Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті кредиту в сумі 117858 гривень 96 копійок, витрати, що пов`язані за сплатою судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок й 10000 гривень витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4378459 у формі електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». На умовах, встановлених цим Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язувалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно умов Договору, сума кредиту становить 11000 грн, строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за вказаним Договором виконало та надало останній кредит у сумі 11000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 12 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено Додатковий договір до Договору № 437859 від 11 лютого 2024 року. Сума кредиту, яку надано згідно з Додатковим договором становить 2000 грн. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Додатковим договором також виконало та надало їй кредит у сумі 2000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за договором ,сума кредиту на дату укладення Додаткового договору склала 13000 грн. В послідуючому за договором факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступило вимоги за кредитним договором №437859 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна»», яке, змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал»». Відповідач порушила умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка становить 117858 гривень 96 копійок, з яких: 12999 гривень 99 копійок заборгованість по тілу кредиту, 74308 гривень 97 копійок заборгованість по несплаченим відсотками за користування первісним кредитом, 30550 гривень нарахованих процентів ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» за 94 календарних днів. Учасники справи в судове засідання не з`явились; представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі; представник відповідача, у надісланому 01 квітня 2025 року до суду відзиві просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позивачем не долучено доказів, які б свідчили про належність саме відповідачу електронного підпису (ідентифікатора), яким було підписано Договір та Додатковий договір, а також докази, що підтверджують реєстрацію відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі, отримання нею логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту. У відповіді на відзив від 04 квітня 2025 року представник позивача висловила думку про необґрунтованість доводів представника відповідача, зазначених у відзиві на позов, вказала, що на підтвердження укладання Договору та Додаткового договору відповідачем власноручно було введено одноразові ідентифікатори «97423» й «47974», відповідно шляхом використання застосунку «Credit7». Крім того, відповідач здійснювала оплату на рахунок кредитора, що додатково підтверджує укладання договору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 11 лютого 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4378459, за умовами якого ТОВ "Лінеура Україна" надає [PERSON] кредит в розмірі 11000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Лінеура Україна" проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 110000 грн. 12 лютого 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено додатковий договір до договору № 4378459 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11 лютого 2024 (далі Додатковий договір). За умовами Додаткового договору ТОВ "Лінеура Україна" надає [PERSON] кредит в розмірі 2000 гривень (п. 1.2 Додаткового договору) та внесено зміни до п. 1.2 Кредитного договору, встановивши загальний розмір кредиту 13000 грн (п. 1.3 Додаткового договору). З врахуванням зміненої суми кредиту за Кредитним договором визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 129900 грн. 11 та 12 лютого 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало відповідачу грошові кошти на загальну суму 13000 гривень шляхом зарахування на платіжну картку № № [NUMBER] . Зазначені обставини підтверджуються договором №4378459 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11 лютого 2024 року (т.1 а.с.61-81); додатковим договором до договору №4378459 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11 лютого 2024 року (т.1 а.с.82-85), листами директора ТОВ «Пейтек Україна» №20241101-3225 та 847-0111 від 01 листопада 2024 року (т.1 а.с.126,127), листом АТ "Універсал Банк" № БТ/2213 від 03 березня 2025, скерованим на виконання ухвали суду від 17 лютого 2025 року (т.1 а.с.214). Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом 25 жовтня 2024 року заборгованість Договором та Додатковим договором становить 129999 грн 99 копійок, з яких: тіло кредиту 13000 грн, заборгованість за відсотками 80370 грн 22 коп (т.1 а.с. 93-102). Даним розрахунком підтверджується часткове погашення відповідачкою заборгованості, які первісним кредитодавцем зараховано на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 6061 грн 25 коп. Між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та ТОВ "Лінеура Україна" 25 жовтня 2024 року укладено договір факторингу № 24/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило за грошові кошти ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Лінеура Україна". Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (т.1 а.с. 107-116). Згідно із витягом із реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №4378459 в сумі 12999 грн 99 коп, з яких 74308 грн 97 коп сума заборгованості за відсотками й 6500 грн сума заборгованості за пенею (т.1 а.с. 92). Позивачем після відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача у межах строку дії кредитного договору нараховано відсотки за користування кредитом у сумі 30550 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ТОВ "ФК "Фінтраст України" за договором №4378459 за 94 календарних днів (26.10.2024 27.01.2025) (т.1 а.с. 104-106). Після відступлення позивачу прав грошової вимоги відповідач не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості за Кредитним договором. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" від 25 листопада 2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал". Обмірковуючи правомірність позовних вимог, суд зважає на таке. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Оцінюючи доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позов, суд зважає на таке. Судом встановлено, що у тексті Договору та Додаткового договору зазначено про застосування при підписанні договорів відповідачем одноразових ідентифікаторів «97423» й «47974» відповідно. Водночас, матеріали справи не містять заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Не надано суду доказів на підтвердження того, що для підтвердження акцепту Договору та Додаткового договору позичальником було проведено ідентифікацію відповідача з використанням аналогу електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Отже, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення кредитного договору з відповідачем в електронному вигляді з використанням електронного підпису Однією із засад цивільного судочинства є його диспозитивність. З огляду на зазначений принцип,

Outcome: dismissed