Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

19 травня 2025 року Новокодацьким районним судом міста Дніпра розглянута з винесенням судового рішення цивільна справа 205/15294/24, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 23 травня 2025 року представник заявника [PERSON] адвокат Іваненкова Н.М. сформувала в системі «Електронний суд» заяву про стягнення витрат на правову допомогу у вищевказаній цивільній справі, в якій просила стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 19\~000 грн., в обґрунтування зазначивши, що 21 листопада 2024 року між [PERSON] та нею було укладено договір про надання правової допомоги №21, умовами якого передбачено розмір гонорару на суму 10\~000 грн., що включає в себе підготовку, складання, подання відзиву на позовну заяву, збір доказів у справі та підготовку, подання інших процесуальних доказів, а також 1\~500 грн. за кожне судове засідання, що на загальну суму 9\~000 грн. Представник заявника Іваненкова Н.М. сформувала в системі «Електронний суд» заяву, в якій просила розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без її участі та без участі [PERSON] , вимоги задовольнити в повному обсязі. [PERSON] та його представник Ангелов Ю.В. заперечень проти заяви суду не представили, лише 03 червня 2025 року та 11 червня 2025 року на електронну пошту суду від представника надходили заяви про відкладення розгляду, у зв`язку з чим, розгляд вказаної заяви неодноразово відкладався, однак будь-яких заяв чи заперечень до суду так і не надійшло, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши заяву представника заявника та матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи, що рішення суду у цій справі було ухвалено 19 травня 2025 року, представник заявника 23 травня 2025 року сформувала в системі «Електронний суд» заяву про стягнення витрат на правову допомогу у визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу відповідачу [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 21 від 21 листопада 2024 року надавала адвокат Іваненкова Н.М., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ДП №3068, виданого 29 квітня 2016 року. Відповідно до п. 3.1. вищевказаного договору розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги за договором складає 10\~000 грн., що включає в себе підготовку, складання та подання відзиву на позовну заяву, збір доказів у справі та підготовку і подання інших процесуальних документів, та 1 500 грн. за вихід у кожне судове засідання і сплачуються наступним чином: 10\~000 грн. сплачується в день підписання договору; 1\~500 грн. за вихід до кожного судового засідання сплачується в день такого виходу. Разом із заявою про стягнення витрат на правову допомогу представником заявника було також подано до суду: квитанцію до прибуткового касового ордера № 3 від 21 листопада 2024 року на суму 10\~000 грн., платіжні інструкції від 10 грудня 2024 року, 21 січня 2025 року, 11 лютого 2025 року, 17 березня 2025 року, 19 березня 2025 року та 24 квітня 2025 року на загальну суму 9\~000 грн. (а. с. 13-19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Частиною 1 статті 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно з ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Таким чином, суд вважає, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 19 000 грн. відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також враховуючи відсутність заперечень чи доводів спростування вказаного розміру витрат на правову допомогу зі сторони [PERSON] , які не суперечать принципу розподілу таких витрат, а тому заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved