Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

У травні 2024 року заявник через свого представника адвоката Кацалапа А.А. звернувся до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є рідним братом громадянки [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] , та після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру в [ADDRESS] , а також квартиру в [ADDRESS] . Заявник на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2021 року у справі № 369/10520/21, про становлення факту родинних відносин з [PERSON] , отримав Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.08.2023 року, в якому виявив, що внесення даних про смерть [PERSON] та складення Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві актового запису про смерть № 12851 від 30.07.2019 року відбулось з помилкою у написанні прізвища, а саме " [PERSON] " замість правильного " [PERSON] ". З метою виправлення помилки, Заявник як єдиний спадкоємець померлої, звернувся до Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою щодо внесення змін до актового запису про смерть № 12851 від 30 липня 2019 року, шляхом написання прізвища померлої, зазначивши в графі прізвище " [PERSON] " замість неправильного " [PERSON] ". Натомість, Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 09.02.2024 року № Д-2/337-87, відмовив у внесенні змін до актового запису про смерть № 12851 від 30 липня 2019 року, посилаючись на відсутність документів, які б підтверджували факт про те, що померла [PERSON] , [INFO] , та рідна сестра Заявника [PERSON] , [INFO] , є однією і тією особою. Разом з тим, дана помилка унеможливлює спадкування майна, і такі розбіжності можна усунути лише в судовому порядку. Спір про право в цьому випадку відсутній. Заявник просив суд: встановити факт неправильності в актовому записі про смерть [PERSON] , від 30.07.2019 року за № 12851, в частині зазначення прізвища померлої, а саме " [PERSON] " замість вірного прізвища " [PERSON] "; встановити порядок виконання рішення суду, яке згідно з положенням ст. 18 ЦПК України, після набрання ним законної сили є підставою для внесення змін до актового запису № 12851 від 30.07.2019 року, складеного Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в частині зміни прізвища [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , в графі "відомості про померлу особу" з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. від 30.05.2024 року відкрито провадження по справі. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 2187 від 18.11.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи N 369/9193/24 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.11.2024 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. При розгляді справи представник заявника вимоги заяви підтримав. Просив заяву задовольнити. У судове засідання заінтересовані особи Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явились, про дату і час судового засідання були належним чином повідомлені. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України - суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 N 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З аналізу матеріалів справи вбачається, що заявник просить встановити факт неправильності в актовому записі про смерть [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , складеному Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 30.07.2019 року за № 12851, в частині зазначення прізвища померлої, а саме " [PERSON] " замість вірного прізвища " [PERSON] ". Судом встановлено, що батько [PERSON] (1921 р.н.) та мати [PERSON] , 1925 р.н. (жіноче прізвище [PERSON] ), 10.03.1952 року уклали шлюб в місті Нижній Тагіл, Свердловської області, РСФСР, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.03.1952 року. Заявник народився [INFO] в місті Нижній Тагіл, Свердловської області, РСФСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Сестра заявника [PERSON] народилась [INFO] в місті Нижній Тагіл, Свердловської області, РСФСР, однак свідоцтво про народження було нею втрачено та невідновлене за життя. За життя батьків, сім`єю була набута та приватизована квартира, в якій певний проміжок часу відбувалось спільне сімейне проживання, та яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 21.12.2000 року. З аналізу свідоцтва про право власності від 21.12.2000 року вбачається, що квартира в рівних частинах належала батьку заявника - [PERSON] , матері [PERSON] та його сестрі - [PERSON] . Дана інформація підтверджується також технічним паспортом на зазначену вище квартиру, в якому вони зазначені, як власники квартири. Після смерті матері заявника [PERSON] , відкрилася спадщина на її частку вказаної вище квартири, таким чином [PERSON] , його батько та сестра успадкували в рівних долях по 1/9 частини згаданої вище квартири. Відповідний запис був зроблений в технічний паспорт на квартиру, куди Заявника було вписано до переліку власників. [INFO] помер батько заявника, після чого він з сестрою [PERSON] в рівних частках успадкували квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з Договору дарування 1/3 (однієї третьої) частки квартири від 23.03.2010 року, [PERSON] подарував своїй сестрі [PERSON] належну йому 1/3 (одну третю) частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Тож з цього часу, саме сестра заявника [PERSON] стала єдиним власником зазначеної квартири. При цьому, місце фактичного проживання та реєстрації [PERSON] було [ADDRESS] , яка їй належала на праві приватної власності. [INFO] сестра заявника [PERSON] померла з причини хронічної ішемічної хвороби серця, після чого відкрилась спадщина на квартиру в [ADDRESS] , а також на квартиру в [ADDRESS] . В подальшому заявник, як єдиний спадкоємець сестри звернувся до Подільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою отримання свідоцтва про смерть. Однак, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть сестри, з огляду на те, що в нього відсутні необхідні документи, зокрема про констатацію та причину смерті, виданий закладом охорони здоров`я або судово - медичною установою, який в свою чергу неможливо отримати за відсутності документів, що підтверджують споріднення [PERSON] та [PERSON] , оскільки свідоцтво про народження померлої, було нею втрачено. За таких обставин йому було рекомендовано звернутись до суду, для вирішення факту споріднення. На підставі викладеного, Заявник звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] . Києво-Святошинський районний суд Київської області розглядаючи цивільну справу № 369/10520/21 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Подільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту родинних відносин, встановив, що родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження заявника, свідоцтвом про шлюб батьків, свідоцтвом про право власності на житло, технічним паспортом на квартиру, обліково-послужною карткою заявника, поясненнями свідків, ордером на житлове приміщення, іншими доказами в їх сукупності. Отже, Києво-Святошинський районний суд Київської області прийняв рішення від 28.12.2021 року у справі № 369/10520/21, яким вирішив встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2021 року у справі № 369/10520/21 набрало законної сили 31.01.2022 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі встановленого факту родинних, Заявником було отримано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.08.2023 року. Так, згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.08.2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 65 років, про що 30 липня 2019 року складено відповідний актовий запис № 12851, місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Разом з цим, з аналізу Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.08.2023 року вбачається, що актовий запис про смерть № 12851 від 30.07.2019 року було здійснено Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, найменування якого наразі зареєстровано, як Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 25719063, яким і було здійснено видачу свідоцтва. Отримавши Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.08.2023 року, Заявник виявив, що внесення даних про смерть [PERSON] та складення актового запису про смерть № 12851 від 30.07.2019 року відбулось Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві з помилкою у написанні прізвища, а саме " [PERSON] " замість правильного " [PERSON] ". Виявивши помилку Заявник звернувся до Українського бюро лінгвістичних експертиз з метою встановлення описки у прізвищі [PERSON] в Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04.08.2023 року. Для проведення експертизи було надано паспорт громадянина України [PERSON] , рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2021 року у справі № 369/10520/21, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.08.2023 року, свідоцтво про шлюб батьків серії [NUMBER] від 10.03.1952 року, тощо. Згідно Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/1862-n/3 від 30.11.2023 року підтверджується, що прізвища [PERSON] / [PERSON] - російського походження. Його українська орфографія регулюється чинними стандартами міжмовного (російсько-українського) перетворення прізвищ. Субнормативний український запис [PERSON] зумовлений неврахуванням російського походження цього прізвища та впливом української мови, для якого характерна тверда вимова кінцевого приголосного р. Таке розподібнення записів прізвищ є регулярною девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Нормативними українськими записами зазначеного прізвища є [PERSON] . З урахування зазначеного експертом зроблено висновок, що українські записи прізвища [PERSON] (паспорт громадянина України, запис [PERSON] ; рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2021 року, запис [PERSON] ; [PERSON] ) і [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та російські записи [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про шлюб, записи росчійською мовою [PERSON] , [PERSON] ) в документах наданих для експертизи, є ідентичними). Крім того, в обліково-послужній картці до військового квитка Заявника, а саме пункті 12, зазначений наступний склад сім`ї: батько - [PERSON] 1921 р.н., мати [PERSON] - 1925 р.н., та сестра [PERSON] - 1953 р.н. В Єдиному відомчому ордері № 61 на жиле приміщення від 25.01.1961 року, відповідно до якого був наданий дозвіл батьку Заявника на зайняття квартири [ADDRESS] , на зворотному боці якого вказаний список його утриманців, серед яких зазначена [PERSON] . Таким чином, згідно наданих документів встановлюється факт того, що записи [PERSON] І [PERSON] та російські записи [PERSON]/[PERSON] є ідентичними і написані на російській мові, натомість нормативними українськими записами зазначеного прізвища є саме [PERSON] /[PERSON]. Більш того матеріалами справи встановлено, в 2011 році, зокрема з 07 по 24 вересня, сестра Заявника [PERSON] перебувала на лікуванні з травмою ноги в Київській міській лікарні № 8, що підтверджується Витягом з історії хвороби № 17810, де вказано її прізвище [PERSON] . В Договорі дарування 1/3 (однієї третьої) частки квартири від 23.03.2010 року вказано прізвище [PERSON] , в технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] також вказано прізвище [PERSON] . З огляду на викладене, наданими заявником належними доказами встановлюється факт помилки в прізвищі сестри [PERSON] , допущеної при складанні актового запису про смерть № 12851 від 30 липня 2019 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (зі змінами і доповненнями), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Натомість, згідно підпункту 1.3 пункту 1 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (зі змінами і доповненнями), факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. Отже, згідно приписів діючого в Україні законодавства, спадкоємцю для оформлення спадщини необхідно надати нотаріусу свідоцтво про смерть спадкодавця. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила). Відповідно до п. 1.1. Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Outcome: partial