Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

22 квітня 2025 року Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити її батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовано позов тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. За інформацією Чернігівського міського центру соціальних служб відповідач була поставлена на облік центру за неналежне виконання батьківських обов`язків. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2023 року у відповідача відібрано дітей без позбавлення її батьківських прав. Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 106 від 28 лютого 2024 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. У подальшому [PERSON] влаштовано в прийомну сім`ю, а опікуном [PERSON] призначено [PERSON] . Зі слів прийомних батьків [PERSON] за весь час перебування її у їх родині мати з дитиною не спілкувалася, не цікавилася її життям та здоров`ям, не телефонувала. Зі слів [PERSON] відповідач також не цікавиться і життям та здоров`ям [PERSON] , матеріальної допомоги не надає. З часу винесення судового рішення про відібрання дітей відповідач до управління з приводу повернення дітей не зверталась, фактичне місце перебування відповідача невідомо, оскільки вона схильна до бродяжництва. Вихованням [PERSON] займаються прийомні батьки, а [PERSON] - опікун. Відповідач ухиляється від повноцінного виховання та утримання дітей, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. Відповідач відзив на позов не подала. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 травня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 11), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, про що свідчать копії Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 8, 12). Відповідач та її діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2023 року відібрано малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Передано малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , Управлінню (службі) у справах дітей Чернігівської міської ради для подальшого їх влаштування (а.с. 15-17). Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 106 від 28 лютого 2024 року надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 13). Відповідно до копії Витягу з рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 159 від 19 березня 2024 року встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, малолітнім [PERSON] , [INFO] . Призначено опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (а.с. 14). Згідно із розпорядженням Чернігівської районної військової адміністрації Чернігівської області № 76 від 29 травня 2024 року [PERSON] , [INFO] влаштовано з 31 травня 2024 року в прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] для виховання та спільного проживання (а.с. 10). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2025 року позбавлено батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії листа Чернігівського міського центру соціальних служб № 752 від 19 лютого 2025 року сім?я [PERSON] була поставлена на облік центру за неналежне виконання батьківських обов?язків. Жінка завжди категорично відмовлялася писати заяву на соціальний супровід. З січня 2024 року, після відібрання у грудні 2023 року малолітнього [PERSON] від матері, без позбавлення її батьківських прав, спеціалісти центру здійснювали моніторингові контрольні візити для з?ясування чи відбулися зміни в поведінці матері з деструктивної на відповідальну по відношенню до сина. За інформацією родичів мати за місцем реєстрації не проживає, буває рідко, продовжує вживати алкогольні напої, веде асоціальний спосіб життя. Встановити місцезнаходження матері не представилося за можливе, бо близькі не повідомляють, або не знають де вона. Жінка фактично самоусунулася від виховання та утримання сина, не цікавиться його життям та розвитком (а.с. 19). З копії листа Служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 01-18/79 від 17 березня 2025 року слідує, що [PERSON] , [INFO] виховується у прийомній сім`ї [PERSON] та [PERSON] з 31 травня 2024 року. Зі слів прийомних батьків, за весь час перебування [PERSON] у їх родині мати з дитиною не спілкувалася, не цікавилася її життям та здоров`ям, не телефонувала (а.с. 23). Згідно з копією листа Чернігівської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 19 Чернігівської міської ради Чернігівської області № 60 від 20 лютого 2025 року у 8-В класі в закладі освіти навчається [PERSON] . Вихованням [PERSON] займається прабабуся - [PERSON] . Мати- [PERSON] з дитиною не проживає, не займається вихованням сина, не цікавиться розвитком та здоров?ям дитини, не цікавиться навчальними досягненнями сина. Єгор має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, тому у шкільній їдальні забезпечений безкоштовним харчуванням (а.с. 22). З копії листа Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради № 01-12/162 від 24 лютого 2025 року слідує, що декларацію з дитиною [PERSON] , [INFO] укладено з лікарем-педіатром [PERSON] 09.10.2024. Мати про стан здоров`я дитини не піклується та не звертається за консультаціями до лікарів. На профілактичні огляди до лікарів та у разі хвороби дитину приводить прабабуся [PERSON] . Дитина перебуває під динамічним спостереженням. Мати рекомендації не виконує (а.с. 21). Відповідно до копії подання щодо усунення причин та умов, що призводять до вчинення дітьми кримінальних та адміністративних правопорушень, поданого Чернігівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 10 серпня 2023 року [PERSON] ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , 2019 року народження, залишивши її без батьківського догляду та піклування в період часу з 27.07.2023 до 13.08.2023. Інспектором ювенальної поліції відносно відповідача було складено адміністративний протокол за частиною першою статті 184 КУпАП від 17.08.2023 (а.с. 24). Згідно з листом Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 8380/124/48/17/2025 від 13 травня 2025 року [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувалася (а.с. 34). Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 14 травня 2025 року № 254 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 37-39). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з положеннями частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з пунктом 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач вихованням дітей не займається, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальне забезпечення, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Доказів, які б спростовували дані обставини, відповідач суду не надала. За встановлених обставин, враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно них. Також, згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містяться і в статті 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При цьому, частиною другою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами першою, другою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує положення частини другої статті 183 Сімейного кодексу України, якою визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, наявність у відповідача інших дітей, у зв`язку з чим вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, на підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved