Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Представник позивача адвокат Балацький Денис Петрович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержиньска Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що 28.08.2021 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис 363. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Тому просить суд, стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 р. цивільну справу № 208/522/25 було розподілено судді Гречаній В.Г. Відповідно до відповіді № 1033123 від 14.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до юрисдикції Заводського районного суду міста Кам`янського. Ухвалою суду від 17.01.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення виявлених неедоліків позовної заяви. 10.02.2025 року представником позивача було усунуто недоліки позовної заяви, у строк встанолений судом. Ухвалою суду від 10.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні 26.06.2025 року позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Також суду пояснила, що на даний момент вона перебуває в зареєтрованому шлюбі з відповідачем по справі, разом проживають з дитиною та з відповідачем [PERSON] , який на даний момент повністю утримує її та їх спільну дитину. Вона не працює, але стоїть в центрі зайнятості на обліку. Аліменти просить стягнути на майбутнє, для «підстраховки», на випадок, якщо вони з чоловіком колись можуть розлучитись, щоб потім було за що жити з дитиною. Просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні 26.06.2025 року відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивачку він ніколи не виганяв, а був період, що вона самостійно вирішила пожити з дитиною окремо, але він все одно забезпечував дитину та позивчку. Зараз вони з позивачкою проживають разом в [ADDRESS] . Дружина та дитина перебувають на повному його утриманні. Окрім того зазначив, що за рішенням суду з нього стягуються адіменти у розмірі 25% на утримання дитини від першого шлюбу. Просить суд у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити, оскільки відсутні будь-які законні підстави на даний момент. Третя особа, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, шляхом направлення судових викликів засобами поштового зв`язку «Укрпошта» та розміщенням оголошення на сайті суду, в судові засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. В судове засідання, призначене на 15.07.2025 року сторони не з`явилися. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 28.08.2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 363.(а.с.30). Як вбачається зі Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства ючтиції (м. Харків), сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 12 (а.с.29). Згідно Акту про проживання без реєстрації № 190, виданої КП КМР «Добробут, за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дитина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 61) Як передбачено ст.11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.183\~СК\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8\~Закону\~України\~«Про\~охорону\~дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин. В пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивачка, відповідач та їх спільна дитина проживають разом однією сім`єю. Відповідач повністю утримує як дитину, так і позивачку, що в свою чергу позивачкою не заперечується та не спростовується, а навпаки підтверджено наданими суду показами позивачки у судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даному випадку не підлягають задоволенню, оскільки права дитини з боку відповідача по справі не порушені, ним у повній мірі виконуються приписи ст. 180 СК України і порушень будь-яких норм чинного законодавства щобо обов`язку батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття в даному випадку судом не встановлено. Посилання позивача по справі на той факт, що аліменти вона хоче стягнути як «підстраховку» на майбутнє, суд розцінює як зловживання стороною своїм правом, а викладені у своєму позові доводи не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивачу у задоволенні позовгних вимог судом відмовлено, то відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved