Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

У квітні 2024 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - КП «Київтеплоенерго», позивач) звернулося до суду з позовом, з урахування уточнень, до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 2), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 3), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 4), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 5), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 6) та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 7) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у тому числі і квартира [ADDRESS] , під`єднанні до мереж внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а відтак відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які з 01 травня 2018 року постачає КП «Київтеплоенерго», а з 01 листопада 2021 року споживачами послуг з теплової енергії та гарячої води. При цьому, відповідачі, будучи споживачами вищевказаних послуг, своєчасно не сплачували кошти за спожиті послуги, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 березня 2024року складає 336 011, 84 грн. Крім того, позивач, відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») та КП «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 95 400 грн. Надання послуг до 01 травня 2018 року відповідачам здійснювалося на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Вказаний договір був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511). Відповідачі від послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися). Таким чином, виникнення цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачами підтверджуються діями сторін, а саме позивач щомісячно надавав (надає) відповідачам вищевказані житлово-комунальні послуги, надсилає платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідачі споживали надані позивачем послуги, однак зобов`язання по їх оплаті не здійснювали, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. З урахуванням наведеного, КП «Київтеплоенерго» просило суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 336 011,84 грн, які складається: до 01 травня 20018 року з централізованого опалення - 33 200 грн; до 01 травня 2018 року з централізованого постачання гарячої води - 62 200 грн: з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року - 37 931,05 грн; з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року - 97930,26 грн; з 01 листопада 2021 року постачання теплової енергії - 37 101,16 грн; з 01 листопада 2021 року постачання гарячої води - 65 372,76 грн; плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 869,84 грн; плати за абонентське обслуговування послуг гарячої води - 983,87 грн; сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 190,26 грн; сплата внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 231,84 грн; судові витрати. 24 квітня 2024 року на запит суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання, з якого вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2024 року справу передано на розгляд головуючому судді (суддя-доповідач) Гусак О. С. Ухвалою Дарницького районного суду с. Києва від 30 квітня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у вищезазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2024 року справу передано на розгляд головуючому судді (суддя-доповідач) Каліушко Ф. А. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року прийнято до розгляду вищезазначену справу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті у судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів: [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , а також на зазначену у позові адресу [PERSON] , направлялись ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, які повернулись за зворотною адресою без вручення відповідачам. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 (провадження №61-11723св22) листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільним процесуальним кодексом України (далі по тексту - ЦПК України) дії щодо повідомлення відповідачів про розгляд даної справи. Однак, відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд даної справи, не скористалися своїм процесуальним правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористалися своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача та відповідачі не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Від КП «Київтеплоенерго» надійшло клопотання про розгляду справи за відсутності представника, у якому представник позов підприємства підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Від відповідачів будь-яких заяв/клопотань з процесуальних підстав до суду не надходило. Відповідно до приписів частини другої статті 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною третьою статті 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або з інших процесуальних питань від них не надходило, враховуючи строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності представника позивача та відповідачів, які були належним чином повідомлені про день та час судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Починаючи з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила 630). Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01 листопада 2021 року здійснюється на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1182 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». Відповідно до пункту 8 Правил 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. У частині сьомій статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами 630. Такі договори є договором приєднання та може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним (частина друга статті 642 ЦК України). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надсилає споживачам платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживачі мають здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, підпункти 18, 20, 30 Правил 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування (стаття 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності у рівних долях належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 2009 року № [NUMBER] , а відтак останні є споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, які надаються позивачем. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 01 березня 2024 року у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 336 011, 84 грн, які складається: до 01 травня 20018 року з централізованого опалення - 33 200 грн; до 01 травня 2018 року з централізованого постачання гарячої води - 62 200 грн: з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року - 37 931, 05 грн; з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року - 97 930, 26 грн; з 01 листопада 2021 року постачання теплової енергії - 37 101, 16 грн; з 01 листопада 2021 року постачання гарячої води - 65 372, 76 грн; плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 869,84 грн; плати за абонентське обслуговування послуг гарячої води - 983, 87 грн; сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 190, 26 грн; сплата внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 231, 84 грн. Відповідно до частин четвертої-п`ятої статті 319 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. У статті 322 ЦК України зазначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (стаття 68 ЖК України). У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17-ц, від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20. При виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладання відповідного договору. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Таким чином, враховуючи викладене вище, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як споживачі послуг, що надавалися КП «Київтеплоенерго», оскільки є власниками квартири у рівних долях, зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України (статті 525, 526 ЦК України). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не відмовлялися від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх, разом з тим своєчасно не вносили плату за користування, у зв`язку з чим у них утворилась заборгованість станом на 01 березня 2024 року у розмірі 336011, 84 грн, яка складається з заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, що підтверджується копією розрахунку, наданої представником позивача, які є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, п`ятої-сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази своєчасного та у повному обсязі сплаченого наданих житлово-комунальних послуг, а також відсутність заборгованості перед позивачем по оплаті таких послуг. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунки розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. При цьому, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будь-яких доказів відсутності заборгованості перед позивачем, а також доказів на спростування заявлених позовних вимог, суду не надали. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а саме пропорційно розміру їх часток у власності у сумі 336 011, 84 грн, а саме по 56001,84 грн з кожного (336 011,84:6 = 56001,84). У задоволенні позову КП «Київтеплоенерго» у частині стягнення з [PERSON] заборгованості за надані житлово-комунальні послуги слід відмовити, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, останній не є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а також відсутні відомості того, що він є споживачем вказаних послуг, а отже є неналежним відповідачем у справі. Стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги, за відсутності відомостей, що він є споживачем таких послуг, є незаконним з огляду на положення частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5 040, 17 грн, а саме по 840,02 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial