Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

І. Зміст позовних вимог ТОВ "ФК "ЕЙС" звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості 84766,18 грн за кредитним договором № 511853797 від 16.06.2023. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.06.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 511853797 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором. Відповідно до умов договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало Відповідачу кредит у сумі 17900,00 грн., який був перерахований на його банківську картку. Відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Зазначається, що право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до Позивача внаслідок низки послідовних договорів факторингу: 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01 26.12.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено Договір факторингу № 26/12/Е Загальна сума заборгованості, станом на дату подання позову, складає 84766,18 грн., з яких: 17899,40 грн. - заборгованість по кредиту (основний борг), та 66866,78 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом[. Позивач просить стягнути з Відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому, визнаючи факт укладення кредитного договору № 511853797 від 16.06.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, заперечує позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи свої заперечення наступним: Відповідач не згоден з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, оскільки вважає, що він не відповідає умовам договору та порушує вимоги чинного законодавства України. За твердженням відповідача, з урахуванням сплачених 5440,00 грн. за тілом кредиту, заборгованість за основною сумою боргу становить 12460,00 грн. Щодо процентів, відповідач зазначає, що відповідно до п. 8.3.1 Договору проценти нараховуються за ставкою 0,45% від суми кредиту за кожен день користування, а загальні витрати за кредитом за 30 днів дисконтного періоду становлять 2416,50 грн.[cite: 140, 147]. Відповідач посилається на Паспорт споживчого кредиту, в якому орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за ВЕСЬ СТРОК КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ становить 20316,50 грн., включаючи тіло кредиту 17900 грн. та проценти 2416,50 грн.. Представник Відповідача посилається на правову позицію Верховного Суду України (зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12), згідно з якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Таким чином, Відповідач стверджує, що після 16.07.2023 (спливу 30 днів) у кредитодавця припинилося право нараховувати проценти за договором. Відповідач стверджує, що на момент укладення першого договору факторингу (28.11.2018) між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язання за кредитним договором № 511853797 від 16.06.2023 ще не виникло, оскільки сам кредитний договір був укладений пізніше - 16.06.2023. З цього Відповідач робить висновок, що первісний кредитор не мав права вимоги, яке міг би передати, і, відповідно, подальші переходи права вимоги до ТОВ "Таліон Плюс", ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та до Позивача є недійсними. Представник відповідача посилається на те, що договори факторингу передбачають відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, але долучені лише форми з Реєстру прав вимог, які не містять обов`язкових реквізитів. Відповідач стверджує, що ТОВ "ФК "ЕЙС" є неналежним позивачем. Відповідач заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, на його думку, Позивачем не надано належних доказів на підтвердження сплати послуг адвоката. Відповідач посилається на те, що надані копії договору про надання правової допомоги та Акту про надання юридичної допомоги не відповідають критерію реальності понесення адвокатських витрат. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Суд, дослідивши надані докази та обставини справи, встановив наступне: 16.06.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 511853797. Договір укладено у формі електронного документа шляхом акцепту Відповідачем оферти ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Правила надання грошових коштів у позику) через подання Заявки та підписання договору електронним підписом одноразовим персональним ідентифікатором. Факт підписання підтверджується відповідним документом, що відповідає положенням ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, на електронну адресу Відповідача був надісланий примірник електронного договору. Позивач долучив алгоритм укладення кредитного договору, з якого вбачається неможливість укладення договору без ознайомлення з його умовами. 16.06.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 17900,00 грн. на його банківську карту, що підтверджується копіями платіжних доручень та документом, виданим первинним кредитором. Таким чином, первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту в повному обсязі. Відповідно до п. 3.1, 8.3.2 та 8.4 Кредитного договору сторонами були погоджені умови кредитування, зокрема дисконтний період, індивідуальна процентна ставка (1,28% в день або 467,91% річних) та процентна ставка після закінчення дисконтного періоду (2,98% в день або 1087,70% річних). П. 8.3.1. договору визначає, що за період від дати видачі кредиту до 16.07.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 164,25 відсотків річних, що становить 0,45 відсотків від суми кредиту за кожен день користування. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався додатковими угодами до 31.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 248 від 12.09.2023 до цього договору, право вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 511853797 від 16.06.2023 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Згідно з Реєстром прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до цього договору, право вимоги щодо Відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 26.12.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ФК "ЕЙС" (Позивач) укладено Договір факторингу № 26/12/Е. Відповідно до Реєстру Боржників за цим договором, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 511853797 від 16.06.2023 р. перейшло до Позивача. Розрахунки заборгованості, підготовлені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також виписка з особового рахунку, свідчать про загальну суму заборгованості 84766,18 грн. (17899,40 грн. - заборгованість по кредиту, 66866,78 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам. Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач не здійснювали додаткових нарахувань за кредитним договором. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором є належним засобом підписання електронного правочину. Факт укладення Кредитного договору № 511853797 від 16.06.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем, а також його підписання за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є належним та допустимим доказом укладення правочину. Відповідач був ознайомлений з умовами договору та Правилами надання грошових коштів у позику, що є невід`ємною частиною кредитного договору. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в повному обсязі виконало свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів, перерахувавши їх на банківську картку Відповідача, що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідач, у свою чергу, не виконав зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості. Часткові платежі, здійснені Відповідачем, лише підтверджують факт існування та визнання ним свого боргового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд встановив, що всі договори факторингу були укладені з дотриманням вимог чинного законодавства. Кожен наступний кредитор отримував право вимоги у повному обсязі, що підтверджується відповідними реєстрами прав вимоги та актами прийому-передачі. Розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами, а також виписка з особового рахунку, підтверджують заявлену суму заборгованості в розмірі 84766,18 грн. Ці розрахунки ґрунтуються на умовах укладеного кредитного договору та не суперечать іншим письмовим доказам у справі. Суд відхиляє доводи відповідача щодо неправильного розрахунку процентів та обмеження їх нарахування 30-денним терміном. Згідно з п. 3.1, 8.3.2 та 8.4 Кредитного договору сторонами були погоджені умови кредитування, зокрема дисконтний період, індивідуальна процентна ставка (1,28% в день або 467,91% річних) та процентна ставка після закінчення дисконтного періоду (2,98% в день або 1087,70% річних). Зазначені умови є частиною договору, який був належним чином укладений та підписаний Відповідачем. Положення ст. 1048 ЦК України, на які посилається Відповідач, не обмежують право кредитодавця нараховувати проценти виключно дисконтним періодом у разі, якщо договором передбачені інші умови нарахування процентів після його закінчення. Паспорт споживчого кредиту, хоча й містить орієнтовну інформацію про вартість кредиту, не є вичерпним документом, що визначає всі умови нарахування процентів за весь строк фактичного користування коштами, особливо у випадку прострочення. Практика Верховного Суду, на яку посилається представник Відповідача, стосується припинення нарахування процентів, *передбачених договором*, після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги. Проте, у даному випадку, договір містить положення про нарахування процентів як під час дисконтного періоду, так і після нього. Суд відхиляє доводи відповідача щодо недійсності переходу права вимоги. Хоча перший договір факторингу між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" був укладений 28.11.2018, тобто до дати укладення кредитного договору з Відповідачем (16.06.2023), слід враховувати, що договори факторингу часто передбачають відступлення прав вимоги, які можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231", до фінансової послуги факторингу віднесено, зокрема, набуття відступленого права грошової вимоги, *у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому*. Надані позивачем Витяг з реєстру прав вимоги № 248 від 12.09.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а також Витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 та Реєстр боржників до Договору факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024, чітко вказують на конкретний кредитний договір № 511853797 від 16.06.2023 та боржника [PERSON] . Незважаючи на те, що відповідач вказує на відсутність "обов`язкових реквізитів" у наданих формах з Реєстру прав вимог, суд вважає, що надані документи є достатніми для ідентифікації переданого права вимоги та його обсягу. Крім того, той факт, що Витяг з реєстру прав вимоги № 248 до першого договору факторингу датований 12.09.2023 (тобто після укладення кредитного договору з Відповідачем) свідчить про те, що саме з цієї дати відбувся перехід права вимоги щодо конкретного кредитного договору. Додаткові угоди до договору факторингу № 28/1118-01, які продовжили його строк дії, не змінюють суті відступлення права вимоги. Суд звертає увагу, що балансове списання коштів в бухгалтерському обліку фінансових установ не впливає на розмір заборгованості боржника та не свідчить про її погашення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений Позивачем, підлягає стягненню з Відповідача. Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн., заявлені Позивачем, також підлягають стягненню з Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved