Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Череватий П. М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчий комітет Тернопільської міської ради (далі орган опіки та піклування), в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, за час перебування в шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] , який після розірвання шлюбу в грудні 2022 року залишився проживати разом із нею. З часу розірвання шлюбу [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям сина, його здоров`ям, навчанням, не займається його вихованням, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною та матеріально не забезпечує. Відповідач систематично погрожує їй та її близьким родичам насильством, ображає їх нецензурною лайкою. [PERSON] також чинить перешкоди у взаємодії з органами державної влади та місцевого самоврядування в питаннях, що стосуються дитини, відмовляє в наданні дозволу на реєстрацію місця проживання сина. Окрім того, постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 26.09.2024 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП за зберігання наркотичних засобів (канабісу). Зважаючи на свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, те, що [PERSON] фактично самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення сина, вважає, існують достатні підстави для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи агресивну поведінку відповідача та створення вищевказаних перешкод у питаннях, пов`язаних з дитиною, позбавлення батьківських прав [PERSON] також відповідатиме інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.01.2025\~року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом та призначено в справі підготовче засідання. Цією ж ухвалою органу опіки та піклування, виконавчому комітету Тернопільської міської ради, доручено надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, який виник між сторонами. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.05.2025\~року в справі закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті. Також цією ухвалою задоволено клопотання представника позивача про допит свідків та викликано в судове засідання для допиту [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Череватий П. М. у судовому засіданні підтримали позов з мотивів, наведених у позові. [PERSON] додатково пояснила, що [PERSON] перестав спілкуватися із сином приблизно за рік до офіційного розірвання шлюбу. Жодної матеріальної допомоги дитині відповідач не надає. Причиною розірвання шлюбу слугувало, серед іншого, те, що [PERSON] схильний до вживання наркотичних засобів та алкоголю. Відповідачу відомо про розгляд цієї справи судом, проте результат вирішення спору [PERSON] нецікавий. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, висновок органу опіки та піклування № 487 від 09.04.2025 року підтримує. Суд встановив такі обставини. Сторони перебували у шлюбі, який розірвано заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.12.2022 року (справа № 607/14494/22). Від вказаного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.2017 року. Згідно з актом обстеження житлових умов № 88 від 31.12.2024 року позивачка [PERSON] разом із сином [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Згідно з відповіддю КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Тернопільської міської ради № 01.1-04/1582 від 30.12.2024 року [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] , перебуває на обліку у лікаря-педіатра амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 15 КНП «ЦПМСД» ТМР. Декларацію про вибір лікаря укладено з матір`ю дитини [PERSON] (позивачка). З рапорту лікаря-педіатра відомо, що на прийом до лікаря з приводу захворювання дитина приходила в супроводі матері. Батько дитини, [PERSON] , на профілактичні огляди та у випадку хвороби не супроводжував дитину до лікаря та не цікавився станом здоров`я дитини. Згідно з довідкою Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 30 Тернопільської міської ради № 14 від 24.03.2025 року [PERSON] , [INFO] , відвідував вказаний заклад дошкільної освіти з 23.10.2019 року до 31.08.2023 року. Розвитком та успіхами дитини цікавилися мати дитини [PERSON] , а також дідо, які вчасно приводили і забирали дитину, відвідували батьківські збори та святкові заходи у закладі. Батька дитини, [PERSON] , працівники закладу жодного разу не бачили. Він не брав жодної участі у вихованні сина. Відповідно до довідки № 485 від 18.12.2024 року, виданої директором Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. № 22, [PERSON] , [INFO] , навчається в 2 класі вказаного навчального закладу. Батько [PERSON] [PERSON] за період навчання сина у школі не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням дитини та не спілкувався із вчителями. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 14.03.2025 року [PERSON] є учнем школи англійської мови «Busy bee». За період навчання дитини єдиним платником за навчання була мати дитини [PERSON] . Батько, [PERSON] , ніколи не звертався стосовно питань, пов`язаних із навчанням дитини, не цікавився перебігом освітнього процесу та не комунікував із адміністрацією чи викладачами школи. Усі питання, включно з оплатою за навчання, вирішувалися виключно з матір`ю дитини. Згідно з довідкою Громадської організації «Футбольний клуб Біскупа» від 27.03.2025\~року [PERSON] відвідує футбольний гурток ГО «Футбольний клуб Біскупа». За період навчання в спортивній школі єдиним платником за навчання дитини була мати [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , не цікавився успіхами сина, не комунікував з тренерами, не здійснював оплату. 07.01.2025 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області видав судовий наказ (справа № 607/206/25) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.01.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Зі змісту талону-повідомлення єдиного обліку № 31348 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.11.2022 року видно, що 28.10.2022 року о 21:09 год [PERSON] , житель [ADDRESS] , звернувся в поліцію із повідомленням про конфлікт із [PERSON] , який намагався пошкодити автомобіль заявника, погрожував [PERSON] фізичною розправою та висловлювався стосовно неї нецензурною лексикою. Вказану заяву зареєстровано в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції» (журналі єдиного обліку) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області за № 31348. На підтвердження доводів про те, що відповідач [PERSON] систематично погрожує позивачці та ображає її нецензурною лайкою, до позовної заяви долучено скришноти листування в мобільних застосунках «Telegram» та «Viber». Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 26.09.2024\~року в справі № 603/600/24 [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП (незаконне зберігання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 60 годин громадських робіт. Постанова суду набрала законної сили 08.10.2024 року. Згідно з висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 487 від 09.04.2025 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вищевказаного висновку видно, що [PERSON] не з`явився на засідання комісії з питань захисту прав дитини, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення засідання, про причини своєї відсутності не повідомив. Дослідивши надані позивачкою докази, зважаючи на рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, а також з метою захисту інтересів дитини, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] надала суду показання, що вона знайома з [PERSON] приблизно два роки. Вони працюють разом та проживають в сусідніх будинках. Проте за вказаний період свідок жодного разу не бачила відповідача. Під час перебування в гостях у [PERSON] чи під час спільного проведення дозвілля вона також жодного разу не чула, щоб син позивачки згадував чи запитував про батька. Зі слів [PERSON] свідок знає, що відповідач не цікавиться дитиною, не займається її вихованням, а також зловживає наркотичними засобами. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] , який є батьком позивачки, надав показання, що згодом після народження сина відповідач почав зловживати алкоголем, часто ображав [PERSON] . Після припинення шлюбу між сторонами свідок востаннє бачив відповідача в грудні 2021 року. Тоді [PERSON] зателефонувала йому і повідомила, що [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння вчинив скандал за місцем її проживання (м.\~Тернопіль). Згодом свідок відвіз нетверезого [PERSON] додому. [PERSON] пояснив, що відповідач не бере жодної участі у виховані сина. Також свідку відомо, що [PERSON] декілька разів зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на зміну місця реєстрації сина, оскільки хоче зареєструвати його в м.\~Тернополі, там, де вони фактично проживають. Проте відповідач відмовляв у цьому. Через це в [PERSON] виникали труднощі у влаштуванні сина в дитсадок та школу. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, надала показання, що востаннє бачила [PERSON] взимку 2021 року. Тоді їй з чоловіком зателефонувала позивачка і повідомила про те, що [PERSON] прийшов до неї в стані сп`яніння. Згодом вона з чоловіком приїхала до дочки. [PERSON] (батько позивачки) забрав відповідача додому, а вона лишилася разом із дочкою. Свідок пояснила, що вихованням [PERSON] займається [PERSON] , а також дідо дитини [PERSON] . На святкування днів народження [PERSON] відповідач не приходить, жодних подарунків сину не дарує. Давид в її присутності також ніколи не згадував та не запитував про батька. Зі слів чоловіка свідку відомо про те, що [PERSON] вживав наркотичні засоби. Допитаний в судовому засіданні малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , пояснив суду, що востаннє бачив батька, коли ходив у дитсадок. Де зараз батько він не знає. Яких-небудь позитивних спогадів про батька в нього немає, проте пригадує випадок, коли батько бив матір. Також [PERSON] вказав, що колись, ще у дитсадку, батько привозив йому подарунки. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Приписами ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який суд може застосувати у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері (висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року в справі № 211/559/16-ц). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові від 26.01.2022 року (справа № 203/3505/19) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що, за загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною (див. постанову Верховного Суду від 19.02.2025 року у справі № 147/277/24). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям сина, не піклується про його фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дитині необхідний медичний догляд. Малолітній [PERSON] проживає і виховується в стійкому сімейному середовищі матері [PERSON] , яка створила належні умови для фізичного і духовного розвитку дитини. Поряд з цим в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що протягом розгляду цієї справи судом ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків змінилось. Відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надав. Оцінюючи встановлені обставини справи, поведінку та відомості про особу відповідача, суд висновує, що [PERSON] не цікавиться життям сина та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що є наслідком його винної поведінки і що слугує підставою для позбавлення його батьківських прав. Отже, у цій справі наявні виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Дослідивши та проаналізувавши наявні в справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів в їх сукупності, заслухавши в судовому засіданні думку малолітнього [PERSON] , зважаючи на висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. У силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 968,96 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved