Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (далі\~ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ») звернулося до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 30.01.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №109314 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та на умовах визначених цим договором: сума виданого кредиту: 4000,00 гривень; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAH; процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 04.12.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 20800,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 4000,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 16800,00 грн. Крім того, 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Ухвалою суду від 17.02.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, 17 березня 2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» подало до суду заяву про стягнення з відповідачки на свою користь 10500 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. 16.04.2025 року на адресу суду надійшло клопотання від [PERSON] про витребування доказів від АТ КБ ПриватБанк, а саме: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної карти № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 30.01.2020 року на дану платіжну картку у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень. Витребувати самостійно зазначені докази відповідач не має можливості. Ухвалою суду від 16.04.2025 року витребувано вищезазначені докази. 08.05.2025 року від АТ КБ ПриватБанк на адресу суду надійшли витребувані докази. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду направлено заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін, позов задовольнити, надав також заяву про розподіл судових витрат, просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 10500,00 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився,\~подав заяву про розгляд\~справи без його участі. Позовні вимоги не визнає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~кредитного договору №109314 від 30.01.2020, укладеного в електронній формі сторонами якого зазначені: ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредитний договір підписано електронним підписом\~KL6526, за яким позичальника ідентифікувано як [PERSON] . Відповідно до довідки\~ТОВ «Займер» про ідентифікацію\~клієнта\~ [PERSON] , з яким укладено договір №109314 від 30.01.2020 ідентифіковано за одноразовим ідентифікатором KL6526. Згідно з довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Платежі онлайн» від 10.01.2025 за вих. №600/01 на сайті торговця: CLY.СOM.UA 30.01.2020 о 16:00:06\~через платіжний сервер\~«Platon» була проведена успішна транзакція: видача\~коштів у сумі: 4000,00 грн. за кредитом №109314 на платіжну картку\~ [NUMBER] , емітентом якої є PRIVAT BANK, код авторизації 928010. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до\~витягу з реєстру боржників договору факторингу\~№ 01-17/02/2022 від 17.02.2022\~позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором\~№109314 від 30.01.2020 на суму 20800,00 грн. Відповідно до виписки з особового рахунка [PERSON] \~за кредитним договором\~№109314 від 30.01.2020, яка складена Позивачем, заборгованість відповідача становить 20800,00 грн. Суд звертає увагу, що доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань (Постанова КГС ВС від 22.08.2024 у справі № 916/735/23). У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23) міститься висновок, «що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором». Так, розрахунок заборгованості, на який посилається Позивач, не може вважатися первинним документом, який підтверджує отримання Відповідачем кредиту, користування ним та і взагалі укладення договору, адже цей документ створений самим Позивачем, який не є стороною кредитного договору, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості. Відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості за договором надання грошових коштів у позику, а також первинних бухгалтерських документів позбавляє суд можливості з`ясувати дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення боргу. Крім того, Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав виписку з особового рахунка за кредитним договором №109314, однак вказаний документ підписаний самим позивачем, який не був стороною кредитного договору та фактично кредитні кошти відповідачу не видавав. Також, вказана виписка не містить всі необхідні реквізити та відомості за ними. У виписці мають бути зазначені такі реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, де відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом/кредитом); суму оборотів за дебетом/кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Крім того, виписка з особового рахунку не містить відсоткової ставки, зазначено лише суму прострочених відсотків, не зазначено ані періоду нарахування ані методики, відповідно до якої визначено такий розмір. Суд вважає неналежним та недопустимим доказом виписку, яка надано до позовної заяви, оскільки в ній відсутності відомості про суму операції (відповідно за дебетом/кредитом) та суму оборотів за дебетом/кредитом рахунку. Однак із зазначеної виписки неможливо зрозуміти детальний розрахунок заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками, які нараховувались відповідачу, їх розмір, а також неможливо відслідкувати чи погашалась відповідачем заборгованість та у якому розмірі. Також, позивач зазначає, що на виконання вимог п. 1.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів та на підтвердження виконання Товариством п. 1.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2025, відповідно до якої 130.01.2020 на картковий рахунок було перераховано кредитні кошти в сумі 4000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що, на думку позивача, є доказом видачі кредитних коштів. Проте, позивач не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором від 30.01.2020, а також доказів, що платіжна картка № [NUMBER] належить [PERSON] . Слід зазначити, що Інформаційна довідка від 10.01.2025, що видана ТОВ «Платежі Онлайн», не містить інформації кому і на якій підставі вона видана, не містить даних повного номера платіжної картки, прізвища ім`я та по батькові власника банківської картки та не підтверджує факту перерахування грошових коштів саме [PERSON] . За таких обставин у суду відсутні підстави вважати Інформаційну довідку від 10.01.2025 належним, допустимим та достовірним доказом, що підтверджує перерахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 4000,00 грн за кредитним договором від 30.01.2020 №109314. Крім того, дослідивши витребуванні докази, які надійшли від АТ КБ ПриватБанк, вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку не емітовано картку № [NUMBER] . У зв`язку з чим, не має можливості надати інформацію щодо зарахування коштів 30.01.2020 р. у сумі 4000 грн. З вище зазначеного слідує, що карта № [NUMBER] не належить [PERSON] , тому відсутнє підтвердження факту перерахування коштів в сумі 4000 грн. саме відповідачу [PERSON] . Отже, не підтверджено належними та допустимими доказами перерахування відповідачу [PERSON] грошових коштів в розмірі 4000грн. від ТОВ «ЗАЙМЕР» 30.01.2020 року. Інформації, що кошти в сумі 4000грн. були зараховані на картку [PERSON] від ТОВ «ЗАЙМЕР», витребувані документи від АТ КБ «ПриватБанк» не містять. Також, до позовної заяви додано список згрупованих поштових відправлень про надіслання вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором від 12.11.2021 року на адресу відповідача. Разом з тим, відправник зазначеного списку ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ», тобто юридична особа, яка не має відношення до вказаної справи, оскільки позивачем у справі є ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», а первісним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР». Також, наданий суду договір факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року не містить жодної інформації про боржників та договори кредиту, право вимоги за якими ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Однак, зі змісту вказаного договору факторингу вбачається, що інформація про боржників та кредитні договори, право вимоги за якими відступається, зазначається в Реєстрі боржників, за фактом передачі якого сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників. Проте, позивачем не надано суду ні Реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, ні Акту приймання-передачі цього Реєстру боржників, що позбавляє суд можливості встановити факт набуття позивачем права вимоги до відповідачки за кредитним договором №109314. Натомість до позовної заяви позивачем надано витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, який містить інформацію щодо боржника [PERSON] за кредитним договором №109314 від 30 січня 2020 року . Проте, вказаний витяг з Реєстру боржників сам по собі не підтверджує факту набуття позивачем права вимоги до [PERSON] за договором кредиту №109314, оскільки цей Реєстр боржників є додатком до договору факторингу №01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, тоді як ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» обґрунтовує набуття права вимоги до [PERSON] на підставі договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року. При цьому, самого договору факторингу №01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, витяг з Реєстру боржників до якого додано позивачем до позовної заяви, суду не надано. Оскільки в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до позивача права вимоги до відповідачки за кредитним договором, тому суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 року у справі №753/8671/21 (провадження №61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 року у справі №582/18/21 (провадження №61-20968 сво21)). Позивач не довів наявність у нього права вимоги за кредитним договором №109314 від 30 січня 2020 року, а отже, порушення свого права. Всупереч вимог ст.\~12,\~81 ЦПК України\~позивачем не надано суду належних доказів того, що первісним кредитором виконані умови кредитного договору та надано позичальнику [PERSON] кредитні кошти, а такий договір був підписаний саме [PERSON] . Таким чином, виходячи із вищевказаних положень та встановлених обставин, суд доходить висновку, що позивачем не надано суду доказів, які з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку свідчили б про те, що у [PERSON] наявне невиконане грошове зобов`язання за договором №109314 від 30.01.2020, а відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору та правничу допомогу не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: dismissed