Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є спадкоємицею майна після смерті чоловіка - [PERSON] . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №235160, виданий управлінням Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області 16.04.2004, знаходився у квартирі [ADDRESS] . Станом на сьогодні доступу до оригіналу цього правовстановлюючого документа у позивачки немає. У зв`язку із відсутністю у [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документа про належність вказаної земельної ділянки покійній [PERSON] , після смерті якої спадщину прийняв, але юридично не оформив [PERSON] , позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Зважаючи на наведене позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті її чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , який є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив її, а саме: 1/6 (одну шосту) частку у земельній ділянці площею 0,10 га, кадастровий номер: 5624683300:07:027:0055, яка знаходиться на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, цільове призначення: для ведення садівництва, яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №235160, виданого управлінням Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області 16.04.2004 року. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідач подав відзив. Відповідач застосовує наступні скорочені терміни: 1) [PERSON] - позивач. 2) [PERSON] - відповідач. 3) [PERSON] - спадкодавець-1. 4) [PERSON] - спадкодавець -2. 5) Разом [PERSON] та [PERSON] - спадкодавці. 6) [PERSON] - потерпілий. 7) [PERSON] , мати позивачки - мати. 8) Шевченко Наталія Павлівна - адвокат. 9) Приватний нотаріус Хребтань Наталія Методіївна - нотаріус. 10) [PERSON] , сімейний лікар медичного закладу АЗПСМ смт Великий Березний - ЦПМСД "Великоберезнянської райради", вулиця Б. Хмельницького, буд. № 4 ([ADDRESS]), запис на прийом за телефоном: [NUMBER], ел/пошта: [INFO] - лікар-1. 11) Цивільно-процесуальний кодекс України - ЦПК. 12) Цивільний кодекс України - ЦК. 13) Кримінальний кодекс України - КК. 14) Кримінально-процесуальний кодекс України - КПК. 15) Ужгородського міськрайонного суду - суд-1. 16) Рівненський районний суд Рівненської області - суд-3. 17) Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області - суд-2. 18) Комунальне некомерційне підприємство "Закарпатській обласній клінічній лікарні ім. А. Новака" Закарпатської обласної ради. Код ЄДРПОУ 01992156. 88018, м. Ужгород, вул. Капушанська, 22; тел.: 0 312 61-60-64; Е-mail: [INFO]. Юрій Юрійович Яцина - директор. Контакти: [NUMBER] - лікарня-1. 19) КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради - лікарня-2. 20) Приватна лікарня «Казко» - лікарня-3. 21) Комунальне некомерційне підприємство "Закарпатській територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради. Код ЄДРПОУ 26528843 88017, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20; тел/факс: 64-41-26, тел.: 64-12-06; Е-mail: office911@ukr.net - лікарня-4. 22) Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (КНП «УМЦ ПМСД»). Код ЄДРПОУ 38839154. Україна, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Грибоєдова, буд. № 20- в. Е-mail: [INFO] . Тел.: +380 (95) 609-81-53; +380 (31) 264-21-63. Козак Тетяна Юріївна - директор - лікарня-5. 23) Приватна лікарня "Медичний центр Корзо". Код ЄДРПОУ. Україна, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Волошина Августіна, буд. № ?. Е-mail: medcentre.korzo@gmail.com . Тел.: [NUMBER]. Адреса реєстрації: [ADDRESS] . Дата реєстрації: 07.08.2019 р. Оновлен реєстрацію: 30.03.2020 р. Самойленко Світлана Михайлівна - директор/керівник - лікарня-6. 24) Секерес Василь Михайлович - заступник головного лікаря лікарні-1 - лікар - 2. 