Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову позивач [PERSON] вказав, що за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належав його матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області 13 вересня 2011 року. За свого життя мати склала заповіт від 25 лютого 2020 року, за яким усе своє майно вона заповіла йому, [PERSON] . Але [INFO] його мати померла. На час її смерті він, [PERSON] , постійно проживав з нею та вів з матір`ю спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Та навіть після смерті матері він залишився проживати в її будинку, сплачує комунальні послуги та податок на землю. Тому він вважає, що як спадкоємець за заповітом спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами він у належний спосіб прийняв після смерті матері. Але виявилось, що для оформлення свої спадкових прав на нерухоме майно він повинен був звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом для встановлення факту проживання з матір`ю та визнання права власності на спадщину. Ухвалою від 18 квітня 2025 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачу був встановлений строк у 15 днів від дні отримання копії ухвали про відкриття провадження в справі для подання відзиву. Відповідачем Люботинська міська рада Харківської області протягом встановленого судом строку відзив на позов не подала. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але завчасно подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Спірним є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13 вересня 2011 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області. Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок було зареєстровано 19 вересня 2011 року, що підтверджується витягом Люботинського БТІ про державну реєстрацію прав № 31343947 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 420024053 від 27 березня 2025 року. Як вбачається з технічного паспорту, який був виготовлений КП «Люботинське БТІ» станом на 05 березня 2025 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташовані житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1», з ґанком літ. «а», загальною площею 46,50 кв.м., житловою площею 15,00 кв.м., та господарські будівлі сараї літ. «Б», літ. «В» та літ. «Е», погріб літ. «б», душ літ. «Г», вбиральня літ. «Д», сарай хвіртка №1, огорожа №3, колодязь №4. [PERSON] померла [INFO] у віці 88 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 18 червня 2024 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: за адресою: [ADDRESS] . За життя, 25 лютого 2020 року, [PERSON] зробила заповіт, згідно з яким все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день смерті, заповіла [PERSON] , який є позивачем по даній справі. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області 25 лютого 2020 року. Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Отже, спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається з спірного житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] , син спадкодавці. Родинні відносини [PERSON] з матір`ю [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим повторно 14 березня 2025 року Харківським відділом державної РАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 29 квітня 2025 року після померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем може бути підтверджено відміткою у паспорті такого спадкодавця про реєстрацію його місця проживання разом зі спадкодавцем або довідкою органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. В будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] , наявні записи про постійне місце проживання за вказаною адресою [PERSON] , [INFO] ; інші особи не зареєстровані. Разом з тим, в справі наявний акт органу самоорганізації населення № 34 від 10 березня 2025 року, засвідчений головним спеціалістом відділу забезпечення діяльності виконкому та внутрішньої політики 27 березня 2025 року, відповідно до якого [PERSON] на день смерті своєї матері [PERSON] постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2018 року, вів з нею спільне господарство та піклувався про свою матір,ю яка була людиною похилого віку. Таким чином, аналізуючи вказані вище документи, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] постійно проживав разом із своєю матір`ю [PERSON] на день її смерті [INFO] , тобто на час відкриття спадщини. А тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , тому задовольняє позов повністю і визнає за ним право власності на вказаний житловий будинок, в поряду спадкування за заповітом. Задовольняючи позовні вимоги, суд має вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Так, позивачем [PERSON] сплачено за подання до суду вимоги майнового характеру 5453,49 грн та за подання вимог немайнового характеру 605,60 грн. Враховуючи, що ціна позову була визначена вартістю спірного житлового будинку в сумі 245349,00 грн, відповідно сума судового збору, яка підлягала сплаті при зверненні до суду з вимогою майнового характеру, складає 2453,49 грн. Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення сплаченої суми судового збору в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Тому суд вважає за необхідне повернути позивачу суму судового збору в розмірі 3000,00 грн., яка була надміру сплачена при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved