Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

12.11.2024 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просила суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2009 року у твердій грошовій сумі, і стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП:\~ [NUMBER] , в її, [PERSON] , [INFO] ,\~РНОКПП: [NUMBER] , користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати по даній справі, зокрема, пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги адвоката. Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2025 року, ухваленого в порядку заочного розгляду справи у відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, позов [PERSON] частково було задоволено. Разом з тим, ухвалою суду від 01.05.2025 року задоволено заяву адвоката Романишина Д.М. в інтересах [PERSON] про\~перегляд заочного\~рішення,\~та скасовано\~вказане вище\~заочне рішення\~суду від 28.02.2025 року у даній справі, призначивши її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін по справі. В судовому засіданні представник позивача вимоги Кравчук М.І. підтримав і просив їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у заяві про перегляд заочного рішення. Також просив стягнути з позивача в користь відповідача понесені судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги адвоката, в сумі 5300 грн. 00 коп. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, врахувавши доводи сторін, викладені у позовній заяві та заяві представника відповідача про перегляд заочного рішення, а також з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що з відповідачем по справі [PERSON] позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2010 року (а.с.8, 9). За час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] , батьками якої є сторони по даній справі, що стверджується копією свідоцтва про народження, долученою до матеріалів справи (а.с.6). З`ясовано також, що відповідно до рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2009 року ухвалено стягувати\~з відповідача [PERSON] , 1987 року народження, на користь\~позивача аліменти на\~утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі по 300 грн. на дитину щомісячно, до досягнення нею повноліття (а.с.7). Як перевірено судом, неповнолітня дочка сторін по справі навчається у Центрі професійно-технічної освіти №1 м.Івано-Франківська, у зв`язку із чим витрати позивача збільшилися на її утримання та виховання. На даний\~час позивач\~зареєструвала шлюб\~із [PERSON] \~із яким\~у них народилася дочка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що проживає разом із останніми і знаходиться на їх утриманні. Встановлені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що з часу прийняття Надвірнянським районним судом рішення від 22.04.2009 року про стягнення аліментів, матеріальне становище позивача змінилося (погіршилося), в зв`язку з чим вона потребує допомоги відповідача в утриманні їх спільної дитини, для забезпечення нормального та достатнього рівня життя дочки, оскільки самостійно забезпечувати її всім необхідним, для [PERSON] становить труднощі. Із акту\~обстеження №112\~від 11.10.2024\~року,\~складеного в.о.\~старости с.Л.Тарновиця,\~Надвірнянського району,\~Івано-Франківської\~області вбачається,\~що [PERSON] за вказаною адресою не проживає і участі у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] не приймає (а.с.12). У своїх вимогах позивач посилається на те, що відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліментів нікому не платить, інших стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, на даний час проживає та працює у Польській Республіці як різноробочий, а тому на її думку може сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 8000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач дійсно перебуває на тимчасових заробітках в Республіці Польща, де є різноробочим, однак офіційно він ніде не працевлаштований, і тому його доходи є мінливими. За рахунок вказаних коштів відповідач здійснює оплату оренди житлового приміщення, придбання продуктів харчування та сплату аліментів. Зокрема, як перевірено судом, крім дочки [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] також сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.59). Наведена обставина підтверджується копією рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24.01.2024 року, згідно якого було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , тобто відповідача по даній справі, про зміну способу стягнення аліментів. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02.06.2020 року і ухвалено стягувати з останнього на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття (а.с.61-62). Як вбачається з матеріалів справи, зазначене рішення суду на даний час виконується Другим відділом Державної виконавчої служби у місті Черкаси, що стверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.63). Отже, судом достовірно з`ясовано, що у відповідача є ще одна неповнолітня дитина на яку він також сплачує аліменти. Крім того, як встановлено в процесі розгляду даної справи, і не спростовано стороною позивача, відповідач добровільно надсилав кошти позивачці на утримання їхньої спільної дитини, що вбачається із долучених до справи квитанцій про грошові перекази (а.с.64-73). Суд констатує, що відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; інші обставини, що мають істотне значення. Також, враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2025 року становить 2563 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень. Як вбачається із змісту ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, як встановлено в ході розгляду справи, відповідач офіційно не працевлаштований, натомість посилання позивача на те, що відповідач має постійні заробітки за кордоном, належними доказами, в розумінні ст.76 ЦПК України, не підтверджені. Крім того, як з`ясовано в судовому засіданні, відповідач по справі [PERSON] , крім аліментів в користь позивача на утримання неповнолітньої дочки, на даний час також сплачує також сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] від іншого шлюбу, що підтверджується відповідними наведеними вище письмовими доказами, копії яких долучено до матеріалів справи. З огляду на викладене, суд зазначає, що виходячи із змісту ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду, проте із урахуванням зокрема матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів. Також суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, матеріального становища позивача, а також матеріального стану платника аліментів, який може утримувати свою неповнолітню дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, беручи до уваги обставини, наведені в позовній заяві, а також у заяві представника відповідача про перегляд заочного рішення, зважаючи на те, що утримувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до\~часткового задоволення\~і розмір\~аліментів може\~бути збільшено\~та визначено\~судом в\~твердій грошовій\~сумі,\~однак в меншому розмірі, ніж просить позивач,\~а саме по 3000 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, стягнення аліментів у визначеному розмірі слід розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили і проводити до повноліття дитини. Відносно розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку: У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.3\~ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача договору про надання правової допомоги за №143 від 06.11.2024 року, попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат від 06.11.2024 року та квитанції про сплату грошових коштів №058/2024 від 12.11.2024 року, витрати [PERSON] на правничу допомогу склали 5000 грн. 00 коп. Разом з тим, оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~тобто в\~розмірі -1875 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З огляду на зазначене, позивач у справі про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. Що стосується вимоги представника відповідача про стягнення з позивача в користь відповідача понесених останнім судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги адвоката, в сумі 5300 грн. 00 коп., суд приходить до наступного висновку. Як зазначено вище, судові витрати між сторонами по даній справі суд вважає за необхідне розподілити саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто як визначено вимогами ст.141 ЦПК України, а тому вирішення питання щодо стягнення на користь відповідача судових витрат, на переконання суду, до розгляду не підлягає. На підставі наведеного ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved