Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в якому просила визнати за нею право на завершення приватизації земельних ділянок у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивуює тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт та призначив своїм спадкодавцем позивачку. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на дві земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,25 га для ведення підсобного господарства, яке він набув відповідно до рішення 17 сесії 21 скликання Івашковецької сільської ради № 1 від 01 квітня 1994 року. Позивачка спадщину прийняла, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Тому звернулися до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою суду\~від 02\~травня 2025року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 22 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 02 червня 2025 року продовжено розгляд справи. Ухвалою суду від 25 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивачки участі, позов підтримує. Відповідач свого представника у судове засідання не направив будучи належним чином повідомленим про таке, відзиву на позовну заяву не подав. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер [PERSON] (а.с.6 на звороті). До дня смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований один в [ADDRESS] (а.с.7). [PERSON] заповів усе своє майно позивачці (а.с.7 на звороті). Рішенням Івашковецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №121 від 07 травня 1993 року виділено [PERSON] на полі №471 земельні ділянки для розширення та ведення особистих підсобних господарств загальною площею 0,50 га (а.с.10). Рішенням Івашковецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №3 від 24 червня 1993 року передано [PERSON] у приватну власність та користування земельні ділянки загальною площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.11). Рішенням Івашковецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №1 від 01 квітня 1994 року внесено зміни та доповнення в додатки рішень від 24 червня 1993 року №2 в частині визначення розміру земельних ділянок, які передаються у приватну власність та користування громадян, а саме №479 [PERSON] площа 0,50 га: для обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення підсобного господарства 0,25 га (а.с.8 на звороті). Із матеріалів спадкової справи №294-2003 видно, що позивачка звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 05 березня 2025 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.24-33). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що знаходиться в користуванні [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на майно (а.с.8). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачів із даним позовом до суду. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.\~1216\~ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлому [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Отже, це право переходить у спадок його спадкоємцю за заповітом, яка прийняла спадщину відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved