Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання в якому просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною 3-річного віку, а саме до [INFO] , в розмірі1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з березня 2022 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем, [PERSON] , в яких [INFO] народився їхній син - [PERSON] . У січні 2024 року сторони припинили спільне проживання, після чого відповідач перестав брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Позивач наголосила, що дитина проживає разом з нею, вона самостійно забезпечує її утримання та не має можливості працювати у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за малолітньою дитиною. Водночас відповідач, який є працездатним, здоровим і має можливість отримувати дохід, жодної матеріальної допомоги на користь дитини або матері дитини не надає. Посилаючись на положення статей 180, 181, 150 Сімейного кодексу України, позивач вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, забезпечити її фізичний, духовний і моральний розвиток, а також створити умови для здобуття повної загальної середньої освіти. Крім того, відповідно до частини другої статті 84 Сімейного кодексу України, особа, з якою проживає дитина, має право на утримання від другого з батьків до досягнення дитиною трирічного віку. Оскільки добровільного врегулювання питання сплати аліментів не відбулося, позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на власне утримання - у такому ж розмірі до досягнення дитиною трьох років. На судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені у позовній заяві вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник пояснив, що відповідач, будучи біологічним батьком дитини, фактично усунувся від участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні після припинення спільного проживання з позивачем. Зазначив, що дитина є малолітньою, постійно проживає разом із матір`ю, яка не має можливості працювати через необхідність здійснення постійного догляду за дитиною. Крім того, представник позивача звернув увагу суду на те, що відповідач є працездатним, не має інших утриманців, його стан здоров`я не перешкоджає здійсненню трудової діяльності, а відтак він має реальну можливість сплачувати аліменти як на утримання дитини, так і на утримання матері дитини до досягнення трирічного віку. З огляду на викладене, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів на утримання матері дитини у такому ж розмірі до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. Враховуючи думку позивача, який не заперечив, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за доцільне провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Вислухавши представника, позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає\~задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] , під час спільного проживання позивача та відповідача без реєстрації шлюбу, народилась спільна дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно довідки № 631 від 26.12.2024 року дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до Відповіді № 1516736 від 26 червня 2025 року, 08:30:12 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, наданої на запит щодо [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2025 року підтверджено отримання ним доходів з різних джерел. Так, у січні 2024 року [PERSON] ТОВ «АКВАКАПІТАЛ» було нараховано заробітну плату в розмірі 30137,76 грн, з якої утримано і перераховано податок у сумі 5424,80 грн. У тому ж місяці та в лютому 2024 року відповідач також отримав по 2000 грн соціальних виплат від Управління праці та соціального захисту населення Саксаганського району у місті Кривий Ріг. З грудня 2024 року [PERSON] почав отримувати грошове забезпечення як військовослужбовець військової частини [NUMBER] . У грудні 2024 року відображено джерело доходу, однак суми нарахувань не зазначено. У січні 2025 року йому було нараховано та виплачено 23276,72 грн, з яких утримано податок у розмірі 4189,81 грн. У лютому 2025 року виплати становили 38876,80 грн, у березні та квітні по 20489,70 грн щомісяця, а в травні 49489,70 грн. З усіх зазначених сум належним чином утримано та перераховано податки. Таким чином, документально підтверджено, що відповідач є платоспроможною особою, з грудня 2024 року проходить військову службу та отримує регулярний дохід у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця. Це свідчить про наявність у нього реальної можливості здійснювати фінансову участь в утриманні як своєї дитини, так і матері дитини до досягнення нею трирічного віку. Позивачка на даний час не працює та доглядає за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, відповідно, потребує матеріальної допомоги на утримання дитини та власне утримання. Відповідач будучі працездатною особою, маючі належне здоров`я, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини не надає, хоча фактично має таку змогу як і обов`язок. Положеннями\~статті 84 СК України\~передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2\~ст. 91 СК України\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84\~та статей\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та позивачки обґрунтованими частково та такими, що підлягають задоволенню у межах 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача. Судом враховано, що позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює з об`єктивних причин, оскільки здійснює постійний догляд за малолітньою дитиною, яка ще не досягла трирічного віку. Наявність на її утриманні спільної дитини сторін підтверджується матеріалами справи. Водночас суд бере до уваги, що стягнення з відповідача заявленої частки аліментів і на утримання дитини, і на утримання матері дитини у загальному розмірі, що фактично дорівнює половині його доходу, було б надмірним і несправедливим. Це пов`язано з тим, що відповідач проходить військову службу, а отже, має забезпечувати власне утримання, несе витрати, пов`язані з проходженням служби, а також потребує коштів для забезпечення інших життєвих потреб. З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у межах, які водночас відповідають інтересам дитини та матері, а також не створюють для відповідача надмірного фінансового навантаження. Враховуючи принцип справедливості та співмірності інтересів обох сторін, суд дійшов висновку, що визначення розміру аліментів на утримання позивачки у 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача та на утримання дитини у 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача є обґрунтованим, справедливим і таким, що враховує одночасно: необхідність забезпечення позивачки як матері дитини, яка не має інших джерел доходу та не може працювати з об`єктивних причин, наявність у відповідача реальної можливості надавати допомогу. Отже, з урахуванням сукупності наведеного, суд вважає за можливе задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку та стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку, а саме до [INFO] , в розмірі1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу). При вирішенні спору суд також враховує, що після досягнення дитиною трирічного віку та припинення стягнення аліментів на утримання матері, розмір аліментів на утримання дитини може бути переглянутий у встановленому законом порядку. Такий перегляд можливий у разі зміни обставин, які мають істотне значення, зокрема зміни матеріального чи сімейного стану сторін, збільшення потреб дитини або інших законних підстав, передбачених статтями 192, 194 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 84-86, 88, 91 СК України та

Outcome: partial