Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] (далі - Позивач) являється власником земельної ділянки з кадастровим номером 2123684500:02:001:0050, розміром 0,2000 га, цільове призначення: для дачного будівництва, розташованої на території с. Лазещина, ур. Козьменщик, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 451790 від 13.08.2008. Вказану земельну ділянку позивач придбав за договорами купівлі-продажу від 06.05.2008, а саме: за договором купівлі-продажу позивачем придбано ділянку з кадастровим номером 2123684500:02:001:0043, розміром 0,1 га від [PERSON] , яка належала останньому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 049822, а також за договором купівлі-продажу позивачем придбано ділянку з кадастровим номером 2123684500:02:001:0042, розміром 0,1 га від [PERSON] , яка належала останній на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 049823. Після оформлення договорів купівлі-продажу позивач звернувся до землевпорядної організації із заявою по виготовленню технічної документації щодо видачі документа, що посвідчує право власності на земельні ділянки. На підставі заяви ТзОВ «Георан» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за договором купівлі-продажу. В подальшому позивач на об`єднані земельні ділянки отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 451790 від 13.08.2008. Позивачу у лютому 2024 року стало відомо про те, що [PERSON] 03.02.2023 зареєстрував право власність на земельну ділянку з кадастровим номером 2123684500:02:001:0043 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у зв`язку з втратою державного акту на земельну ділянку, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.03.2024. На адвокатський запит до ТзОВ «Георан» надало копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . На адвокатський запит Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області надало копії державних актів на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Наявність реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2123684500:02:001:0043 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також у Державному земельному кадастрі за попереднім власником - [PERSON] порушує право власності Позивача на земельну ділянку, обмеження у праві правомірного очікування щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки таке право є складовою частиною майна та необхідністю звернення до суду із відповідною заявою. Зазначає попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, який очікує понести Позивач з розглядом даної справи становить 20000, 00 гривень (двадцять тисяч грн.). З огляду на викладене, просить скасувати запис 49162843 про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, яка належить [PERSON] , кадастровий номер 2123684500:02:001:0043 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, загальною площею 0,1 га, цільове призначення: для дачного будівництва, яка розташована у [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2688631221236 та скасувати запис про державну реєстрацію земельної ділянки № 2123684500-0107070800094 у Державному земельному кадастрі, яка належить [PERSON] , кадастровий номер: 2123684500:02:001:0043, загальною площею 0,1 га, цільове призначення: для дачного будівництва, яка розташована у с. Лазещина, ур. Козьменщик. Також просить стягнути з Відповідачів на користь Позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.03.2024 було відкрито провадження у справі, призначено її розгляд в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позов, а третій особі для надання пояснень по справі. Також 06.03.2025 було вжито заходів забезпечення позову - накладено арешт на спірну земельну ділянку до вирішення по суті цієї справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області у поясненнях на позов виклали порядок та підстави для проведення державної реєстрації змін в частині припинення прав на земельну ділянку та повноваження Головного управління Державного земельного кадастру у Закарпатській області та державного кадастрового реєстратора та просило розгляд справи провести без участі їхнього представника за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] (дані згідно з паспортом [NUMBER] ), в особі представника Тричинець Н.П. , подав зустрічний позов, який був прийнятий ухвалою суду від 08.05.2024. У зустрічній позовній заяві [PERSON] зазначає, що 10 травня 2007 року на підставі розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації № 240 [PERSON] отримав у власність земельну ділянку за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, землі Лазещинської селищної ради, ур. Козьменщик, загальної площею 0,1000 га з цільовим призначенням для рекреаційного призначення (дачне будівництво). Право власності позивача на вищевказану земельну ділянку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК 049822, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право простійного користування землею, договорів оренди землі за №21236845000107070800094 від 16.06.2007. З моменту отримання цієї земельної ділянки у власність і на цей день позивач безперешкодно володів та користувався нею на підставі своїх правовстановлюючих документів. У січні 2023 року позивач вирішив внести дані про свою земельну ділянку до Державного земельного кадастру та зареєструвати право власності на неї у Державному реєстрі речових прав. Як наслідок, земельній ділянці позивача безперешкодно було присвоєно кадастровий номер 2123684500:02:001:0043, а відомості про право власності зареєстровані в Державному реєстрі прав на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 66317550 від 07.02.2023. Проте, у березні 2024 року позивачу стало відомо, що у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває судова справа № 305/617/24 за позовом [PERSON] до нього про скасування державної реєстрації права власності на його земельну ділянку. Підставою відповідного позову [PERSON] вказує, що придбав у [PERSON] цю земельну ділянку на підставі договору купівлі продажу ще 06.05.2008 року. Ознайомившись з матеріалами, доданими [PERSON] до позову, позивач дізнався про те, 06 травня 2008 року [PERSON] придбав земельну ділянку за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, землі Лазещинської селищної ради, ур. Козьменщик, загальної площею 0,1000 га з цільовим призначенням для рекреаційного призначення (дачне будівництво), яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту серії ЗК № 049822. Разом з тим, вищенаведений договір підписував не позивач, а його представник - [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] на підставі Довіреності, посвідченої державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.I. від 24.04.2008 за реєстром № 1-1094. Проте, позивач взагалі не знає хто такий [PERSON] , не уповноважував його на жодні дії від свого імені, не підписував у Державного нотаріуса Пріц О.I. жодних довіреностей на цю особу та ніколи не мав наміру відчужувати спірну земельну ділянку. Під час посвідчення довіреності державним нотаріусом Рахівської нотаріальної контри Пріц О.I. від 24.04.2008 за реєстровим №1-1094 волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало його волі, оскільки позивач не підписував вказану довіреність. Після підписання відповідачами без відома позивача договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.05.2008 року, [PERSON] об?єднав спірну ділянку ще з однією земельною ділянкою та отримав на них Державний акт на право власності на на земельну ділянку серії ЯЕ №? 45 1790 від 13.08.2008. Вважаємо, що порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини (статті 229-233 ЦК України). Враховуючи ту обставину, що довіреність посвідчена 24.04.2008 державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-1094 видана на ім?я [PERSON] , на думку позивача є недійсною, то недійсними, як наслідок, також є: Договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки укладений 06.05.2008 між [PERSON] (який діяв на підставі недійсної довіреності) та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Юраш Н.I., зареєстрований в реєстрі за № 596 ВКЕ 859675; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ N? 451790, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право простійного користування землею, договорів оренди землі за №2123684500-0107070800278 від 13.08.2008. Повідомляє, що Позивач поніс судові витрати в розмірі 3633,60 грн, що складає суму судового збору. З огляду на викладене, просить визнати недійсною Довіреність посвідчену 24.04.2008 державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.I. за реєстровим N?1-1094 видану від імені [PERSON] на ім?я [PERSON] та визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 2123684500:02:001:0043 за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, землі Лазещинської селищної ради, ур. Козьменщик, загальної площею 0,1000 га. з цільовим призначенням для рекреаційного призначення (дачне будівництво), укладений 06.05.2008 між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Юраш Н.І., зареєстрований в реєстрі за № 596 ВКЕ 859675. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 451790, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право простійного користування землею, договорів оренди землі за №2123684500-0107070800278 від 13.08.2008. Судові витрати просить покласти на відповідачів. Адвокат Мігалі І.В. як представник [PERSON] подала відзив на зустрічний позов, де зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в зустрічному позові [PERSON] зазначає про те, що земельну ділянку з кадастровим номером 2123684500:02:001:0043 останній отримав у власність на підставі розпорядження голови Рахівської РДА. Право власність посвідчувалось Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗК № 049822. У січні 2023 року позивач зареєстрував вказану ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом із реєстру за № 322103152. Також, позивач зазначає про те, що вказаною ділянкою він безперешкодно користується по сьогоднішній день, ніякої довіреності на відчуження ділянки на ім`я [PERSON] він не підписував у нотаріуса, оскільки не мав наміру відчужити ділянку. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 07.02.2023, який був доданий позивачем до зустрічного позову, для державної реєстрації земельної ділянки позивачем надано державному реєстратору копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 049822, так як оригінал державного акту втрачено. Звертає увагу суду на те, що оригінал вказаного державного акту не було втрачено, оскільки він був наданий позивачем уповноваженій ним особі [PERSON] при посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки у 2008 році. Вказаний державний акт після посвідчення договору залишився у справі нотаріуса. Не відповідає дійсності і те, що позивач нібито не знав, що його земельна ділянка була відчужена у 2008 році. Так, 06.05.2008 році [PERSON] (яка являється мамою позивача) уповноважила [PERSON] відчужити свою земельну ділянку з кадастровим номером 212368:4500:02:001:0042 [PERSON] (договір купівлі-продажу земельної ділянки доданий до первісного позову). Як позивач, так і його мама - [PERSON] уповноважили гр. [PERSON] діяти від їх імені та відчужити земельні ділянки гр. [PERSON] . Однак, позивач зловживаючи тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 2123684500:02:001:0043 з невідомих причин не була видалена за попереднім власником у Державному земельному кадастрі мав можливість зареєструвати її у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень. Такі дії з боку позивача містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Попередній розрахунок суми судових витрат, який очікує понести відповідач з розглядом даної справи становить 5000, 00 гривень (п`ять тисяч грн.). З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Пріц О.І. про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 29.11.2024 за клопотанням адвоката Тричинець Н.П. у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 24.01.2025 поновлено провадження без висновку експертизи, для отримання документів, необхідних для проведення експертизи. Ухвалою суду від 03.03.2025 було повторно направлено справу Закарпатському НДЕКЦ для проведення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 23.04.2025 було поновлено провадження у справі, у зв`язку з неможливістю провести судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 23.04.2025 було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явився, його представник - адвокат Мігалі І.В. надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві та просить такі задовольнити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, повістки, що направлялися за його місцем проживання, були повернуті до суду без вручення з відміткою уповноваженої особи "Укрпошти" про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України він вважається таким, що повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку. Вирішуючи цей спір суд враховує джерела права, насамперед Конституцію України та Земельний кодекс України (далі ЗК України), в редакції, чинній на час виникнення правовідносин між сторонами. Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Також, суд застосовує норми Глави 27 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), де зокрема статтею 373 передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд встановив, що [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 451790 від 13.08.2008 належить земельна ділянка з кадастровим номером 2123684500:02:001:0050, площею 0,2000 га, цільове призначення якої - для дачного будівництва, що розташована на території с. Лазещина, ур. Козьменщик (а.с.8 -15 т.1). Ця земельна ділянка належить відповідачу внаслідок об`єднання двох ділянок, які [PERSON] набув за договорами купівлі-продажу. Зокрема, за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав земельну ділянку з кадастровим номером 2123684500:02:001:0043, розміром 0,1 га від [PERSON] , яка належала останньому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 049822 (а.с. 23-25 т. 1); та за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав ділянку з кадастровим номером 2123684500:02:001:0042, розміром 0,1 га від [PERSON] , яка належала останній на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 049823 (а.с.20-22 т.1). [PERSON] заперечуючи проти позову [PERSON] та заявляючи зустрічний позов стверджував, що довіреність на відчуження своєї земельної ділянки він ніколи не підписував, не уповноважував громадянина [PERSON] на продаж його земельної ділянки розміром 0,1000 га, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, землі лазещинської сільської ради, урочище "Козьменщик" та й взагалі він не знає [PERSON] . Однак, Закарпатський обласний державний нотаріальний архів надав суду на ухвалу про витребування доказів оригінал довіреності від 24.04.2008 року згідно з якою [PERSON] уповноважив [PERSON] , мешканця [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,1 гектара, що розташована в урочищі "Козьмещик" в селі Лазещина Рахівського району Закарпатської області, продати належну йому земельну ділянку площею 0,1000 гектара, що розташована в урочищі "Козьмещик" в селі Лазещина Рахівського району Закарпатської області, для цього серед іншого уповноважив [PERSON] розписуватися за нього, у тому числі підписати договір купівлі-продажу. Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 06 травня 2008 року [PERSON] діючи від імені [PERSON] за довіреністю посвідченою Пріц О.І. державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори 24.04.2008 року за реєстром №1-1093 з однієї сторони як "Продавець" та [PERSON] який діяв з іншої сторони як "Покупець" уклали договір, згідно з яким Продавець продав, а Покупець купив земельну ділянку площею 0,1 гектара, що розташована в урочищі "Козьмещик" в селі Лазещина Рахівського району Закарпатської області, призначення якої - для рекреаційного призначення (дачне будівництво). Суд дослідив і оригінал цієї довіреності (а.с. 117 Т. 2), яка як у ній зазначено підписана особою, яка її надала, - [PERSON] 24.04.2008, тобто у графі "Підпис" - прокладений підпис, та посвідчена державним нотаріусом Пріц О.І., зареєстрована в реєстрі за №1-1094. Заперечення [PERSON] щодо підписання цієї довіреності жодним доказом не підтверджені, а від проведення почеркознавчої експертизи [PERSON] фактично ухилився, оскільки він не надав необхідних експерту вільних зразків почерку та підпису за період 2008 року, що унеможливило проведення призначеної судової почеркознавчої експертизи. Згідно з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №368114935 від 01.03.2024 державний реєстратор Петращук Іван Васильович 07.02.2023 прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 66317550 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2123684500:02:001:0043 площею 0,1 га за [PERSON] . Для реєстрації подані подкументи: державний акт на право власності на земельну ділянку ЗК №049822, виданий 16.06.2007, видавник Рахівська районна державна адміністрація (копія, оригінал документа втрачено). [PERSON] під час розгляду справи жодних пояснень з приводу обставин втрати державного акту не надавав. При цьому як було встановлено в ході розгляду справи оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку ЗК №049822 від 16.06.2007 був наданий нотаріусу під час укладення договору купівлі-продажу 06.05.2008 року, адже до 2013 року державні акти видавалися для посвідчення права власності на землю, отже під час відчуження земельної ділянки відповідно державні акти вилучалися, а замість нього видавався новому власнику новий документ, який посвідчував його право на землю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що повторна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 2123684500:02:001:0043 площею 0,1 га за [PERSON] порушує право на вільне та безперешкодне володіння земельною ділянкою [PERSON] як власника спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2008, отже він як особа, право якої порушене має право на звернення до суду за поновленням свого права. Водночас згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 16 ЦК України визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами. Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту земельних прав наведено в ч. 3 ст. 152 ЗК. Так, зокрема, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним цією нормою. Або ж іншим способом, який передбачено законом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Також слід врахувати, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе постійним користувачем земельної ділянки, може бути порушене внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Таким чином, з 16 січня 2020 року законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04 листопада 2020 року у справі № 910/7648/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19, від 16 грудня 2021 справа № 450/441/19 та від 22 серпня 2022 справа № 597/977/21. Відповідно до п. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Суд також враховує, що відповідно до ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Аналогічну норму містить частина 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр». У цій справі позивач просить скасувати запис 49162843 про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку та скасувати запис про державну реєстрацію земельної ділянки №2123684500-01070708000094 у державному земельному кадастрі, що суперечить зазначеним вище нормам, а належному способу захисту прав у цій справі відповідає позовна вимога про скасування державної реєстрації прав, адже саме задоволення такої вимоги призведе до поновлення права Позивача на спірну земельну ділянку, тобто саме задоволення таких вимог може бути ефективним способом захисту прав Позивача. З 2018 року Великою Палатою Верховного Суду та Верховним Судом було сформовано правовий висновок щодо тлумачення положень статей 6, 13 Конвенції, згідно якого суд повинен відмовити в задоволенні позову на тій підставі, що позивач обрав неефективний спосіб захисту порушеного права. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18, пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18, пункт 40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18), від 01.10.2019 у справі №910/3907/18 (провадження №12-46гс19, пункт 48), від 09.02.2021 у справі №381/622/17 (провадження №14-98цс20, пункт 14) та від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20, пункт 42) та багатьох інших. З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - державний нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори - Пріц Олена Іванівна про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку слід залишити без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання та не надав заяви про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за сторонами, з огляду на відмову у задоволенні позову [PERSON] та залишення без розгляду позову [PERSON] .

Outcome: dismissed