Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 18.01.2018 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №09, після розірвання шлюбу просила повернути їй дошлюбне прізвище [PERSON] , судові витрати просила стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано строк учасникам справи для подання заяв по суті, витребувано оригінал свідоцтва про шлюб. Позивач надала клопотання про долучення на виконання ухвали про відкриття провадження оригіналу свідоцтва про шлюб. Жодних заяв по суті чи інших клопотань від учасників не надходило. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 18.01.2018 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №09, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.17). Відносини позивача з відповідачем не склались, постійні сварки, різні погляди на життя унеможливлюють спільне проживання, шлюбні відносини припинено, з 14.01.2022 року не проживають разом, спільного побуту не ведуть. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у ході судового розгляду скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України, в позові просила після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, з відповідача на користь [PERSON] . Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved