Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» (далі позивач, ТОВ «ФК «АБЕКОР») звернулося до Баришівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 993559 від 01.10.2024 рок у розмірі 9 456 грн. 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.10.2024 року ТОВ «ФК «АБЕКОР» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «АБЕКОР» уклали електронний кредитний договір № 993559. Згідно з п.1.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 6 000 грн. 00 коп. Строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 19.12.2024 року (включно). Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі 6 000 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Відповідно до п.2.1. вище вказаного договору кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, враховуючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України. Згідно з п.4.1. вищевказаного договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, запропоновану кредитором (умови продовження строку кредиту, що пропонуються кредитором, публікуються на сайті), на підставі правочину, що укладається між сторонами. Кредитний договір та додаток № 1 до договору підписано відповідачем з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором «t14859». Однак у зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість перед відповідачем за кредитним договором № 993559 від 01.10.2024 рок у розмірі 9 456 грн. 00 коп., яка складається з: 6 000 грн. 00 коп. тіло кредиту; 3 456 грн. 00 коп. нараховані відсотки, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 25.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи належним чином повідомлена, заяв, клопотань чи заперечень суду не надала. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України«Про електроннукомерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 01.10.2024 року ТОВ «ФК «АБЕКОР» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «АБЕКОР» уклали електронний кредитний договір № 993559. Згідно з п.1.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 6 000 грн. 00 коп. Строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 19.12.2024 року (включно). Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі 6 000 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Відповідно до п.2.1. вище вказаного договору кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, враховуючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України. Згідно з п.4.1. вище вказаного договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, запропоновану кредитором (умови продовження строку кредиту, що пропонуються кредитором, публікуються на сайті), на підставі правочину, що укладається між сторонами. Кредитний договір та додаток № 1 до договору підписано відповідачем з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором «t14859». Згідно картки обліку надання коштів у позику, в тому числі на умов фінансового кредиту № 993559 від 01.10.2024 року за період з 01.10.2024 року по 19.12.2024 року за [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 9 456 грн. 00 коп., яка складається з: 6 000 грн. 00 коп. тіло кредиту; 3 456 грн. 00 коп. нараховані відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України«Про електроннукомерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положеннями ч. 1 ст.5 Закону України«Про електроннідокументи таелектронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ст.611ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як з`ясовано у судовому засіданні, на момент звернення позивача до суду та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Долучені до матеріалів справи письмові докази підтверджують укладення відповідачем угоди та отримання кредитних коштів, існування заборгованості, викладеної у позовних вимогах. Натомість, відповідачем не доведено належного виконання зобов`язань за договором. Останньою, власний розрахунок заборгованості за угодою не подано та не спростовано, відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушила умови договору, на час ухвалення рішення не сплатила заборгованість, за таких обставин вимоги позивача є обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Оскільки відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 9 456 грн. 00 коп., яка складається з: 6 000 грн. 00 коп. тіло кредиту; 3 456 грн. 00 коп. нараховані відсотки. Згідно частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору підтверджується платіжною інструкцією № 112 від 20.01.2025 року про сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved