Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, яку згодом було уточнено. В обґрунтування уточнених пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що вона є власником 7/10 частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2023 року, зареєстроване в реєстрі за №1-134, посвідченого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Главчевою Л.В., зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Іншими співвласниками зазначеного будинку є: [PERSON] є власником 1/10 частини будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року; [PERSON] є власником 1/10 частини будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року; [PERSON] є власником 1/10 частини будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року. Відповідно до спадкової справи № 252/1996 після померлого [INFO] [PERSON] , у свідоцтві про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року, посвідченого завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., на підставі п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 01.01.2004 року та ст.529 Цивільного Кодексу України від 18.07.1963 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-1495 зазначено: «…спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна громадянина України [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , 1/5 частини є його дружина громадянка України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована:\~ [ADDRESS] ; 1/5 частини є його батько - громадянин України [PERSON] ; 1/5 частини є його син гр. [PERSON] ; 1/5 частини є його мати гр. [PERSON] ; 1/5 є його син гр. [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 ЧАСТИНИ ЖИТЛОВОГО БУДИНКУ [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 14.08.1990 року за реєстром №1-2984, зареєстрованого в комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації…». Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Представник позивача Стребіж А.О. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачки [PERSON] , яка мешкає в будинку [ADDRESS] . Зазначив, що [PERSON] мешкає в зазначеному будинку тривалий час, а відповідачів він ніколи там не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки [PERSON] , яка мешкає в будинку [ADDRESS] . Зазначила, що [PERSON] мешкає в зазначеному будинку тривалий час, а відповідачів вона ніколи там не бачила. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263\~ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є власником 7/10 частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2023 року, зареєстроване в реєстрі за №1-134, посвідченого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Главчевою Л.В., зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Іншими співвласниками зазначеного будинку є: [PERSON] , який є власником 1/10 частини будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року; [PERSON] є власником 1/10 частини будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року; [PERSON] є власником 1/10 частини будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року. Відповідно до спадкової справи № 252/1996 після померлого [INFO] [PERSON] , у свідоцтві про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року, посвідченого завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., на підставі п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 01.01.2004 року та ст.529 Цивільного Кодексу України від 18.07.1963 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-1495 зазначено: «…спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна громадянина України [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , 1/5 частини є його дружина громадянка України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована:\~ [ADDRESS] ; 1/5 частини є його батько - громадянин України [PERSON] ; 1/5 частини є його син гр. [PERSON] ; 1/5 частини є його мати гр. [PERSON] ; 1/5 є його син гр. [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 ЧАСТИНИ ЖИТЛОВОГО БУДИНКУ [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 14.08.1990 року за реєстром №1-2984, зареєстрованого в комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації…». Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статі 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Згідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій\~статті 365\~ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~18\~грудня 2018\~року у\~справі №\~908/1754/17\~(провадження\~№ 12-180гс18) в якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365\~ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3), а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Річ є неподільною і не може бути виділена в натурі. Поділ складаної нерухомої речі (житловий будинок [ADDRESS] ) на дві прості або складні нерухомі речі, або виділ 3/10 частки із спільної часткової власності з подальшою індивідуалізацією кожної з речей, як новостворених об`єктів нерухомого майна неможливі у фізичному та експлуатаційному сенсі. Виділ частки вищезазначеного житлового будинку у фінансовому сенсі можливий. Доказом цього є Довідка за № 05/і від 18 січня 2024 року, надана Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» в якій значиться, що поділ та виділ 3/10 частки з об`єкта нерухомого майна будинку під номером сімнадцять ( [ADDRESS] є неможливим. Даний висновок здійснено виходячи з наступного: «Щодо відокремлення 3/10 частки нерухомого майна, що належить іншій особі. Нерухоме майно «Житловий будинок [ADDRESS] », що належить замовнику на праві спільної часткової власності, складається з житлових кімнат та допоміжних приміщень спільного користування. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №488 від 12.05.2023 р. «ПОРЯДОК проведення технічної інвентаризації». Згідно п. 152 Житлові будинки садибного типу, садові, дачні будинки можуть бути поділені, якщо вони складаються з двох або більше окремих будинків, які матимуть окремий вихід на вулицю. При цьому повинні утворитися самостійні об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять цілісні будинки з допоміжними господарськими будівлями. Згідно п. 160 Визначення технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна здійснюється щодо об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. Виділ частки з об`єкта нерухомого майна можливий лише за умови поділу об`єкта нерухомого майна на дві або більше самостійних об`єкти нерухомого майна, які є відокремленими, мають окремий вихід на сходову клітку, коридор або вулицю. Якщо об`єкт нерухомого майна є неподільним, виділ не проводиться. На момент технічного обстеження житловий будинок має одну вхідну групу. Не існує відокремленої частини будинку, яка могла би функціонувати автономно. На теперішній час, без проведення реконструкції (згідно ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» технічна можливість зробити окремі виходи на вулицю у межах 3/10 загальної площі повинна виконуватися по спеціально розробленому проекту, виконаного організацій, що має у своєму складі спеціаліста з відповідним кваліфікаційним сертифікатом), згідно чинного законодавства, об`єкт є неподільним. Якщо об`єкт нерухомого майна є неподільним, виділ не проводиться. Таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їх сімей. Так, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] ( [INFO] ) до моменту подання позову до суду: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] жодного інтересу до спірного майна не виказували та навіть не користувались останнім. У розумінні ч.2 ст.365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї імперативної умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення, адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. Відповідно до п.43 рішення від 21.12.2010 у справі «Андрій Руденко проти України» №35041/05, «…вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди». Так, визначену ч.2 ст.365 ЦК України вимогу стосовно внесення на депозитний рахунок суду коштів в забезпечення пред`явлених вимог [PERSON] виконала, що підтверджується квитанцією №0.0.4091123709.1 від 24.12.2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про внесення нею на депозитний рахунок Державної казначейської служби України коштів в сумі 64980,00 грн., що є вартістю 3/10 частини домоволодіння. Виходячи з характерних властивостей спірного об`єкта нерухомого майна, відсутності технічної можливості виділення частки відповідачам в натурі, відсутності інтересу до спірної квартири, у сукупності із встановленими обставинами та виконання позивачем імперативних вимог ч.2 ст.365 ЦК України щодо внесення на депозитний рахунок суду коштів в забезпечення вимог, приводять суд до переконання про доведеність існування обставин, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України, які в своїй сукупності визначають можливість припинення права відповідачів на 3/10 частки у праві спільної сумісної власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , із визнанням права власності за позивачем. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість задоволення пред`явлених вимог у повному обсязі. Згідно зі ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Outcome: approved