Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бойко Б.Б., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 20.04.2023 року вона уклала шлюб з відповідачем. Неповнолітніх дітей у шлюбі вони не мають. Позивач зазначає, що з відповідачем подружнім життям вони не живуть, спільного господарства та побуту не ведуть, матеріально одне одного не підтримують. За час перебування у шлюбі вони часто розходилися. Через відсутність взаємоповаги одне до одного склалися неприязні стосунки. За весь час вони майже не спілкуються. Через постійні сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства їхній шлюб розпався. За даних обставин реєстрацію шлюбу носить суто формальний (юридичний) характер, оскільки жодних обов`язків як подружжя не несе. Позивач вказує, що з вищенаведених підстав подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Зазначає, що рішення про розірвання шлюбу прийнято давно, а тому термін на примирення просить не надавати та розірвати шлюбу між нею та відповідачем. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти їй дівоче прізвище - [PERSON] . Представник позивача - адвокат Бойко Б.Б. також подав до суду заяву згідно якої просить розглядати справу без його участі, та без участі позивача, зазначаючи, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та його представник у судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, у якій зазначає, що відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що уточнений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 20.04.2023 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що повторно видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.02.2024 року. Неповлітніх дітей у сторін немає. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, через постійні сварки, внаслідок того, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства сторони втратили взаємоповагу один до одного та між ними склалися неприязні стосунки. Згідно тверджень позивача, які не спростував відповідач, сторони практично не спілкуються один з одним, подружнім життям не живуть, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнав. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи бажання позивачки змінити прізвище [PERSON] на дошлюбне - [PERSON] , суд уважає, що дана вимога підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одиннадцять грн. 20 коп.) грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved