Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 04 червня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] , у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 2880109784-112539 від 26.08.2021 в розмірі 26 973 гривень 00 копійок; а також судові витрати, які складаються із судового збору, в розмірі 3 028 гривень 00 копійок. Водночас, прохає стягнути витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 гривень 00 копійок. Позов обгрунтовано тим, що 26.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальінстю "Фінансова компанія "Інкасо Фінанс" та [PERSON] було укладено договір позики № 2880109784-112539, відповідно до якого кредитодавець надав, а позичальник отрима грошові кошти в сумі 3500,00 грн шляхлм перерахування на банківську картку позичальника. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 2880109784-112539, що акцептована відповідачем 26.08.2021 шляхом підписання електронним підписом відповідача. 21.12.2021 між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір про відступлення права вимоги № 21-12/21, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги до позичальніків, у тому числі за договором позики\~ № 2880109784-112539 від 26.08.2021. 10.03.2023 ТОВ "Вердикт Капітал" відступило позивачу право вимоги до боржників, у тому числі за договором позики\~ № 2880109784-112539 від 26.08.2021. Заборгованість відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, відповідно до розрахунку заборгованості станом становить 26973,00 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, визнаючи отримання кредиту відповідачкою, в розмірі заборгованості за тілом кредиту та відсотками, що були нараховані первісним кредитором, проти задоволення позову в решті вимог заперечував. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази та доводи поданих сторонами заяв, робить такі висновки. Судом встановлено, що 26.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інкасо Фінанс" та [PERSON] укладено договір позики № 2880109784-112539, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений договором надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній договором, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Сума кредиту склала 3500 грн., строк кредитування 20 днів з 26.08.2021, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,95 відсотків за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.п.2.5. договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1 до договору позики). Пунктом 2.7. договору позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п.2.3 цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Відповідно до п.п.9.2 договору позики, цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3 договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п.9.2 цього договору, має юридичну силу власноручного підпису. 21.12.2021 між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір про відступлення права вимоги № 21-12/21, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги до позичальніків, у тому числі за договором позики\~ № 2880109784-112539 від 26.08.2021. 10.03.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення права вимоги № 10-03/2023/1, відповідно до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до боржників, у тому числі за договором позики\~ № 2880109784-112539 від 26.08.2021. Згідно проведеного первісним кредитором розрахунку відповідач станом на 21.12.2021 має заборгованість в сумі 4860,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3500,00 грн та заборгованості за процентами в розмірі 1360,00 грн. Згідно розрахунку ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість відповідача станом на 10.03.2023 становить 26973,00 грн та складається із нарахованого первісним кредитором боргу в сумі 4860,00 грн та заборгованості за донарахованими відсотками згідно п.5.4 договору про відступлення права вимоги № 21-12/21 в розмірі 13240,50 грн. за період з 21.09.2021 по 20.12.2021. Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У силу п.1 частини першої ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша ст.1077 ЦК України). Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною першою ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п.1 частини другої ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку особа отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Так, згідно із ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом частини першої ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. У разі укладення договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Нарахування процентів за користування грошовими коштам поза періодом договору позики, відбувалося відповідно до умов п.5.4 договорів про відступлення прав вимоги, у розумінні яких нарахування та стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, здійснюється відповідно до ст. 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої ст.1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої ст.1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 виснувала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст.625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). Окрім того, ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст.ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За умовами п.5.5 договору про відступлення прав вимоги , укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором у порядку, передбаченого чинним законодавством або основним договором. Окрім того, відповідно до умов п.5.5 договору про відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», первісний кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором протягом 10 робочих днів з моменту набрання чинності договором про відступлення прав вимоги у порядку, передбаченого чинним законодавством або основним договором. Проте, матеріали справи не містять доказів направлення відповідного повідомлення відповідачки про зміну кредитора та відступлення прав вимоги за договором позики від первісного позикодавця до ТОВ «Вердикт Капітал», та в подальшому від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», як це передбаченого вимогами закону. Враховуючи викладене вище, не повідомлення боржника про зміну кредитора, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, надає підстави стверджувати про незаконне нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, тобто в розмірі 13240,50 грн. за період з 21.09.2021 по 20.12.2021. Окрім того, для розрахунку процентів використана процентна ставка на рівні 3,9%, що умовами договорів та чинним законодавством не передбачено. Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з [PERSON] суми непогашеної заборгованості, оскільки договір позики укладений у спосіб, визначений чинним законодавством, а фактично отримані позичальником кошти не повернуті. ТОВ «Коллект Центр» вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення з [PERSON] 4860 грн, із яких: 3500 грн заборгованість за тілом кредиту; 1360 грн заборгованість за процентами (3500*1,95%)*20 днів=1365 грн). Заявлені до стягнення проценти в іншій частині задоволенню не підлягають, оскільки нарахування останніх відбувалося поза межами строку кредитування, без належного повідомлення боржника про зміну кредитора та за розміром процентів, який умовами договорів або чинним законодавством не перебачений. Відповідно до ч.1, п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial