Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

03\~лютого 2025\~року позивач\~ [PERSON] \~звернулася до\~Самарського районного\~суду м.\~Дніпропетровська із\~позовом до\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~про поділ\~майна подружжя. Ухвалою Самарського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~03\~лютого 2025\~року дану\~позовну заяву\~було залишено\~без руху\~з наданням\~строку для\~усунення недоліків,\~у встановлений\~строк позивачем\~були усунуті\~зазначені недоліки. В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням наданого уточнення) позивач посилається на те, що між [PERSON] та [PERSON] 15 липня 1989 року було зареєстровано шлюб. [INFO] у шлюбі народився син [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 16 липня 2007 року. Під час перебування у шлюбі подружжям був спільно побудований житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстроване за [PERSON] 24.04.2020 року. Після розірвання шлюбу з [PERSON] . 03 листопада 2007 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Таким чином, реєстрація права власності на будинок відбулась під час перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] до моменту її звернення до суду право спільної сумісної власності їх подружжя на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ніким не оспорювалось. Але нещодавно позивачеві стало відомо, що [PERSON] звернулась з позовною заявою до Самарського районного суду м. Дніпропетровська про визнання за нею права приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отже, на сьогоднішній день у [PERSON] виникла необхідність звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів УРСР 1.06.90 № 278/2 громадянину [PERSON] відведено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] та зобов`язано громадянина [PERSON] оформити в бюро технічної інвентаризації правовстановлюючі документи на будинок після закінчення його будівництва. Також, факт відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва житлового будинку підтверджується Актом про відвід земельної ділянки від 28.06.1990 року та довідкою про землекористування, затвердженими Виконавчим комітетом Самарської районної ради народних депутатів УРСР. В період сумісного проживання, перебуваючи в шлюбі з [PERSON] , подружжям був побудований житловий будинок загальною площею 89,3 кв.м., 47,9 кв.м. житлової площі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будинок розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 1210100000:09:176:0005, площа 0,1 га. В даних характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами зазначений 1993 рік спорудження. Після закінчення будівництва відповідач не оформив та не зареєстрував належним чином право власності на нерухоме майно. Лише 15 квітня 2020 р. була зареєстрована Декларація про готовність об`єкта до експлуатації за адресою: [ADDRESS] , також в цій декларації зазначено, що будівництво будинку було закінчено 14.11.1993 року. Право власності зареєстроване 24.04.2020 р. Оскільки подружжя не проживали разом після розірвання шлюбу, [PERSON] не знала, що її колишній чоловік зареєстрував право на цей будинок на себе. Позивач разом із дитиною [PERSON] з моменту розірвання шлюбу за усною домовленістю з відповідачем залишились проживати у вищезазначеному будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не надає документів, що підтверджують право власності на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку. Незважаючи на те, що позивачем було витрачено багато фізичних та моральних зусиль на належний догляд та ремонт житлового будинку, обробку земельної ділянки. Просить суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , житловий будинок, загальною площею 89,3 кв.м., 47,9 кв.м. житлової площі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будинок розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 1210100000:09:176:0005; в порядку поділу спільної сумісної власності: визнати за [PERSON] право власності на (одну другу) частину житлового будинку, загальною площею 89,3 кв.м, житловою площею 47,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2074057412101 та припинити право спільної сумісної власності на нього; визнати за [PERSON] право власності на (одну другу) частину житлового будинку, загальною площею 89,3 кв.м, житловою площею 47,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2074057412101 та припинити право спільної сумісної власності на нього. 21\~лютого 2025\~року ухвалою\~Самарського районного\~суду м.\~Дніпропетровська було\~прийнято до\~провадження цивільну\~справу за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~та [PERSON] \~про поділ\~майна подружжя та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ужва К.В. позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Вислухавши доводи учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Між [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) та [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] 15 липня 1989 року було зареєстровано шлюб, про що Самарським районним відділом РАЦС складено відповідний актовий запис № 371 (а.с. 9). [INFO] у шлюбі народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1053 (а.с.12). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00045385499 від 06.06.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 16 липня 2007 року, про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис № 205 (а.с. 10-11). Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів УРСР 01.06.90 №278/2 громадянину [PERSON] відведено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] та зобов`язано громадянина [PERSON] оформити в бюро технічної інвентаризації правовстановлюючі документи на будинок після закінчення його будівництва (а.с. 13). Також, факт відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва житлового будинку підтверджується Актом про відвід земельної ділянки від 28.06.1990 року та довідкою про землекористування, затвердженими Виконавчим комітетом Самарської районної ради народних депутатів УРСР (а.с. 14-15). Після розірвання шлюбу з [PERSON] . 03 листопада 2007 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Позивач зазначає, що в період сумісного проживання, перебуваючи в шлюбі з [PERSON] , подружжям був побудований житловий будинок загальною площею 89,3 кв.м., 47,9 кв.м. житлової площі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будинок розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 1210100000:09:176:0005, площа 0,1 га. Право власності на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстроване за [PERSON] 24.04.2020 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 52080526 від 28.04.2020 року) на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ДП №181201060338, виданий 15.04.2020 року. Частиною 1\~ст.\~76\~ЦПК України\~встановлено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 ст. 81 ЦПК України). З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] вбачається, що будинок було споруджено в 1993 році (а.с. 16-23). З декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: житлового будинку [ADDRESS] вбачається, що почато будівництво 01.02.1992, закінчено будівництво 14.11.1993. Крім цього, в судовому засіданні було допитано свідків, які вказали наступне. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] ніколи не бачила в спірному домоволодінні. Також вказала, що земельну ділянку вони отримали на весілля, хата була розвалена, вони самостійно будували будинок за допомогою батьків позивача. Закінчили будівництво будинку орієнтовно в 1994 році. Відповідач [PERSON] перестав проживати в даному будинку після 2000 року, а позивач постійно там проживала. На будівництво йшли гроші позивача та її батьків. Свідок [PERSON] , який є сусідом позивача зазначив, що знає позивача та відповідача [PERSON] , а [PERSON] не знає. Зазначив, що будинок будували [PERSON] та [PERSON] в 1993-1994 роках. [PERSON] не проживає в даному будинку з кінця 1990 років. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача. Будинок будували [PERSON] та [PERSON] . Зараз в будинку проживає [PERSON] з сином та новим чоловіком. Відповідач не поживає в даному будинку досить довго, років 5 він його не бачив. Крім [PERSON] інших жінок не бачив. Крім цього вказав, що допомагав купувати шифер та цеглу, а також привезти їх. Свідок [PERSON] вказав, що [PERSON] його падчериця, [PERSON] бачив декілька разів, з [PERSON] не знайомий. Зазначив, що будинок будували [PERSON] та [PERSON] , він допомагав грошима. [PERSON] будівництво в 1994 році, в 2000 році [PERSON] зник, а в будинку проживала [PERSON] з сином, на даний час ще й з новим чоловіком. Тамару бачив один раз на весіллі онука разом з [PERSON] . Свідок [PERSON] яка є матір`ю позивача зазначила, що після одруження [PERSON] та [PERSON] купили земельну ділянку з недобудовою і всі разом займались будівництвом. З 1994 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати в даному будинку та до 2000 року. Після 2000 року в будинку жили [PERSON] ті її син. [PERSON] бачила один раз на весіллі онука. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що житловий будинок [ADDRESS] було побудовано під час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, а відтак позовна вимога про визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , житлового будинку, загальною площею 89,3 кв.м., 47,9 кв.м. житлової площі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню. Стосовно поділу спільної сумісної власності суд зазначає наступне. Згідно зі\~статтею 60 СК України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України, де дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо\~дружина та\~чоловік не\~домовилися про\~порядок поділу\~майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено,\~що у\~разі поділу\~майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11). Зі змісту п.п.23,24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі\~ст.60 СК України. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.ч.1,2\~ст.355 ЦК України). Так, як відповідно до вимог ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст.372 ЦК України\~встановлено,\~що у\~разі поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними або\~законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372\~ЦК України). Оскільки суд прийшов до висновку, що буд. [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а отже підлягає поділу між ними. Так,\~як сторони\~добровільно не\~домовилися про\~розмір часток,\~які мають\~бути визначені\~кожному з\~них та\~підстав для\~відступлення від\~принципу рівності\~часток дружини\~і чоловіка\~при розгляді\~даної цивільної\~справи не\~встановлено,\~суд приходить\~до висновку,\~що частки\~майна дружини та чоловіка є рівними, а тому спільний будинок підлягає розділу на дві рівні частини, визнавши за позивачем та відповідачем право спільної часткової власності на нерухоме майно 1/2 частини будинку кожному, припинивши право спільної сумісної власності колишнього подружжя на вказане майно. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved