Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Позиція позивача Представник позивачки-адвокат\~Галіцина В.В.\~звернулася до\~суду в\~інтересах [PERSON] \~із зазначеним\~позовом до\~відповідача про визнання за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку під літерою «А»; сараю під літерою «Б», криниці №1. В обґрунтування позовних вимог представник посилалася на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належав йому згідно нотаріально посвідченого договору дарування будинку від 05.12.1978. Однак, за життя батько належним чином не зареєстрував право власності на спадковий будинок, а тому в даний час вона не має можливості оформити свої спадкові права. Спадщину після смерті батька фактично прийняли усі спадкоємці першої черги за законом: дружина [PERSON] , син померлого - [PERSON] та донька - [PERSON] , оскільки усі постійно проживали та були зареєстровані з батьком, а тому, згідно норм ст.1267 ч.1 ЦК України та норм ст.529, 562 ЦК України в редакції 1963 року, мали б успадкувати по 1/3 частці кожний у спадковому будинку. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким усе своє майно синові [PERSON] , отже єдиним спадкоємцем за заповітом після її смерті був син, який прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори. [INFO] помер брат позивачки [PERSON] , після його смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, входить 2/3 частки у праві власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка являється спадкоємицею другої черги за законом після смерті брата. Інші спадкоємці першої та другої черги за законом, які прийняли спадщину відсутні. [PERSON] спадщину після смерті брата прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору і отримала на інше спадкове майно свідоцтво про право на спадщину. Для того, щоб вирішити спір в досудовому порядку вона зверталася до нотаріальної контори, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 17.03.2025 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 04.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник-адвокат Галіцина В.В. подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області до суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі їх представника. Селищна рада при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Встановлені судом обставини 16 березня 1975 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Пеньківською сільською радою Літинського району Вінницької області 16.03.1975 (а.с.16). [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Пеньківською сільською радою Літинського району Вінницької області 10.12.1975 (а.с.13). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Мізяківсько-Хутірськоюю сільською радою Вінницького району Вінницької області 20.02.1994 (а.с.15), 20 лютого 1994 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Пеньківською сільською радою Літинського району Вінницької області 01.04.1980 (а.с.14). За життя, [PERSON] належало право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , на підставі договору дарування будинку від 05 грудня 1978 року, який був нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Пеньківської сільської ради депутатів трудящих Літинського району Вінницької області 05 грудня 1978 року та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №14, що підтверджується копією договору та довідкою №77 від 01.10.2024, виданою Стрижавською селищною радою (22,33). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області 12.03.1994 (а.с.8). Відповідно до довідки №29, виданої старостою Пеньківського старостинського округу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 21.03.2025 (а.с.59), згідно записів із книг погосподарського обліку 1974-1994 р.р., [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , з 1974 року по день своєї смерті. Відповідно до інформаційної довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області №559/01-18 від 26.03.2025 (а.с.63), згідно Алфавітної книги обліку спадкових справ за 1994-2006 роки, спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] , по фонду Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області не виявлено. У відповіді Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області №249 від 22.03.2025 (а.с.61) зазначено, що згідно даних алфавітних книг обліку спадкових справ з 2004 по 2025 рік, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 25.01.2021 (а.с.9). Відповідно до довідки №28, виданої старостою Пеньківського старостинського округу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 21.03.2025 (а.с.58), згідно записів із книг погосподарського обліку 1974-2021 р.р., [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , з 1974 року по день своєї смерті. За життя, 03.03.2015 [PERSON] склала заповіт, посвідчений Лісовою І.І., секретарем виконкому Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №42 (а.с.11), яким усе своє майно де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала - синові [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , в тому числі, земельну ділянку, площею 1,2777га, кадастровий номер 0522486000:04:000:0024, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується копією спадкової справи №521/2021 (а.с.66-84). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 06.03.2023 (а.с.10). Відповідно до довідки №30, виданої старостою Пеньківського старостинського округу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 21.03.2025 (а.с.60), згідно записів із книг погосподарського обліку 1980-2023 р.р., [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , від дня свого народження по день своєї смерті. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] брата [PERSON] , в тому числі, земельну ділянку, площею 1,2777га, кадастровий номер 0522486000:04:000:0024, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.10.2023, Витягом з Державного реєстру речових прав №350893064 від 18.10.2023, копією спадкової справи №104/2023 (а.с.20,21,85-108). Відповідно до листа №03-17/1281, виданого Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області 21.03.2025 (а.с.34), згідно даних погосподарських книг за період з 1985 року по 1995 рік та 2015 - 2023 роки, [PERSON] , [INFO] , наявна в книгах погосподарського обліку, за адресою: [ADDRESS] за 1983 - 1985 роки; №13 за 1986 -1990 роки; №12 за 1991 - 1995 роки, з відміткою про те, що [PERSON] вибула 20.03.1995 в погосподарський облік №933. Згідно записів земельнокадастрової книги №2, в [ADDRESS] , рахується 0,88га землі, із них: 0,53га - біля будинку та 0,35га - дорізок (за кладовищем). На замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] 20.03.2024 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житловий будинок, загальною площею 37,3кв.м., житловою площею 9,2кв.м. літ. «А»; сарай під літерою «Б», криниця №1. Рік спорудження 1970 (а.с.23-28). Рішенням Стрижавської селищної ради №25 від 07 серпня 2024 року 88 сесії 8 скликання про перейменування вулиць в населених пунктах: селищі Стрижавка, селах Підлісне, Пеньківка, Лаврівка, Переорки, Сосонка, Бруслинівка (а.с.30), в [ADDRESS] перейменовано в [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 08.01.2025 за №17/02-31 (а.с.35), відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] брата [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] та після смерті [INFO] батька [PERSON] , оскільки в наданому спадкоємицею договорі дарування будинку, посвідченому виконавчим комітетом Пеньківської сільської Ради депутатів трудящих, Літинського району, Вінницької області 05 грудня 1978 року, зареєстрованому в книзі нотаріальних дій під №14, не зазначено адресу житлового будинку, а також право власності не зареєстровано відповідно до чинного законодавства. Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України\~визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. При вирішенні справи про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у зв`язку з неможливістю оформлення права на спадщини в установленому главою 89 ЦК порядку, необхідно застосовувати положення законодавства про спадкування, а також щодо регулювання права власності громадян на жилий будинок. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. За змістом частин четвертої та п`ятої Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК\~України 2004 року\~відносини спадкування регулюються нормами\~ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня\~2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми\~ЦК Української РСР 1963 року. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини.\~\~ Як частина друга\~статті 1220 ЦК України, так і\~стаття 525 ЦК Української РСР\~визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами\~ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року, а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми\~ЦК Української РСР 1963 року. У справі, встановлено, що батько позивачки помер [INFO] , отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення\~ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до\~статті 524 ЦК Української РСР\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі\~статтею 525 ЦК Української РСР\~часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею\~\~527 ЦК Української РСР\~визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. За змістом статей\~548,\~549 ЦК Української РСР\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, згідно матеріалів справи, дії згідно норм ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на момент смерті [INFO] [PERSON] , свідчать про фактичне прийняття усіма спадкоємцями спадщини. Так як права усіх спадкоємців першої черги за законом є рівними згідно норм ст.1267 ч.1 ЦК України та норм ст.529, 562 ЦК України в редакції 1963 року, то відповідно, усі троє спадкоємців після смерті [INFO] [PERSON] : дружина [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] мали б успадкувати по 1/3 частці кожний у спадковому будинку. Щодо подальшого\~спадкування,\~то до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1\~статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1\~статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абзацу третього частини другої\~статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з частиною третьою\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини четвертої\~статті 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах\~і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України\~від 07 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з наступними змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України та\~Законом України\~від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 та\~у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі\~№ 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах\~і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня\~1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель\~і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року) не подається виходячи з положень\~Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Дослідивши матеріали справи, врахувавши вищевикладене та письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті брата, матері та батька в нотаріальному порядку позивачка не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] брата [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] та після смерті [INFO] батька [PERSON] , яким належало спірне майно на праві власності. Щодо судових витрат Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст.141 ЦПК України та, з урахуванням відповідної позиції позивачки, слід залишити за нею.

Outcome: approved