Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

30.04.2025 адвокат Заєць Б.В. (уповноважений представляти інтереси позивачки на підставі ордеру серії АВ № 1199677 від 28.04.2025 (а.с. 8) звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 09.01.2024 між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, після чого подружжя виїхало до Польщі. Під час перебування за кордоном у них народився син - [PERSON] , [INFO] , але через погіршення відношень позивачка повернулася в Україну з дитиною. Вона не має можливості працювати, оскільки займається доглядом за сином, а відповідач відмовився її утримувати. Представник позивачки просить суд стягувати на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 від доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки відповідач фізично здоровий і працевлаштований. Також зазначено, що , позивач очікує витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. 20.05.2025 представник відповідача - адвокат Стьоба Ю.М. (уповноважений представляти інтереси відповідача на підставі ордеру серії АВ № 1020895 від 14.05.2025 (а.с. 51), подав через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Вважає, що даний позов не підлягає задоволенню, оскільки вказує, що [PERSON] ввела суд в оману, зазначивши, що проживає в Україні та не має доходів, тоді як насправді вона мешкає в Польщі й отримує фінансову допомогу. У свою чергу [PERSON] через війну не має можливості працевлаштуватися і не має доходів, тому не може утримувати дружину. Також згідно із судовим наказом, з нього стягуються аліменти на утримання дитини. З огляду на це, [PERSON] не в змозі надати матеріальну допомогу дружині. Доказів можливості ним утримувати позивачку стороною позивача надано не було. Відтак просив відмовити у задоволені позову (а.с. 21). 01.07.2025 представником відповідача адвокатом Стьобою Ю.М. було подано клопотання про витребування доказів з Державної прикордонної служби України, а саме інформації про те, чи перетинали державний кордон України і в якому напрямку Шевцова Л.Ю., [PERSON] та [PERSON] (а.с. 48). Однак, з огляду на те, що представник позивача адвокат Заєць Б.В. не заперечував проти обставини, що позивачка з дитиною на даний час тимчасово знаходиться в Польщі, а також не було зазначено, ким є [PERSON] та її зв`язок зі справою, суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаного клопотання. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась. Натомість її представник - адвокат Заєць Б.В., у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позов і просив його задовольнити, зазначивши, що позивачка відповідно до положення ч.2 ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка-батька дитини. Відповідач [PERSON] не з`явився у судове засідання. Його представник, адвокат Стьоба Ю.М., просив відмовити у задоволенні позову, аргументуючи відсутністю факту догляду за дитиною - позивачкою. Позивачка, як переселенка, отримує пільги і має безкоштовне житло у Польщі, натомість догляд за дитиною виконує матір позивачки. Він зазначив, що відсутність потреби є підставою для відмови у позові, оскільки позивачка працює за кордоном і має фінансову підтримку. Також зауважив, що [PERSON] не може утримувати її через власні фінансові труднощі. Відповідач безробітний, шукає роботу, але зазначив, що державна підтримка позивачки та її вибір жити в Польщі свідчать про відсутність реальної потреби в аліментах. Документальних доказів, що підтверджують необхідність матеріальної допомоги, не надав. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також адвокатом Стьобою Ю.М. подано письмові пояснення, в яких він зазначає, що позивачка не здійснює фактичний догляд за дитиною, оскільки проживає за кордоном і отримує соціальні виплати, а дитина перебуває під опікою її матері. Вважає, що це свідчить про відсутність підстав для стягнення аліментів, адже позивачка має можливість працювати та отримує аліменти на утримання дитини, в той час як [PERSON] офіційно не працевлаштований і не має стабільного доходу. Таким чином, його фінансові можливості не дозволяють забезпечувати утримання дружини. Дії позивачки також можна трактувати як зловживання правом, оскільки вона намагається перекласти фінансові зобов`язання на відповідача без достатніх підстав. У зв`язку з цим, просив долучити пояснення до матеріалів справи та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 52). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. На підтвердження позовних вимог представником позивачки надано наступні докази. Так, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 3) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Свідоцтвом про шлюб (а.с. 4) підтверджується факт шлюбних відносин між сторонами. Актом обстеження житлово-побутових умов 21.04.2025 (а.с. 5) зазначається про те, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Спільно із нею проживає її син [PERSON] , [INFO] . На момент обстеження , батька дитини [PERSON] не будо. Зі слів сусідів, які підписали цей акт, він разом із сім`єю за даною адресою не проживає. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6-7) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 02.05.2025 Літинським районним судом Вінницької області винесено наказ (а.с. 22) яким вказано стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку(доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно і до його повноліття, починаючи стягнення з 30.04.2025 року. Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, відсутністю даних про перебування на утриманні відповідача непрацездатних батьків, інших дітей, а також відсутності жодних доказів неможливості відповідача надавати матеріальну допомогу дружині, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання в розмірі частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років (відповідно до положень ч.2 ст. 84 СК України). Також в ході судового розгляду суду стороною позивача не було надано доказів понесення судових витрат. Під-час судового розгляду вимога про стягнення судових витрат не була заявлена. Щодо розподілу судових витрат у справі, суд вбачає доцільним зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином із відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: approved