Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів АТ «СК «Інго», [PERSON] та просить суд стягнути на свою користь з відповідача АТ «СК «Інго» страхове відшкодування в сумі 153\~901,51 грн. та з відповідача [PERSON] стягнути моральну шкоду у сумі 21\~300,00 грн., посилаючись не згоду з нарахованою страховиком сумою страхового відшкодування та вину відповідача у дорожньо-транспортній пригоді 27 травня 2024 року, якого постановою суду від 19.06.2024 визнано винним. В обґрунтування вимог позивачем зазначено про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 27 травня 2024 року за участю автомобілів позивача та відповідача [PERSON] , винним у вчиненні якої постановою суду від 19.06.2024 визнано останнього. Цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія була застрахована в АТ «СК «Інго» з лімітом відповідальності за матеріальну шкоду в сумі 160\~000,00 грн. На повідомлення страховика про нарахування їй страхового відшкодування в сумі 88\~364,30 грн. при франшизи 2\~500,00 грн. вона категорично не згодна, про що письмово повідомила АТ «СК «Інго», маючи сумніви в кваліфікації оцінювача , тому звернулась до судового експерта задля підготовки висновку експерта-товарознавця. Так, згідно проведених на її замовлення висновків, належний їй автомобіль фізично знищений, ринкова вартість пошкодженого автомобіля до ДТП склала 204\~450,03 грн., а ринкова вартість в аварійному стані склала в сумі 52\~048,52 грн. Крім того, вона понесла витрати на евакуацію автомобіля з місця пригоди в сумі 1\~500,00 грн., тому виходячи з розрахунку 204\~450,03 грн. 52\~048,52 грн. + 1\~500,00 грн. = 153\~901,51 грн. просить вимоги задовольнити. Наголошено на завдання їй діями відповідача [PERSON] моральної шкоди, що виразились в душевних, психічних, моральних та фізичних страждань, вона отримала травму голови внаслідок пригоди, та у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї, виходячи з безумовної провини відповідача та порушенні звичного укладу її життя, просить стягнути 21\~300,00 грн. Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року за клопотанням представника відповідача призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 02 червня 2025 року задоволено клопотання про участь експерта в судовому засіданні в режимі відеоконференції. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Цепелєв Ю.М. на заявлених вимогах наполягали з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] вимоги позову не визнав. Представник відповідача АТ «Страхова компанія «Інго» Матлахова Т.В. вимоги позову не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen» д.н. [NUMBER] застрахована в АТ «СК «Інго», поліс ОСЦППВ № 218524138. Ліміт за шкоду, заподіяну майну, складає 160\~000,00 грн., франшизи становить 2\~500,00 грн. огляд пошкодженого ТЗ відбувся 05.06.2024 та 12.06.2024, за результатами якого АТ «СК «Інго» замовлено оцінку з метою визначення матеріального збитку, який відповідно до звіту № 67303 від 13.03.2024 СОД [PERSON] станом на 27.05.2024 склала 182\~117,64 грн., ринкова вартість КТЗ до пошкодження 182\~117,64 грн. Згідно висновку про вартість пошкодженого КТЗ № 67370 ринкова вартість після аварійного автомобіля позивача склала 93\~753,34 грн. З урахуванням цього розмір страхового відшкодування становить 182\~117,64 грн. 93\~753,34 грн. 2500,00грн. = 85\~864,30 грн., яку і було сплачено позивачу. При цьому огляд пошкодженого автомобіля позивача проведений у передбачені законом строки, на підстави висновків та звітів позивачу виплачена сума страхового відшкодування, а тому відсутні підстави наполягати на використанні страховиком саме альтернативних документів щодо розрахунку розміру шкоди, оскільки страхова компанія вчасно та в повному обсязі виконала необхідні дії. Наголошено про розмір ліміту відшкодування в сумі 160\~000,00 грн. та виплачену з них суму 85\~864,30 грн., що при заявлених вимогах в сумі 153\~901,51 грн. є теоретично неможливим. Тому просить відмовити у задоволенні вимог. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснив, що по висновкам та звітам спеціалістів та експертів, що містяться в матеріалах справи, неможливо визначити один варіант дійсної (ринкової) вартості автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди, тому ним було звужено всі висновки до двох варіантів , оскільки вихідні дані різні, різні показники в експертних дослідженнях у справі і для повного і точного висновку йому необхідний обов`язків огляд транспортного засобу, який було пошкоджено внаслідок пригоди. Тому надати більш точні відповіді на поставлені ухвалою суду питання він не може. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Jaguar» типу «X-Type» держаний номерний знак [NUMBER] (том 1 а.с. 9-10 копія свідоцтва). 27.05.2024 о 13 год. 20 хв. по вул. Вільної Ічкерії в м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій, [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», н/з [NUMBER] , рухаючись біля буд. 15, проявив неуважність до дорожньої обстановки, при виконанні маневру перестроювання не переконався в безпечності свого маневру, не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot 308», н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку по тій смузі на яку водій «Volkswagen Passat» мав намір перестроїтись, після зіткнення «Peugeot 308» по інерції продовжив рух та допустив зіткнення з автомобілем «Jaguar X-Type», н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та по інерції продовжив рух та допустив наїзд на дорожній знак 4.5Внаслідок даної ДТП автомобілі та дорожній знак, який належить Департаменту розвитку інфраструктури міста, отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2022 року у справі № 214/5077/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (том 1 а.с. 11 копія постанови). Згідно зі статтею 30 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (втрата чинності 01.01.2025), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. За висновком експерта № 267-25 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі, складеного 21 березня 2025 року на виконання ухвали суду від 16 грудня 2024 року (том 2 а.с. 20-54), судовим експертом виходячи з наданих учасниками справи висновків експертів та звітів оцінювачів, за відсутності можливості огляду транспортного засобу, складено 2 варіанти завданих збитків. Так, по першому варіанту дійсна (ринкова) вартість транспортного засобу марки «Jaguar» типу «X-Type» держаний номерний знак [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 травня 2024 року склала 189\~267,75 грн., після дорожньо-транспортної пригоди в аварійному пошкодженому стані складала 27\~017,45 грн. По другому варіанту дійсна (ринкова) вартість транспортного засобу марки «Jaguar» типу «X-Type» держаний номерний знак [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 травня 2024 року склала 204\~447,60 грн., після дорожньо-транспортної пригоди в аварійному пошкодженому стані складала 39\~031,03 грн. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 999\~ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено вищевказаний Закону, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі статтею 3\~вказаного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №\~1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №\~1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №\~1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Ураховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16). Так, виходячи з розрахунку по першому варіанту експертизи: 189\~267,75 грн. (вартість автівки до ДТП) 27\~017,40 грн. (вартість автівки після ДТП) = 162\~250,35 грн., виходячи з розрахунку по другому варіанту експертизи 204\~447,60 грн. (вартість автівки до ДТП) 39\~031,03 грн. (вартість автівки після ДТП) = 165\~416,57 грн. Витрати на послуги евакуатора склали 1\~500,00 грн. (том 1 а.с. 13-14). Позивачу сплачено страхове відшкодування в сумі 85\~864,30 грн. (том 1 а.с. 198). Разом з тим, згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № 218524138 від 20.12.2023, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160\~000,00 грн., франшизи 2\~500,00 грн., а отже суд не може стягнути зі страховика суму, яка перевищує ліміт відповідальності з урахуванням розміру франшизи. Тому виходячи з розрахунку 160\~000,00 грн. (ліміт відшкодування) 2\~500,00 грн. (франшиза) + 1\~500,00 грн. (послуги евакуатора) 85\~864,30 грн. (сплачена сума відшкодування), розмір майнової шкоди до сплати підлягає в сумі 73\~135,70 грн. Крім того, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Ураховуючи наведені обставини та норми матеріального права, установлені обставини справи, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування шкоди у сукупності з іншими фактичними обставинами, суд вважає, що є правові підстави для визначення розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 7\~000,00 грн., що буде відповідати засадам розумності, виваженості і справедливості. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування сплаченого при подачі до суду судового збору у сумі 1\~211,20 грн. за вимогу майнового характеру та 1211,20 грн. за вимогу немайнового характеру, яку суд задовольняє частково виходячи з пропорційності задоволених вимог: 1\~211,20 грн. (сума сплаченого судового збору) * 73\~135,70 грн. (сума задоволена судом) / 153\~901,51 грн. (сума заявлена до стягнення)= 575,58 грн. та 1\~211,20 грн. (сума сплаченого судового збору) * 7\~000,00 грн. (сума задоволена судом) / 21\~300,00 грн.(сума заявлена до стягнення) = 398,05 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині восьмій статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем надано договір про надання правової допомоги, платіжний документ щодо сплати гонорару, тощо. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи принцип пропорційності задоволених\~вимог при покладенні на сторін судових витрат та зважаючи на те, що при заявленій до стягнення суми в розмірі 175\~201,51 грн. задоволена сума 80\~135,70 грн., суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають також частковому задоволенню у сумі по 1\~500,00 грн. з кожного з відповідачів, виходячи з розміру задоволених вимог (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22). Стосовно відшкодування витрат, понесених позивачем за проведення експертиз, то оскільки судом при ухваленні рішення брався до уваги висновок експерта, складений за ухвалою суду від 16.12.2024 за клопотанням представника відповідача, який ураховував в тому числі й висновки експертів, наданих позивачем, то підлягають частковому задоволенню вимоги в цій частині (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23). Стосовно відшкодування\~витрат на\~поштові відправлення,\~то з\~наданих до\~суду квитанцій,\~за відсутності\~листка з\~описом вкладення відповідно до вимог Правил надання послуги поштового зв`язку, неможливо встановити, які саме документи направлялись позивачем учасникам справи та чи мають вони відношення до спірних правовідносин, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: approved