Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати таким, що не підлягає до виконання, виконавчий напис, вчинений 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною та зареєстрований в реєстрі за № 799, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК», заборгованості за Кредитним договором № 007-28068-240113 від 24 січня 2013 року в розмірі 64228 грн 63 коп. Посилається на\~те,\~що18\~лютого 2021\~року приватним\~нотаріусом Обухівського\~районного нотаріального\~округу Головкіною\~Я.В.\~був вчинений\~виконавчий напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 799\~про стягнення\~із нього\~на корить\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Сіті\~Фінанс»,\~що є\~правонаступником ПАТ\~«ДЕЛЬТА БАНК» заборгованості за Кредитним договором № 007-28068-240113 від 24 січня 2013 року. На підставі вищезазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. 24 лютого 2021 року було відкрито виконавче провадження № 64641951, в рамках проведення виконавчих дій по якому 23 березня 2021 року було винесено постанову про звернення стягнення на доходи позивача. Про існування вищезазначеного виконавчого напису він дізнався після звернення із заявою до приватного виконавця та отримання копій документів виконавчого провадження. При вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не було враховано ту обставину, що норми чинного законодавства, що дозволяли вчиняти виконавчі написи за кредитним договорами, укладеними у простій письмовій формі, були визнані нечинними. Оскільки спірний виконавчий напис був вчинений з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, та ст.ст.88, 89 Закону України «Про нотаріат», його слід вважати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 23 квітня 2025 року (а.с.22) було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням, не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України. Ухвалою від 23 квітня 2025 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову по даній справі (а.с.42). \~ \~ \~ \~Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. 24 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та позивачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 007-28068-240113 (а.с.15-16). Право вимоги за Кредитним договором № 007-28068-240113 від 24 січня 2013 року було передане Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2248/К від 21 травня 2020 року. 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за № 799, про стягнення із [PERSON] на ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», що є правонаступником ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», заборгованості за Кредитним\~договором №\~007-28068-240113\~від 24\~січня 2013\~року в\~розмірі \~64228\~грн 63\~коп.\~(а.с.9). Як вбачається з копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 29 квітня 2014 року Переяслав-Хмельницьким РСУДМС України в Київській області, прізвище позивача « [PERSON] » (а.с.39). РНОКПП, зазначений у виконавчому написі, та вказаний безпосередньо позивачем, є ідентичним. Тому суд вважає, що виконавчий напис стосується саме позивача. Відповідно до вищезазначеного виконавчого напису, приватний нотаріус Головкіна Я.В. при його вчиненні посилалася на статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. 22 лютого 2021 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернувся до приватного виконавця Сидорчука А.А. із заявою про примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису (а.с.14). 24 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. було відкрите виконавче провадження № 64641951 по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого напису (а.с.10). 23 березня 2021 року приватним виконавцем Сидорчуком А.А. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.12). Приватним виконавцем Сидорчуком А.А. вживалися заходи щодо встановлення місця роботи боржника [PERSON] з метою звернення стягнення за вищезазначеним виконавчим провадженням на його доходи (а..с.13). Слід зазначити,\~що в\~поданих до\~суду матеріалах\~виконавчого провадження\~№ 64641951\~прізвище позивача\~зазначено « [PERSON] ».\~Разом з\~тим,\~РНОКПП є\~ідентичним з\~тим,\~який зазначено\~особисто позивачем. Тому суд вважає, що виконавче провадження стосується саме позивача. На адресу позивача, за його заявою, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. 21 лютого 2025 року були направлені копії матеріалів виконавчого провадження № 64641951 (а.с.8). Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 18\~ЦК України\~визначено,\~що нотаріус\~здійснює захист\~цивільних прав\~шляхом вчинення\~виконавчого напису\~на борговому\~документі у\~випадках і\~в порядку,встановлених законом. Статтею 50 3акону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Згідно зі\~статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку Підпунктом 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року визначено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Як вбачається із правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 22 березня 2021 року по справі № 653/4444/17, суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 3акону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №862/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє у попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили. Тобто, виконавчий напис, вчинений на непосвідченому нотаріально кредитному договорі має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на зазначене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». До такого\~ж висновку\~дійшов Верховний\~Суд у\~своїй Постанові\~по справі\~910/13233/17\~від 29\~січня 2019\~року. Судом встановлено, що підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису є Кредитний договір № 007-28068-240113 від 24 січня 2013 року, укладений між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та позивачем. Разом з тим, відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у даній справі, будь-яких доказів укладення даного кредитного договору саме з позивачем (з врахуванням неточностей у написанні його прізвища у виконавчому написі) суду надано не було; доказів того, що даний кредитний договір було посвідчено нотаріально, відповідачем також суду надано не було. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо вручення позивачу вимоги про порушення кредитних зобов`язань та пропозиції ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив чинні на час його вчинення законодавчі норми та положення підзаконних нормативно-правових актів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved