Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

02 вересня 2024 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року передано справу за підсудністю до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження. Позовна заява мотивована тим, що 11.10.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту № 726055, за яким остання отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 16 000 грн. 28.08.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 2808-23, у відповідності до умов якого, останньому було передано належне йому право вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору, виникла заборгованість в розмірі 29\~094,40 грн, з яких: 14\~401,76 грн\~ заборгованість за тілом кредиту, 14\~692,64 грн\~ заборгованості за відсотками, 0,00 грн заборгованість за комісійними винагородами, 0,00 грн заборгованість за пенею. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив суд задовольнити позов. Представник позивача Романенко М.Е. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.10.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту № 726055. Відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з умовами публічної пропозиції на укладення договору, ліцензія на надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, видана згідно з розпорядженням Нацкомфіпослуг від 25.10.2018 № 1891, яка розміщена на сайті фінансової компанії: https//sloncredit.ua, з урахуванням Паспорту споживного кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Пунктами 1.3-1.5 вищевказаного договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 20\~000 грн, тип кредиту кредит. Строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 11.10.2023 (включно). Тип процентної ставки фіксована; процентна ставка за користування коштами залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. 28.08.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 2808-23, у відповідності до умов якого, останньому було передано належне йому право вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки. Неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованість, розмір якої станом на 11.10.2023 складає 29\~094,40 грн, з яких: 14\~401,76 грн\~ заборгованість за тілом кредиту, 14\~692,64 грн\~ заборгованості за відсотками, 0,00 грн заборгованість за комісійними винагородами, 0,00 грн заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Нормою статті 638 ЦК України визначено, що, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог\~ст. 516 ЦК України. 15.11.2023 позивач звертався до відповідачки з досудовою вимогою про сплату заборгованості в розмірі 29\~094,40 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ТОВ «Діджи Фінанс» відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «Діджи Фінанс», ні на рахунок попереднього кредитора. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того,\~статтею 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачкою грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2024 рік, складала 3028 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а відтак враховуючи звернення позивача до суду з позовом в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» розмір судового збору склав 2422,40 грн, та був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, відповідно підлягає стягненню на користь останнього з відповідачки. Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited»\~проти України», заява N 19336/04). Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, на підтвердження понесення яких надано договір № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, додаткову угоду № 002796809347 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), серед яких: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій, складення позовної заяви, формування додатків до позовної заяви. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі N 922/1964/21 (провадження N 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Таким чином, з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що ціна наданих адвокатом послуг була доведена належним чином, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved