Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просив суд стягнути з нього на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.06.2018 у розмірі 42003,28 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши Анкету-Заяву 25.06.2018 та 18.03.2021, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, відповідно до яких, станом на 18.07.2024, заборгованість становить 42003,28 грн та складається із: 42 003,28 грн - заборгованості за тілом кредиту; 00,00 грн - заборгованості за простроченими відсотками. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2024 року матеріали справи передані на розгляд судді Мартинишин М.О. (том 2, а.с. 1) Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2024 року матеріали справи передані на розгляд судді Марків Ю.С. (том 2, а.с. 5). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.11.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи, судове засідання у справі призначено на 14.01.2025 (том 2, а.с. 6-7). 6 лютого 2025 року на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (том 2, а.с. 23 - 113). З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з позивача на свою користь 20316,73 грн. 31 березня 2025 року представником позивача на адресу суду подано клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 31.03.2025 у зв`язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості за кредитом (том 2, а.с. 129-130). 7 квітня 2025 року на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (том 2, а.с. 132 - 177). З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з позивача на свою користь 10 094,09 грн. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 року матеріали справи передані на розгляд судді Баран О.І. (том 2, а.с. 183-184). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, (а.с. 185-186). 17 липня 2025 року представником позивача на адресу суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості за кредитом (том 2, а.с. 188-206). З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з позивача на свою користь 3 452,99 грн. Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надав. У судове засідання, призначене на 15.07.2025, сторони не з`явились. У прохальній частині позову та в окремій заяві, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, із зазначенням щодо відсутності заперечень проти винесення заочного рішення (том 1, а.с. 7, 20). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, скерованим на його зареєстроване місце проживання (штрихкодовий ідентифікатор ПАТ «Укрпошта» 0610258514842) та врученим відповідачу 14.06.2025 (том 2, а.с. 187). Крім цього, у матеріалах справи є низка попередніх рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, скерованих на зареєстроване місце проживання відповідача, які також є доказами його належного повідомлення про час і місце розгляду справи (том 2, а.с. 14 (із відміткою про вручення відповідачу); том 2, а.с. 20, 117 (із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою»). Між тим, неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до постанови Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відтак, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Тож, відповідач допустив повторну неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 25.06.2018 [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву № б/н від 25.06.2018 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщення на сайті банку (том 1, а.с.71, 72). У відповідній анкеті відповідачем зазначено персональні дані: [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 07.04.1998, зареєстроване та фактичне місце проживання: [ADDRESS] , мобільний номер телефону: [NUMBER] (а.с.71). На підставі вищевказаної Анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, із встановленим початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшився до 50000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 03/21, тип -Універсальна. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: кредитна картка номер - [NUMBER] , кредитна картка номер - [NUMBER] , кредитна картка номер - [NUMBER] , кредитна картка номер - [NUMBER] , що вказано у виписці за договором № б/н укладеного з відповідачем (том 1, а.с. 48-70). У процесі користування рахунком 11.08.2021 відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України" Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля в якості простого електронного підпису, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу (том 1, а.с. 103, 125). У підписаній 11.08.2021 відповідачем заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг наявні умови щодо розміру кредитного ліміту, строку кредитування, процентна ставка 42,0 % - для карт Універсальна, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84,0 % річних, умови нарахування таких процентів, що свідчить про наявність у підписаній позичальником заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг умов щодо процентної ставка (том 1, а.с. 82-103). Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. З долученого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25.06.2018 убачається, що заборгованість станом на 18.07.2024 становить 42 003,28 грн. та складається із: 42 003,28 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 00,00 грн. - заборгованості за простроченими відсотками (том 1, а.с. 31- 47). З наявної у матеріалах справи виписки за договором №б/н за період 27.06.2018 по 04.07.2024 вбачається, що відповідач упродовж всього періоду активно користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення заборгованості у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яку банк просив стягнути в судовому порядку. Остання активність клієнта щодо користування рахунком відбулась 04.07.2024 шляхом поповнення картки (том 1, а.с. 48-70). 7 квітня 2025 року на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних, заборгованість становить 10 094,09 грн та включає погашення відповідачем відповідної заборгованості упродовж наступного періоду 05.07.2024 - 31.03.2025 (том 2, а.с. 153, 132 - 177). 17 липня 2025 року на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, заборгованість становить 3 452,99 грн та включає погашення відповідачем відповідної заборгованості упродовж наступного періоду 01.04.2025 - 03.07.2025 на суми 2206,42 грн, 10,92 грн, 2206,42 грн, 2206,42 грн, 10,92 грн (том 2, а.с. 188 - 206). Оцінка суду. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання- це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Звертаючись до суду з позовом, АТ «КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42 003,28 яка складається із: 42 003, 28 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 00,00 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. А після заяв про зменшення позовних вимог - 3 452, 99 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Звертаючись до суду з цим позовом, Банк надав достатньо доказів на підтвердження правомірності своїх вимог, які досліджено судом. Наявність згаданих доказів є такими, що підтверджують розмір заборгованості за тілом кредиту, яку банк, звернувшись до суду з указаним позовом, просить стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем декілька разів зменшено розмір позовних вимог, виходячи із фактично отриманих від відповідача оплат за договором. Здійснення відповідачем таких оплат свідчить про його ознайомлення з умовами договору, прийняття цих умов та виконання зобов`язань відповідно до них. Відповідач жодних заперечень проти умов договору не висловлював та не оспорював його дійсність, а виконання ним частини зобов`язань (шляхом оплати) підтверджує його волю на укладення й виконання договору та згоду з його змістом. Таким чином, зменшення позивачем розміру позовних вимог лише враховує фактично сплачені відповідачем суми й не спростовує, що договірні відносини між сторонами існують, а умови договору відповідачем прийняті, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору (а.с. 10). Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved