Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість загальною сумою 56 957,70 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 6 399,99 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором - 36 637,71 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 87 календарних днів 13 920,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 26.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4246290 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 10 000,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 26.12.2023 року по 19.12.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4246290 від 26.12.2023 року у період з 26.12.2023 року по 23.09.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 36 637,71 грн. Позивач зазначає, що у зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 3 600,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 7 700,00 грн. 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Представник позивача зазначає, що відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4246290 строк кредиту 360 днів: з 26.12.2023 року по 19.12.2024 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024, строк дії Договору № 4246290 від 26.12.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 року по 19.12.2024 року (87 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 13 920,00 грн. (6 399,99 грн. * 2,5% = 160,00 грн.*87 календарних дні = 13 920,00 грн.) Таким чином, за твердженням позивача, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4246290 від 26.12.2023 року загальною сумою 56 957,70 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 6 399,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 36 637,71 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 87 календарних днів 13 920,00 грн. В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. В судове засідання представник позивач не з`явився, матеріали справи місять клопотання про розгляд справи з їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином. Причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки вважає, що матеріали справи містять позиції сторін з долученими доказами, що достатньо для ухвалення судом рішення. Судом встановлено, що що 26.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4246290 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 10 000,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 26.12.2023 року по 19.12.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4246290 від 26.12.2023 року у період з 26.12.2023 року по 23.09.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 36 637,71 грн. Позивач зазначає, що у зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 3 600,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 7 700,00 грн. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Представник позивача зазначає, що відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4246290 строк кредиту 360 днів: з 26.12.2023 року по 19.12.2024 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024, строк дії Договору № 4246290 від 26.12.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 року по 19.12.2024 року (87 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 13 920,00 грн. (6 399,99 грн. * 2,5% = 160,00 грн.*87 календарних дні = 13 920,00 грн.) Таким чином, за твердженням позивача, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4246290 від 26.12.2023 року загальною сумою 56 957,70 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 6 399,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 36 637,71 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 87 календарних днів 13 920,00 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Враховуючи вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що передбачена умова в укладеному між сторонами договорі про надання фінансового кредиту, про встановлення денної процентної ставки у розмірі 2,5 % у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. З огляду на назначене, враховуючи що кредитний договір укладений після 24 грудня 2023 року, пункт договору про нарахування відсотків у розмірі 2,5 % є нікчемним, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у стягненні нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач сплатила первісному кредитору 11 300,01 грн., суд вважає за можливе зарахувати вказані кошти в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи те, що сума наданого відповідачу кредиту у розмірі 10 000,00 грн., сплачена останньою, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у стягненні заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у стягненні судового збору та витрати на правову допомогу. На підставі ст. 509, 526, 546, 612, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed