Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вимогою про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.01.1991, зареєстрованого 15.01.1991 за реєстровим номером 596. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник посилається на те, що її матір`ю є [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявниця є спадкоємцем за законом після смерті матері та прийняла спадщину після неї. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після [PERSON] , немає. [PERSON] була власницею нерухомого майна по [ADDRESS] , у свідоцтві про право власності на яке неправильно зазначено ім`я власниці « [PERSON] » замість « [PERSON] » Через такі розбіжності заявниця не матиме змоги оформити документи на оформлення спадщини. За цих підстав виникла необхідність встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності на житловий будинок. Ухвалою суду від 24.06.2025 провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Заявниця у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, вимоги поданої заяви підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що вимоги заявника визнає повністю. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, проаналізувавши їх як в сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини справи. [PERSON] народилася [INFO] в селищі Кельменці, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] зазначено [PERSON] . Згідно з сформованим 26.04.2017 витягом №00017970905 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища 31.01.1957 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис №12). \~ \~ \~ \~Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] містить відомості про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 22.09.1976, актовий запис №62. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] підтверджується факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 27.04.2007, актовий запис №20. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №92. У свідоцтві про право власності на житловий будинок від 14.01.1991 власницею зазанчено « [PERSON] ». Свідоцтво про право на спадщину за законом №1366, видане 30.03.2017, відображає інформацію про спадкування земельної ділянки [PERSON] після матері [PERSON] . Довідка приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Лакусти В.І. вказує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . У відповідності до довідки №446, виданої 17.06.2025 Кельменецькою селищною радою Дністровського району Чернівецької області, [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] при житті булла однією і тією ж особою. Інших осіб з таким прізвищем, іменем і по батькові на території Кельменецької селищної ради не проживала та не було зареєстровано. Статтею 15\~Цивільного\~кодексу\~України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~\~\~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, у відповідності до\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1\~ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положенням п. 12 Постанови Пленуму\~Верховного\~суду\~України №\~5\~від\~31.03.1995\~«Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~встановлення фактів,\~що\~мають\~юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Таким чином, оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок від 14.01.1991, зареєстрованому 15.01.1991 за реєстровим номером 596, допущено помилку в написанні по батькові покійної матері заявниці [PERSON] . При цьому, суд вважає, що особа позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити даний факт. Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, крім звернення до суду, та перешкоджають в реалізації права особи на подальше оформлення спадкових прав. Отже, факт про встановлення якого просить заявниця, має юридичне значення, при цьому спір про цивільне право відсутній. Таким чином, заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved