Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. 16.12. 2024 представник ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» Лановий Є. М., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 100979982 від 28.11.2020 у розмірі 15 582, 38 грн та судові витрати, з яких: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.11.2020 в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «МІЛОАН» подано заявку на отримання кредиту №100979982, після чого ТОВ «МІЛОАН» направило відповідачці електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідачка підтвердила прийняття умов договору про споживчий кредит №100979982 від 28.11.2020, який також знаходиться у власному кабінеті відповідачки на офіційному вебсайті. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору відповідачка отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами та Правилами, розміщеними на вебсайті Товариства, які є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, відповідачка уклала кредитний договір (індивідуальна частина) №100979982 від 28.11.2020 з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення №24578755 від 28.11.2020 відповідачці були перераховані кредитні кошти на її картковий рахунок у сумі 10\~000,00 грн. 29.07.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи фінанс» уклали договір відступлення №05Т відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право грошової вимоги ТОВ «Діджи фінанс» до відповідачки за кредитним договором №100979982 від 28.11.2020, відповідно товариство набуло права вимоги до відповідача. Відповідно до витягу з Додатку до Договору відступлення права вимоги № 05Т від 29.07.2021, ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №100979982 від 28.11.2020 в розмірі 15\~582,38 грн, з яких: 5\~120,00 грн - сума заборгованості за тілом; 10\~462,38 грн - сума заборгованості за відсотками. 24.01.2022 ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» уклали договір факторингу №1/15, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до відповідачки за кредитним договором №100979982 від 28.11.2020. Згідно з п. 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Додатку до договору факторингу, заборгованість відповідачки перед ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» становить 15 582,38 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 120 грн; заборгованість за відсотками 10 462, 38 грн. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання позивач та представник не з`явились, однак подали до суду заяву про рогляд справи без їх участі. Відповідач до суду повторно не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином у передбаченому законом порядку, відомості про час та місце проведення судових засідань були опубліковані на офіційному сайті «Судова Влада» у автоматичному режимі. 02.07.2025 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Солвентіс» від 02.07.2025, за якою просить здійснити заміну найменування позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Солвентіс», посилаючись на те, що рішенням №1778 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг Понг» від 01.07.2025 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг Понг» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс». 03.07.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання, в якому просить зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу на 50% з огляду на те, що сума таких витрат не відповідає вимогам щодо співмірності, обгрунтованості та пропорційності до предмету спору. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 28.01.2025, 13.02.2025 та 26.02.2025 розгляд справи відкладено на 18.03.2025. Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання у справі №936/1433/24 відповідача [PERSON] 18.03.2025 Воловецьким районним судом винесено заочне рішення по справі. 17.04.2025 відповідачка подала заяву про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим що в судові засідання, призначені по справі не змогла з`явитись по незалежним від неї причинах: перебувала на робочому місці у Воловецькій селищній раді, брала участь у виробничих нарадах та засіданнях комісій та не мала змоги прийняти участь у судовому засіданні. Також відповідачка зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 24.02.2022 є безпідставним, а вимоги позивача про їх стягнення, у зв"язку із спливом спеціальної позовної давності є незаконним. Окрім того, на думку відповідачки позовна заява подана позивачем 25.11.2024 з пропущенням загального строку позовної давності терміном в три роки, який минув 18.12.2023, що є підставою для відмови в позові. Ухвалою суду від 13.05.2025 заочне рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 18.03.2025 скасовано, призначено судовий розгляд на 29.05.2025, розгляд справи відкладався до 03.07.2025. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Ухвалою суду від 03.07.2025 заяву ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» задоволено, належним позивачем у справі ухвалено вважати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» замість раніше залученого Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг Понг» у зв`язку із зміною назви. На підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд встановив, що 28.11.2020 [PERSON] на сайті tengo.ua дистанційно в електронній формі заповнила Анкету-заяву на кредит №100979982, відповідно до якої сума кредиту 10 000,00 грн; строк кредиту 18 днів з 28.11.2020 по 16.12.2020. Сума до повернення 13 600,00 грн; комісія за надання кредиту 0 грн, нараховується одноразово за ставкою 0% відсуми кредиту за договором, проценти за користування кредитом 3600,00 грн, нараховуються за ставкою 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 28.11.2020 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладений кредитний договір №100979982, який підписаний [PERSON] електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. ТОВ «МІЛОАН» виконав умови договору про споживчий кредит та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача кошти в розмірі 15 000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 24578755 від 28.11.2020. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №100979982 від 28.11.2020, заборгованість [PERSON] становить 15 582, 38 грн, з яких: 5 120,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 10 462,00 грн сума заборгованості за відсотками. 29.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладений договір відступлення № 05Т, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. З витягу з Додаткудо договору про відступлення прав вимоги №05Т від 29.07.2021 до ТОВ «Діджи фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №100979982 від 28.11.2020 на загальну суму 15 582,38 грн, з яких: 5 120,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 10 462,00 грн сума заборгованості за відсотками. 24.01.2022 між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 до ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» перейшло на підставі договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 право вимоги за кредитним договором №100979982 від 28.11.2020 від ТОВ «Діджи фінанс» на загальну суму 15 582,38 грн, з яких: 5 120,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 10 462,00 грн сума заборгованості за відсотками. 02.09.2024 адвокат Білецький Б. М., діючи в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг», направив на адресу [PERSON] вимогу про необхідність погашення заборгованості в термін до 30.09. 2024 у розмірі 15 582,38 грн. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, якізастосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно дост.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з\~ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК Українивизначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннямист. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд, дослідивши надані позивачем докази, прийшов до висновку, що у відповідачки [PERSON] існує обов`язок перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» (зміна назви відповідно до ухвали суду від 03.07.2025) щодо сплати заборгованості за кредитним договором №100979982 від 28.11.2020 у розмірі 15 582, 38 грн, з яких: 5 120 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 10 462 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, заперечень проти позову відповідач не надав, надані позивачем розрахунки заборгованості за договорами, відповідачем жодним чином спростовано не було. Крім цього, доказів на підтвердження чи спростування обставини щодо не укладення договорів матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей\~12,\~81 ЦПК України\~є його процесуальним обов`язком. Зважаючи на встановлену\~статтею 204 ЦК України\~і не спростовану при вирішенні цієї справи в порядку\~статті 215 ЦК України\~презумпцію правомірності укладення зазначених договорів, останні у розумінні статей\~11,\~509 ЦК України\~є належними підставами для виникнення та існування обумовлених такими договорами прав і обов`язків сторін. Згідно з\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Зважаючи на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором №100979982 від 28.11.2020, а право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Солвентіс». Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №100979982 від 28.11.2020 у загальному розмірі 15\~582,\~38\~грн є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. З приводу заявленого клопотання відповідачем про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Як слідує з матеріалів справи, відповідач уклав договір 28.11.2020 строком на 18 днів, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 16.12.2020, а тому початком перебігу строку позовної давності є саме ця дата. Зважаючи на те, що у справі, яка розглядається встановлено 3-річний строк позовної давності, то позивач повинен був звернутися до суду не пізніше 16.12.2023. Згідно пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Окрім того, суд зазначає, що сплата процентів за користування кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (стаття 536,\~626, частина 1 статті\~628, частина 1 статті\~638 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 1, 4\~статті 631 ЦК України). Отже, до такої вимоги застосовується загальна позовна давність у 3 роки. Позовна давність в один рік застосовується виключно до вимог про неустойку, а не до вимог про нараховані проценти за договором позики чи кредиту. Зважаючи на те, що під час дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який триває до цього часу, перебіг строку позовної давності було зупинено. Тобто позов подано в межах строку позовної давності. Відтак, суд вважає, що доводи представника відповідача повністю спростовані актами цивільного законодавства, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3ст.133\~ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Звертаючись даним позовом до суду, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду: договір про надання правничої допомоги № 43657029 від 07.08.2024, додаткову угоду №100979982 від 11.11.2024 до договору про надання правничої допомоги №43657029 від 07.08.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» щодо стягнення кредитної заборгованості, акт про підтвердження факту надання правничоїдопомоги (правової) допомоги адвокатом (виконанняробіт, наданняпослуг) від 11.11.2024. Відповідно до акта про підтвердження факта надання правничої допомоги (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11.11.2024, розмір витрат за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг», складання позовної заяви та формування додатків до позовної заяви становить 6 000 грн. Відповідачем подано клопотання від 03.07.2025, в якому просить зменшити заявлений позивачем до стягненнярозмірвитрат на професійнуправничудопомогу на 50% з огляду на те, що сума таких витрат не відповідаєвимогамщодоспівмірності, обгрунтованості та пропорційності до предмету спору. Як вже було зазначено вище з посиланням на відповідні висновки суду касаційної інстанції, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved