини. Крім цього, не цікавиться та не приймає участі у додаткових заняттях та хобі [PERSON] . Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття ним освіти, та інше. Крім того зазначає, що метою позбавлення батьківських прав відповідачки слугує неможливість отримання від неї дозволу на: отримання паспорту громадянина України після досягнення 14-річного віку ( [INFO] ); виїзд [PERSON] за кордон для навчання, спортивних змагань та відпочинку, та іншого. Відповідачка на зв`язок не виходить та отримати від неї будь яких документів на згоду та виїзд дитини за кордон не має можливості. Позивач та його представник - адвокат Сікорський М.М. в судове засідання не з`явились, проте представник позивача надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про згоду про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , в якій також просила проводити судові засідання без її участі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника органу опіки та піклування, заяву просить задовольнити. Суд розцінює подану відповідачкою заяву як визнання позову. Відповідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 20.11.2010 перебували у шлюбі. В період шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданою Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. Згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14.04.2016 (справа №328/1405/16-ц), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З характеристики №43 на [PERSON] від 17.03.2025 року, виданої виданого головою квартального комітету [PERSON] , встановлено, що за період проживання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] характеризується позитивно. З характеристики на [PERSON] від 20.03.2025 №02-05/87, виданої директором Первомайської гімназії №9 Первомайської міської ради Миколаївської області, встановлено, що [PERSON] характеризується позитивно, вихованням дитини займається виключно батько, мати проживає в іншій країні і не приймає участі у житті хлопчика. Згідно декларації №001-МХК7-95АО від 03.11.2022 про вибір лікаря, який надає первинну допомогу, встановлено, що законним представником пацієнта [PERSON] , [INFO] , є його батько [PERSON] . З заяв [PERSON] та [PERSON] від 25.03.2025 року, які є знайомими [PERSON] , встановлено, що вихованням [PERSON] займається його батько, мати з ними не проживає, участі у вихованні дитини не бере. З письмового висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради № 4425/3.1-25 від 02.07.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, в силу ст.ст.180-183 СК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з для пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved