Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до досягнення сином повноліття. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з матір`ю. Відповідач частково надає кошти на утримання сина, однак нерегулярно та не в достатньому розмірі для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку сина, тому позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено на 02 липня 2025 року. 24 червня 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи про встановлення спільної опіки та участі батька у вихованні дитини (справа № 692/372/25). 27 червня 2025 року від представника позивача надійшло заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі. 25 червня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому указано, що відповідач не заперечує щодо його обов`язку утримувати спільного з позивачем сина, з моменту припинення спільного проживання з позивачкою він здійснював фінансову підтримку, надсилав посилки раз на сезон, які забезпечували більшу частину витрат на потреби дитини (син забезпечувався одягом на весь сезон), здійснював регулярні перекази на дитячу карту або картку матері, оплачував гурток сина. Також відповідачем було відкрито окремий банківський рахунок (картку) на ім`я дитини, на який він мав можливість регулярно переказувати кошти без посередництва позивачки. Проте, незважаючи на це, позивачка з невідомих причин заблокувала вказану картку, тим самим перекривши прямий доступ дитини до коштів, які відповідач регулярно перераховував. Крім того, надав заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Просив урахувати відзив при розгляді справи по суті та визначити фіксований розмір аліментів. 27 червня 2025 року від представника позивача надійшло заперечення на відзив, у якому він підтримав вимоги, викладені у позовній заяві. Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, надали відповідні заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач та його представник до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за таких підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2014 року Черкаським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області між сторонами було зареєстровано шлюб. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення набрало законної сили 31 серпня 2021 року. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №253. Як вбачається з довідки №781 від 14 травня 2025 року, виданої Гостомельською селищною військовою адміністрацією Бучанського району Київської області, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 26 травня 2025 року. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідачем не заперечується обов`язок щодо утримання спільного з позивачем сина, матеріали справи свідчать про спроможність відповідача утримувати свого неповнолітнього сина. Заявлений позивачем розмір аліментів, а саме, 1/4 частина від заробітку (доходу) платника аліментів є мінімально визначеним законодавцем розміром аліментів, які слід стягувати на утримання дитини. Суд не приймає до уваги, додані до відзиву роздруківки щодо переказу грошових коштів, оскільки останні не містять призначення платежів, найменування отримувача, а тому не можуть свідчити про переказ [PERSON] грошових коштів саме на утримання сина [PERSON] . Ураховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що відповідач визнав обов`язок щодо утримання свого неповнолітнього сина, який проживає окремо від нього, до досягнення ним повноліття, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 1/4 частки від доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач не надав жодного доказу, що неспроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved