Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» подав до суду позовну заяву, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за Договором про надання кредиту № 6058922 від 18 лютого 2022 року у загальній сумі 134 978,76 грн., яка складається з наступного: 20 300,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 114 678,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та відповідачем було укладено Договір про надання кредиту №6058922. На підставі укладеного Договору відповідно до п. п. 1.З., 1.7., 3.1. договору кредитодавець 18.02.2022 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі 20 300,00 гри., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити процент за користування ним до 14.09.2022 року (включно). 18 лютого 2022 року відповідач на веб-сайті Товариства оформив заявку надання кредиту, обравши суму та Базовий період кредиту та вказавши наступну інформаїї ПІБ, дату народження, реквізити паспорту (орган, що видав документ, дату видачі), РНОКПП, адресу реєстрації, місце проживання, адресу електронної пошти, номер телефону, місце роботи, займану посаду, дохід в місяць, витрати в місяць. Після здійснення перевірки та прийняття кредитором рішення про надання кредиту за вищевказаною заявкою, відповідачу було направлено паспорт споживчого кредиту, посилання на Пропозицію укласти договір (оферту) щодо надання кредиту, що містить всі істотні умови договору, та одноразовий ідентифікатор. Заявник, увійшовши в електронну поштову скриньку, перейшов за посиланням на Оферту, після чого авторизувався в особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця. У подальшому, відповідач ініціював та пройшов належну перевірку за допомогою Системи BankID, в результаті чого позивачем були отримані персональні дані та інформація, зазначена відповідачем при оформленні заявки, яка в повному обсязі відповідає тій інформації, що була отримана за допомогою системи BankID. Після належної перевірки клієнта позивачем, відповідач ознайомився з Правилами надання кредиту ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», що знаходяться у вільному доступі на офіційному веб-сайті кредитора, з паспортом споживчого кредиту та офертою (в якій містяться істотні умови договору), погодившись з якими підписав паспорт споживчого кредиту, акцептував оферту та підписав договір про надання кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Примірник договору в електронному вигляді був направлений кредитодавцем на адресу електронної пошти заявника. Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника. Відповідач станом на 31.03.2025 року має заборгованість перед позивачем 134\~978,76 грн., яка складається із такого: 20 300,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 114\~678,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути. Ухвалою судді від 22 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26 травня 2025 року від відповідача надійшли пояснення по справі, в яких відповідач позов визнає частково. Визнати обґрунтованою до стягнення лише суму, що складається з тіла кредиту, відсотків за базовий період та 3% річних за прострочення, щодо стягнення відсотків за спеціальний період під 3% на день, як таких, що нараховані всупереч умовам договору та законодавчим заборонам воєнного стану. У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. 26 травня 2025 року подав заяву про розгляд справи без його участі, подані ним пояснення від 26 травня 2025 року підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ч.1 статті 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 18 лютого 2022 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 6058922 відповідно до умов якого відповідачу надається кредит в розмірі 20\~300,00 грн (п. 1.3), які надаються шляхом перерахування кредитором коштів на електронний платіжний засіб позичальника (п. 1.4). Відповідно до п. 1.7.2 кредитного договору кредит надається на: базовий період, що становить 28 днів - з 18.02.2022 до 18.03.2022 упродовж якого застосовується процентна ставка в розмірі 0,89 % на день, та спеціальний період, що становить 180 днів з 19.03.2022 до 14.09.2022 упродовж якого застосовується процентна ставка в розмірі 3% на день. У разі неналежного виконання графіку платежів основна сума кредиту та проценти за користування кредитом у базовий період визнаються простроченими і позичальник має сплатити всю заборгованість (п. 1.7.6). Якщо позичальник не виконав зобов`язання на дату закінчення базового періоду, то настає умова дострокового виконання зобов`язань за договором , нараховані у базовий період проценти за користування кредитом та частина основної суми кредиту вважаються простроченими і кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів за користування кредитом, належних йому відповідно до ст 1048 ЦК України. Цей договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на сайті кредитодавця згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію» (п. 9.9). Довідкою ТОВ «Фінасова компанія «Елаєнс» від 24.03.2025 підтверджується те, що позивач перерахував 20\~300,00 грн на картку відповідача, а відповідач отримав ці кошти. У детальному (щоденному) розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №6058922 від 18.02.2022 станом на 31.03.2025 зазначено, що відповідач взагалі не сплачував коштів по отриманому кредиту, у зв`язку з чим вимагає від нього сплату тіла кредиту в розмірі 20\~300,00 грн, процентів в розмірі 114\~678,76 гривень. Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання умов кредитного договору. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повернув одержану суму кредиту. Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми кредиту в розмірі 20\~300,00 грн є підставною. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до зазначених вище умов кредитного договору відповідач мав сплачувати проценти у розмірі 0,89 % на день упродовж 28 днів з 18.02.2022 до 18.03.2022 та 3% на день у продовж наступних 180 днів з 19.03.2022 до 14.09.2022. Щодо нарахованих відсотків на суму 114 678,76 грн., то суд виходить із наступного. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 6058922 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 лютого 2022 року, наданого позивачем встановлено, що станом на 31.03.2025 року (включно) [PERSON] було нараховано проценти за користування кредитними коштами в сумі 114\~678,76 грн., що не відповідає вимогам закону. Оскільки, базовий строк кредитування (28 днів) завершився 18.03.2022, і після цієї дати кредитні зобов`язання не могли продовжуватися автоматично без волевиявлення сторін. Відповідно до ст. 1048 та 1050 Цивільного кодексу України, проценти за користування кредитом можуть нараховуватися лише протягом дії кредитного договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Верховний Суд України (Велика Палата) у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) чітко звернув увагу, що нарахування процентів поза межами погодженого строку кредитування. Таким чином, з відповідача слід стягнути нараховані відсотки за користування кредитом у базовий період (0,89% на день ? 28 днів): 5 057,56 грн., в іншій частині слід відмовити. Вирішуючи питання щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 19.03.2022 по 20.03.2025, суд ураховує положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, з яких убачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, інфляційні втрати та три проценти річних не підлягають стягненню, оскільки Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і на цей час. Таким чином, позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 20 300,00 грн. за тілом кредиту та 5057,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, в решті позову слід відмовити. Судові витрати розподіляються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 134\~978,76 грн. та задоволено на суму 25\~357,56 грн., тобто на 18,78% (25\~357,56*100: 134\~978,76) Таким чином, сума судового збору, що підлягає до відшкодування позивачеві складає 568,66 грн.

Outcome: approved