Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

03 квітня 2025 року представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики № 2899539 у розмірі 17\~250 грн., яка складається з: 5\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2\~250 грн. сума заборгованості за відсотками; 10\~000 грн. сума заборгованості за пенею та стягнення судових витрат. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що 08 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2899539. Згідно договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників № 31 від 25 вересня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 17\~250 грн., з яких: 5\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2\~250 грн. сума заборгованості за відсотками; 10\~000 грн. сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права грошової вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язався вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному договором. В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання за договором позики позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 09 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву. 06 травня 2025 року представник відповідача, адвокат Чобан Р.А. подав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачу на його рахунок за договором позики. Окрім того, представник відповідача зазначає, що [PERSON] з 23 червня 2021 року прийнятий на військову службу за контрактом. 27 березня 2024 року [PERSON] отримав посвідчення учасника бойових дій. Таким чином, на відповідача [PERSON] , як на військовослужбовця, поширюються пільги передбачені п. 12 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватись штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову. 12 травня 2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що підписання договору позики здійснювалось електронним підписом позичальника, відтворним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладені договору позики. Окрім того, всі нараховані відсотки, нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов укладеного договору позики. Відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей». Тому, нарахування відсотків відповідачу здійснювалось з підстав, що відповідач не повідомив кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем. З метою підтвердження отримання кредитних коштів відповідачем на картковий рахунок позивач просить суд витребувати відповідну інформацію в АТ КБ «Приватбанк». Ухвалою від 22 травня 2025 року за клопотанням представника позивача зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати до суду інформацію щодо наявності у [PERSON] РНОКПП [NUMBER] карткових рахунків відкритих у банку станом на 08 травня 2024 року, інформацію щодо належності [PERSON] РНОКПП [NUMBER] карткового рахунку № [NUMBER] , виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] РНОКПП [NUMBER] за період з 08 травня 2024 року по 11 травня 2024 року з детальною інформацією щодо призначення платежу і джерело походження коштів. Вказана ухвала виконана 18 червня 2025 року. 11 червня 2025 року від представника відповідача, адвоката Чобана Р.А. до суду надійшло клопотання про долучення доказів, в яком упросить суд долучити до матеріалів справи копію квитанції від 10 червня 2025 року про сплату суми заборгованості за основною сумою боргу 5\~000 грн. згідно договору позики № 2899539. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просить розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився. 03 липня 2025 року представник відповідача, адвокат Чобан Р.А. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 08 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2899539. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-кумунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію». Розмір кредиту 5 000 грн., строк кредитування 30 днів.(а.с.6-8) 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Рядом додаткових угод строк дії договору факторингу продовжено.(а.с.10-16) Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 2899539 на суму заборгованості 17\~250 грн., яка складається з: 5\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2\~250 грн. сума заборгованості за відсотками; 10\~000 грн. сума заборгованості за пенею.(а.с.17) Як вбачається\~з розрахунку ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідач станом на 28 лютого 2025 року має заборгованість за договором позики № 2899539 на загальну суму 17\~250 грн., яка складається з: 5\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2\~250 грн. сума заборгованості за відсотками; 10\~000 грн. сума заборгованості за пенею.(а.с.18) В п. 5\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1\~ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2\~ст. 639 ЦК України. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.\~205,\~207 ЦК України). Укладаючи кредитний договір, сторони вчинили дії, визначені\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи. Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони договірних відносин досягли згоди з усіх істотних умов таких перед їх укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), тому в силу ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір вважається укладеним. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений договором або Законом (ст. 612 ЦК України). Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У відповідності до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема і в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] в ході судового розгляду справи визнав заборгованість за основною сумою позики. Оскільки, заборгованість за основною сумою боргу сплачена відповідачем згідно квитанції від 10 червня 2025 року на суму 5\~000 грн.(а.с.130) Проте, відповідач заперечує проти стягнення із нього заборгованості за відсотками та пенею з огляду на його статус військовослужбовця, який був на момент укладення кредитного договору та строку його дії, а також положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Так, в статтях 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в\~Конституції України\~та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до пункту 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(станом на день укладення кредитного договору), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідно до статті 1\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. З моменту оголошення\~Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014\~в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буду здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на момент подання позову в Україні діяв особливий період. Національним Банком України дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, внесено доповнення до\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду Пункт 3 Прикінцевих положень зазначеного\~Закону\~передбачено поширення дії, зокрема підпункту 3 п. 4\~розділу І цього Закону\~на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Як вбачається\~з копії\~військового квитка серії [NUMBER] , який виданий на ім`я [PERSON] , 23 червня 2021 року відповідач прийнятий на військову службу за контрактом, 27 березня 2024 року [PERSON] отримав посвідчення учасника бойових дій та станом на момент розгляду справи перебуває на військовій службі в Харківському національному університеті Повітряних сил ім. І. Кожедуба.(а.с.50,53,58) Таким чином, на відповідача [PERSON] з 23 червня 2021 року, як на військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом, на особливий період, поширювалися пільги передбачені пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову. Суд зазначає, що відсутність звернення [PERSON] до кредитора не спростовує той факт, що на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. Оскільки сума\~заборгованості за\~відсотками у\~розмірі 2\~250\~грн.\~та сума\~заборгованості за\~пенею у\~розмірі 10\~000\~грн.\~нараховані відповідачу\~за період\~з 25\~вересня 2024\~року по\~28\~лютого 2025\~року,\~тобто в\~той період,\~коли останній\~проходив військову\~службу за\~призовом,\~на особливий\~період,\~тому з\~урахуванням вищенаведеного,\~суд приходить\~до висновку\~про відсутність\~підстав для\~стягнення з\~відповідача суми заборгованості за відсотками та пенею за договором позики № 2899539 від 08 травня 2024 року. Аналізуючи надані докази, враховуючи, що відповідачем сума заборгованості у розмірі 5\~000 грн. за основною сумою боргу сплачена 10 червня 2025 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики № 2899539 не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed