Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Представник позивача АТ «Таскомбанк» звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості на користь позивача у сумі 90428,80 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.09.2023 року між АТ "ТАСКОМБАНК" та [PERSON] було укладено Заяву-договір №002/22179600-СК_SB про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до Заяви-договору №002/22179600-СК_SB відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 грн.), а саме надані кредитні кошти в сумі 50000,00 грн. з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59%, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідно до Заяви-договору відповідач погодився з тим, що невід`ємною частиною Заяви-договору є Згода та запевнення клієнта до договору, з підписанням якого в Мобільному застосунку izibank Договір набуває чинності. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений у Кредитному договорі, що підтверджується відповідною Випискою. Отже, позивач обов`язки за Кредитним договором виконав у повному обсязі. Разом з тим, відповідачем умови договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Станом на 25.03.2025 року заборгованість за Кредитним договором №002/22179600-СК_SB від 22.09.2023 року становить 90428,80 грн., в тому числі 49791,04 грн. заборгованість по тілу кредиту; 40637,76 грн. заборгованість по процентам. Повідомленням-вимогою АТ «Таскомбанк» позичальник був повідомлений про наявність заборгованості за кредитним договором та про необхідність її погашення. Однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість не погашена. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за заявою-договором №002/22179600-СК_SB від 22.09.2023 року, що станом на 26.03.2025 року становить 90428,80 грн. та судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.04.2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, зазначених в позові, відносно ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. В судові засідання відповідач по справі повторно не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не скеровував. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, беручи до уваги, що представник позивача заперечень не подавав проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі\~ст.280 ЦПК України\~провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22.09.2023 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено договір (заяву-договір) про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/22179600-СК_SB. Заява-договір передбачає видачу кредитної картки з кредитним лімітом, в якому зазначений строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, реальна річна процентна ставка 59 %. Дана заява-договір підписаний [PERSON] 22.09.2023 року, що вказує на те, що вона містить умови кредитування разом з умовами договору №002/22179600-СК_SB. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №002/22179600-СК_SB від 22.09.2023 року укладеному з позичальником [PERSON] , останній станом на 25.03.2025 року має заборгованість у розмірі 90428,80 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту\~49791,04 грн., заборгованість по відсоткам\~40637,76 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед АТ «Таскомбанк» за кредитним договором кредитному договору №002/22179600-СК_SB від 22.09.2023 року на суму 90428,80 грн. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.\~1054, ч.2 ст.\~1050 ЦК України\~якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Суд зазначає, що відповідач доводів позивача про вказану суму заборгованості не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості не подав. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. За вказаних обставин, перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог, з урахуванням доказів наявних в матеріалах справи, суд констатує, що відповідачем неналежно виконувалося зобов`язання за договором кредиту та виникнення в зв`язку з цим кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з останнього. На користь банку з [PERSON] підлягає стягненню кредитна заборгованість станом на 25.03.2025 року в сумі 90428,80 грн., з яких: 49791,04 грн. заборгованість за кредитом та 40637,76 грн. заборгованість за процентами. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., заявлені позовні вимоги задоволені судом повністю, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved