Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», який є правонаступником ПАТ «Київенерго», звернувся до суду з позовом до про стягнення заборгованості, Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі є споживачами комунальних послуг, що надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] , а саме послуг з постачання централізованого опалення/теплової енергії, постачання гарячої води, які постачає КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» за вказаною адресою. Відповідачі своєчасно не сплачували кошти за надані послуги, у зв`язку із чим станом на 01.06.2024 року утворилася заборгованість. Крім того, позивач, на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18 укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8683,10 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають, КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» просить стягнути на його користь з відповідачів заборгованість в загальному розмірі 219 473,67 грн., що складається з: за період з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року - заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 34 074,30 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 84 834,67 грн.; за період з 01.11.2021 року заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 43 818,35 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 56746,35 грн.; за період з 01.11.2021 року заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 87,37 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 66,58 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3424,66 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 10.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10.09.2024 року витребувано з КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію про власника/власників квартири [ADDRESS] . 08.11.2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів щодо наявності заборгованості відповідачів, зокрема відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що позовна заява не містить жодних розрахунків щодо сум, які позивач просить стягнути. Відповідь на відзив від представника позивача до суду не надійшла. 02.12.2024 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] , в яких вона наполягає на відсутності належних доказів щодо наявності заборгованості та вказує на те, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів. 19.12.2024 року до суду надійшли заперечення представника позивача Банецького Б.Ю. на заперечення представника відповідача на відповідь на відзив. У даних запереченнях представника позивача зазначає про наявність доказів, що підтверджують позовні вимоги, а також звертає увагу на те, що мешканці будинку не відключались від зовнішніх мереж, а жодного звернення щодо відключення чи неповноти або неналежної якості послуг від відповідача не надходило. Посилаючись на викладене, а також на те, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 14.07.2025 року до суду надійшли уточнення представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до відзиву, а також заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості, строк оплати якої настав до серпня 2021 року, відповідно до якої представник відповідача просить відмовити в задоволенні наступних позовних вимог за пропуском строку позовної давності: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1587,81 грн, що була передана позивачу за Договором про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018 року; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 7095,29 грн., що була передана позивачу за Договором про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018 року; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 34074,30 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 84834,67 грн. В судове засідання представник позивача Банецький Б.І. та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не з`явились, надавши заяви про розгляд справи в їх відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву не скористались. Враховуючи обставини справи та достатність часу для реалізації відповідачами своїх права на захист, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) забов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) забов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п. 1 Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562 врегульовані відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак, з 01.05.2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01.05.2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялись (не відключались). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до статей 19, 25 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. На підставі договору купівлі-продажу від 22.01.2002 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за відповідачами: за відповідачем [PERSON] - 1/2 частина квартири, відповідачем [PERSON] - 1/4 частина квартири [PERSON] - 1/4 частина квартири. У даній квартирі також зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідачі є споживачами послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку заборгованості позивача вбачається, що відповідачі мають в загальному розмірі 219 473,67 грн., що складається з: заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року - заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 34 074,30 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 84 834,67 грн.; за період з 01.11.2021 року заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 43 818,35 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 56746,35 грн.; за період з 01.11.2021 року заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 87,37 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 66,58 грн. Крім того, відповідно Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18 укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8683,10 грн. Відповідно до положення ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладання відповідного договору. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 360 ЦК України визначено, що співвласник зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідачі як споживачі послуг, що надавалися ПАТ «Київенерго», зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] - 1/2 частина квартири, відповідач [PERSON] - 1/4 частина квартири, [PERSON] - 1/4 частина квартири, позовні вимоги до якого не заявлені. Оскільки співвласниками вказаної квартири є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , то обов`язок зі сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які виникли за цією адресою, на підставі ст. 322 ЦК України покладено на них відповідно до розміру їх часток власності, як це визначено ст.360 ЦК України. Відтак, в задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] суд відмовляє та вважає обґрунтованими та підставними вимоги позивача до відповідачів [PERSON] та [PERSON] . При цьому суд відхиляє заперечення представника відповідача проти позову, оскільки вищенаведеними доказами в повній мірі доведено наявність заборгованості за надані послуги, а також її розмір. Суд зауважує, що представником відповідача до відзиву на позовну заяву та заперечень не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог, не наведено власного контррзрахунку на спростування розрахунків позивача. Також, стороною відповідача не надано доказів ненадання чи неналежного надання позивачем послуг, виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачі відмовлялись від отримання послуг або докази відключення їм постачання централізованого опалення/теплової енергії та гарячої води. Суд звертає увагу і на те, що відповідачами вчиняли конклюдентні дії, а саме проводилась часткова оплата за надані позивачем послуги, що відображено у розрахунку заборгованості, із заявами про проведення перерахунку за надані послуги відповідачі також до позивача не звертались. Таким чином, заперечення сторони відповідача визнаються судом необґрунтованими та недоведеними. Вирішуючи питання щодо розміру сум, що підлягають до стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає наступне. Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 01.06.2024 року за вказаною квартирою мається заборгованість в загальному розмірі 219 473,67 грн., що складається з: заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року - заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 34 074,30 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 84 834,67 грн.; за період з 01.11.2021 року заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 43 818,35 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 56746,35 грн.; за період з 01.11.2021 року заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 87,37 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 66,58 грн. Крім того, відповідно Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18 укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8683,10 грн. Згідно ст. 360 ЦК України, що співвласник зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. З урахуванням фактичних обставин справи та вказаних норм ЦПК України, з відповідача [PERSON] належить стягнути частину вищевказаної заборгованості відповідно до його частки власності, з відповідача [PERSON] - частину заборгованості. В іншій частині позову, а саме стягнення частини заборгованості щодо частки квартири, що належить [PERSON] , належить відмовити, оскільки вимог до нього позивачем не заявлено, в зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Під час розгляду справи представником відповідачів зроблено заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Зазначена заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Так, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2018 року по 01.05.2024 року, а також заявлено вимоги до заборгованості, набутої на підставі договору цесії, яка згідно наданого розрахунку виникла з липня 2015 року. Із даними вимогами позивач звернувся до суду 09.09.2024 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п.19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, з урахуванням вказаних норм в рамках позовної давності позивач КП «Київтеплоенерго» має право на стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення, обов`язок сплати якої настав з 02 квітня 2017 року. Крім того, згідно вимог ч.1, ч.3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачами частково здійснювалась оплата за надані послуги, остання сплата за теплову енергію та постачання гарячої води, що надавались з 01.11.2021 року, здійснена у липні 2023 року. Також, відповідачами здійснено погашення заборгованості, яка була передана позивачу за договором цесії за послуги, що надавались з липня 2015 року по 01.05.2018 року з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання, а саме у липні 2023 року здійснено погашення по 1500,00 грн. за кожну з послуг. Відтак, відсутні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, передбачених ст.267 ЦК України, і з підстав часткового виконання відповідачами своїх зобов`язань, наслідком чого стало переривання строку позовної давності. Згідно статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача [PERSON] на користь КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягає стягненню: -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 793,91 грн.; -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 3 547,65 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17 037,15 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 42 417,34 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 21 909,18 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 28 373,18 грн.; -заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 43,69 грн.; -заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 33,29 грн.; а всього 114 155,39 грн. З відповідача [PERSON] на користь КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягає стягненню: -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 396,95 грн.; -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 1 773,82 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8 518,58 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 208,67 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 10 954,59 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 186,59 грн.; -заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 21,84 грн.; -заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 16,65 грн., а всього 57 077,69 грн. Інші доводи сторін на висновки суду не вливають і підставі для відмови чи задоволенні повністю чи в іншому розмірі не дають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, а також витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав, а саме: з відповідача [PERSON] - 1733,83 грн., з відповідача [PERSON] - 866,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial