Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

28.12.2023 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування\~позову,\~з урахуванням\~заяви про\~зменшення позовних\~вимог,\~позивач зазначив,\~що 14.01.2014\~року,\~з метою\~отримання банківських\~послуг у\~АТ КБ\~«ПриватБанк»,\~відповідач \~ [PERSON] \~звернувся до\~позивача із\~заявою №\~б/н\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг.\~Згідно п.\~2.1.1.2.12\~Умов та\~Правил,\~Сторони дійшли\~згоди,\~що починаючи\~з 181-го\~дня з\~моменту порушення\~зобов`язань Клієнта\~з погашення\~кредиту,\~Клієнт зобов`язується\~сплатити на\~користь Банку\~заборгованість по\~кредиту,\~а також\~проценти від\~суми неповернутого\~в строк\~кредиту,\~які у\~відповідності до\~ч.\~2\~ст.\~625\~Цивільного кодексу\~України встановлюються\~за домовленістю\~Сторін у\~процентах від\~простроченої суми\~заборгованості в\~розмірі:\~86,4\~%\~-\~для картки\~«Універсальна»,\~84,0\~%\~-\~для картки\~«Універсальна голд».\~Позивачу було\~відкрито кредитний\~рахунок та\~надано кредитну\~картку з\~кредитним лімітом,\~який в\~подальшому було\~збільшено до\~75000,00\~грн.\~Позивач виконав\~свої зобов`язання\~за кредитним\~договором в\~повному обсязі.\~Відповідач не\~виконує свої\~зобов`язання за\~договором,\~в зв`язку\~з чим\~станом на\~13.12.2023\~року утворилась\~заборгованість у\~розмірі 79110,24\~грн.,\~яка складається\~з: заборгованості за тілом кредиту 63283,35 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 15826,89 грн. Позивач зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 28831,70 грн., яка складається з:- заборгованості за тілом кредиту 28831,70 грн. Ухвалою суду від 29.12.2023 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 21.06.2024 року справу прийнято до свого провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 09.09.2024 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладання кредитного договору саме 14.01.2014 року, а тому заявлені вимоги є безпідставними та не доведеними. 25.10.2024 року на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, в якому банк просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки заявлені вимоги позову підтверджені належними та допустимими доказами у справі та не спростовані відповідачем. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів укладення кредитного договору у письмовому вигляді, не надано первинних документів, які б підтверджували перерахування коштів відповідачу, відповідача не повідомляв банк про наявність заборгованості та не направлялась вимога про повернення коштів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 14.01.2014 року було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 750000,00 грн. Кредитним договором є сукупність документів, що містять умови надання кредиту, а саме: заява позичальника від 14.01.2014 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, паспорт споживчого кредиту. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання, і у нього перед позивачем, станом на 13.12.2023\~року утворилась\~заборгованість у\~розмірі 79110,24\~грн.,\~яка складається\~з: заборгованості за тілом кредиту 63283,35 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 15826,89 грн. Позивач зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 28831,70 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано заяву від 14.01.2014 року про приєднання відповідача до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписку руху коштів за договором, витяг з умов та правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, паспорт споживчого кредиту. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Під час розгляду справи, суду Банком було надано виписку по рахунку відповідача та довідку про видачу кредитної картки, які свідчать про користування [PERSON] кредитними коштами. А тому, суд приходить до висновку, щодо необхідності врахування зазначених доказів, які свідчать про користування [PERSON] кредитними коштами, оскільки відповідачем вказана обставина не спростована. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] користувався отриманою кредитною карткою та частково погашав утворену заборгованість, що у свою чергу свідчить про отримання останнім кредитної картки з кредитним лімітом. Аналізуючи встановлені обставини справи, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.01.2014 року, приймаючи до уваги надані докази на підтвердження позовних вимог та факту укладення між сторонами даного кредитного договору із дотриманням вимог законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за цим кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача кредитної заборгованості у вказаному розмірі, а у позивача права вимагати від відповідача її погашення шляхом здійснення повернення кредиту, враховуючи дотримання позивачем вимог закону для реалізації права на пред`явлення до відповідача вимоги про повернення кредиту і протиправне невиконання останнім такої вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Посилання скаржника на відсутність кредитного договору, що свідчить про безпідставність вимог позову, суд не приймає до уваги, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи, а саме анкетою-заявою від 14.01.2014 року № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана [PERSON] (а.с.23). Доводи відповідача, що банком не доведено належними та допустимими доказами отримання та користування останнім грошовими коштами, є безпідставними, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» надало виписку з особового рахунку відповідача за кредитним договором № б/н від 14.01.2014 року, яка є первинним бухгалтерським документом на підтвердження факту видачі кредитних коштів. Аргументи відповідача про те, що між сторонами не погоджена визначена банком процентна ставка та пеня, як і безпідставно нараховано проценти за користування кредитом, яка не узгоджена умовами договору та взагалі не встановлювалася, суд не приймає до уваги, оскільки предметом позовних вимог під час розгляду даної справи є стягнення суми заборгованості, яка складається виключно за тілом кредиту. Посилання відповідача, що наданий розрахунок заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути належним доказом наявності заборгованості, є також безпідставними, оскільки матеріали справи не містять та скаржником не надано суду контррозрахунок, який би спростував доводи банка. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved