Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі позивач) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) в якому просить: стягнути з Відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» суму завданої шкоди в розмірі 208 545,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» витрати з оплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою відкрито спрощене позовне провадження по даній справі із викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання в якому просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач в судові засідання на 17 червня 2025 року та 09 липня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до Судових викликів № 369/2237/25/8229/25 вих. від 23 травня 2025 року, № 369/2237/25/9669/25 вих від 18 червня 2025 року, розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, Відповідач [PERSON] був повідомлений про судові засідання. Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи неявку належним чином повідомленого Відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою Позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно зі статтями\~274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено матеріалами справи між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі Страховик) та [PERSON] (далі - Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 22417286 від 23.04.2024, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Land Rover, Range Rover Sport, д.р.н. [NUMBER] . 22.08.2024 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Land Rover, Range Rover Sport, д.р.н. [NUMBER] та автомобіля Renault MEGANE д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби (далі - ТЗ) отримали механічні ушкодження. Згідно з Постановою Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/18038/24 від 12.09.2024 особою, винною у скоєнні ДТП, є [PERSON] , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 22417286 від 23.04.2024 року страховим випадком є «ДТП» - дорожньо-транспортна пригода, за умови, що особа винна в скоєнні ДТП, встановлена, і ця особа - не водій застрахованого ТЗ (п.4.1.1. Договору страхування). Відповідно до п. 5.1. Договору страхування страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів. Підстава для визначення розміру збитку є рахунок СТО офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування та обрана Страховиком (п.5.2. Договору страхування). Відповідно до рахунку - фактури СТО № 1108289 від 06.09.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover, Range Rover Sport, д.р.н. [NUMBER] становить 367 045,00 грн. Згідно із ст. 102 Закону України «Про страхування», умов Договору ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок СТО у розмірі 367 045,00 грн. Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховими актами № 2390504-1 від 10.09.2024, № 2390504-2 від 12.09.2024 та платіжними інструкціями № 53636 від 10.09.2024, № 54164 від 12.09.2024. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ стало відомо, що цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована у ПАТ HACK "ОРАНТА" за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 221541228 (надалі - Поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн., франшиза - 1 500,00 грн. Оскільки, відновлювальний ремонт транспортного засобу Land Rover, Range Rover Sport, д.р.н. [NUMBER] здійснювався на станції технічного обслуговування, підтвердження чого є Акт виконаних робіт № 6545438 від 22.10.2024 року яким визначено, що вартість запасних частин та робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля становить 367 045,00 грн. За страховим випадком (ДТП) згідно складених страхових актів №2390504-1 від 10.09.2024, № 2390504-2 від 12.09.2024 по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 367045,00 грн., виплата якого підтверджується платіжними інструкціями № 53636 від 10.09.2024, № 54164 від 12.09.2024. Тому, в даному випадку розмір заподіяної шкоди повинен визначатися виходячи з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Сума понесених збитків (з урахуванням франшизи та ліміту Поліса ЕР 221541228 за шкоду заподіяну майну, який становить: 160 000,00 грн.) в повному обсязі не була сплачена ПАТ HACK "ОРАНТА", то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування та сумою фактично завданих збитків, а саме 208 545,00 грн. (367 045, 00 (фактичний розмір шкоди) - 158 500,00 (сума страхового відшкодування відповідно до умов Полісу ЕР 221541228 = 208 545,00 грн.) підлягає стягненню з Відповідача. У відповідності до статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~статтями\~15,\~16\~\~ЦК\~України,\~кожна\~особа\~має право\~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст.3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV (діяв на момент виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо - транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі №464/1937/16-ц (провадження №61-4756св18) та від 03 грудня 2020 року у справі №352/1384/18 (провадження №61-19013св19). Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81\~Цивільного Процесуального\~Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України,\~ суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми завданих матеріальних збитків. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Крім того, відповідно до\~\~вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України,\~\~суд стягує\~з\~відповідача\~на користь\~позивача\~\~\~понесені\~судові витрати\~на\~ судовий\~збір\~в\~розмірі \~3028\~гривень\~\~00 копійок /а.с. 6/.

Outcome: approved