25) Позовна заява з предметом «Про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації [PERSON] до [PERSON] » з залученням третіх осіб: [PERSON] та нотаріуса - позов. Зазначає, що відповідачем виявлено безліч відомостей, викладених позивачем у тексті позову, які не відповідають, суперечать фактичним обставинам та містять в собі ознаки свідомого, цілеспрямованого, умисного і безпідставного, не обґрунтованого, залучення/використання важелів правосуддя з метою вчинення тиску на відповідача та членів його родинної сім`ї, змушуючи таким чином, відповідача та членів його родинної сім`ї: відмовитися від звернень до суду та правоохоронних органів за захистом своїх конституційних прав і інтересів; не чинити перешкод у подальшому вчинені позивачем кримінальних злочинів, спрямованих на протиправне привласнення на свою особисту користь (можливо в інтересах інших осіб, яким заздалегідь надана обіцянка), а саме - в особисту приватну власність, часток у долі спірного спадкового майна, зокрема, - 1/6 частки у долі предмету судового спору, незаконно застосовуючи право на спадкування спадщини за Законом, а саме - отримане у наслідок умисного вчинення ряду кримінальних злочинів, які призвели до смерті групи осіб, зокрема - спадкодавців; не допустити до кримінального переслідування та кримінальної відповідальності позивача. Подання позивачем до суду позовної заяви визнається та сприймається відповідачем, як безцеремонний, ганебний прояв позивачем неповаги, не лише до інших учасників справи, але і до суду. Усі доводи, на які позивач робить посилання за текстом позову, є не що інше, як намір шляхом шахрайства через введення суду в обману та завдяки фабрикуванню, підробленню, підтасуванню доказів покращити своє особисте матеріально-фінансове становище за рахунок відповідача і членів його родинної сім`ї, приховати вчинені раніше позивачем за попередньою змовою з групою осіб інші кримінальні злочини, а також, що є важливим, - вчинити матеріально-фінансовий терор стосовно відповідача та членів його родинної сім`ї з метою впливу на створення штучних умов критичного матеріального і фінансового їх становища сім`ї відповідача, чим усунити відповідача та членів його родинної сім`ї від можливості здійснювати свої конституційні права на захист у суді з використанням правових адвокатських послуг, які за законом передбачено сплачувати. Вважає за необхідним повідомити суд про те, що упродовж періоду 2024-2025 р.р. відповідачем та членами його родинної сім`ї у діях позивача та групи інших осіб, до яких входять, як представник позивача Шевченко Н. , третя особа Хребтань Н.М. , представники медико-лікувальних установ м. Ужгород та Закарпатської області, правоохоронних органів - прокуратури, Національної поліції, органів місцевого самоврядування, судових органів влади та інші, виявлені ознаки складу кримінального злочину, за яким вбачається створення організованого злочинного угрупування (ОЗГ), організованого прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської обласної прокуратури. Позитивні рішення судів з розгляду попередніх справ із різними предметами судового спору не можуть створювати для суду правової підстави для задоволення злочинних вимог, запитів, зазіхань на майно важелями правосуддя. Адже, усі, без жодного виключення, рішення судів ґрунтувалися на сфабрикованих, підроблених доказах, на брехливих свідченням свідків, які свідчили на стороні позивача, у тому числі - прокурорами, членами родинної сім`ї позивача та іншими. Одночасно, відповідач повідомляє суд про те, що позивач у черговий раз вводить суд в обман, так як офіційні документи на спірну землю, зокрема, - Державний акт, на постійній основі зберігався за місцем постійного та фактичного проживання сім`ї відповідача у м. Рівне, так як по факту та з узгодження колишнього подружжя спадкодавця-1 спірною землею, виключно, користувалася сім`я відповідача. Згідно до Закону України «Про нотаріат» встановлено порядок участі нотаріуса у вирішені усіх питань щодо спадкування за Законом, зокрема, - право видачі спадкоємцю Свідоцтва на право спадкування. Відповідач стверджує про те, що він не може судом бути визнаний належним відповідачем за наступними об`єктивними та фактичними обставинами, а саме: згідно до норм судочинного законодавства України, зокрема, - ЦПК України, відповідачем визнається особа, як порушила конституційні права позивача чи його інтереси. У матеріалах провадження у справі позивач не надала суду докази, які підтверджують наявність у діях відповідача ознаки порушення прав позивача; предмет судового спору не належить на правах особистої приватної власності відповідачу, так як упродовж останніх 4-х років третя особа, яка здійснює процесуальні права/обов`язки в рамках Спадкових справ: № № 4/2021 та 5/2021 датою від 15.03.2021 р. до сьогодні не спромоглася видати відповідачу Свідоцтво на право спадкування спірної земельної ділянки. Отож, лише за наявністю такої фактичної обставини, відповідач судами-1,2 мав бути визнаний неналежним відповідачем, а у випадку здійснення провадження такого судового спору суд-3 має визнати відповідача неналежним відповідачем. Окрім того, суд має визнати належним відповідачем за таким позовом, виключно, третю особу, яка згідно із Листом-відповіддю третьої особи відмовила позивачу у видачі Свідоцтва на спадкування спірної землі. Як вбачається із матеріалів справи, як позивачу, так і третій особі достовірно відомо про належність спірного майна спадкодавцю-1 ( [PERSON] ). Отож, відповідач вважає за те, що позивач за Законом у випадку відмови видачі нотаріусом-третьою особою Свідоцтва права на спадкуванням мала оскаржити дію третьої особи, як нотаріуса, у тому числі - у суді. Як вбачається із матеріалів провадження у справі позивач та третя особа не надала суду документальні чи іншого характеру докази того, третя особа, перебуваючи у статусі приватного нотаріуса вчинила нотаріальні дії, які зазначені нормами ст.ст.50.53 ЗУ «Про нотаріат», що виключає право позивача звернення до суду з позовом до відповідача. Відповідач повідомляє суд про те, що роками 2021-2022 відповідач та члени його родинної сім`ї неодноразово намагалися врегулювати усі спори щодо поділу спадкового майна між собою до суду. Проте, позивач застосувала ініціативу відповідача та членів його родинної сім`ї, виключно, з метою застосування стосовно відповідача та членів його родинної сім`ї важелів насильства через погрози, шантаж, вимагання, спрямовуючи свої дії, виключно, для примушення відповідача та членів його родинної сім`ї вчиняти дії проти їх волі в частині укладання правочинів про визнання за позивачем права особистої приватної власності на спадкове майно у супереч інтересам відповідача та інших члені його родинної сім`ї. За наведеного просить суд: визнати неналежним відповідачем [PERSON] у справі за позовом [PERSON] . Визнати приватного нотаріуса Ужгородського міськрайонного нотаріального округу Хребтань Н.М. належним відповідачем у справі за позовом [PERSON] . Відмовити позивачу [PERSON] у вимогі визнання за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , права власності на спадкове майно після смерті її чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , який є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив її, а саме: 1/6 (одну шосту) частку у земельній ділянці площею 0,10 га, кадастровий номер: 5624683300:07:027:0055, яка знаходиться на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, цільове призначення: для ведення садівництва, яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №235160, виданого управлінням Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області 16.04.2004. Витребувати від Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області матеріали цивільної справи № 308/23167/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на частки у долі земельних ділянок у селищі Прибужани. Витребувати від третьої особи, приватного нотаріуса Ужгородського міськрайонного нотаріального округу Хребтань Н.М. матеріали Спадкових справ №№ 4/2021 та 5/2021 від 15.03.2021 р. Провадження у справі було відкрито 06.03.2025 р., підготовче судове засідання призначено на 29.04.2025 р. Судові засідання призначені: 11.06.2025, 02.07.2025. До суду надійшла заява позивачки, згідно якої вона просить справу розглядати без її участі. Позов підтримує. Щодо заявлених клопотань відповідачем - просить відмовити у їх задоволенні. До суду надійшла заява від третьої особи, яка просить справу розглядати без її участі. Представником позивачки було заявлене клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке судом задоволене. Відповідачем було заявлене клопотання про витребування від приватного нотаріуса Ужгородського міськрайонного нотаріального округу Хребтань Н.М. матеріалів спадкових справ №№ 4/2021 та 5/2021, яке судом задоволене. Відповідачем було заявлене клопотання про витребування від Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області матеріалів цивільної справи № 308/23167/23, у задоволенні якого суд відмовив. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Шевченко Н.П. підтримала позов. Пояснила суду про обставини, що викладені в позові. Додала, що оригінал правовстановлюючого документа перебуває у відповідача, через що позивачка не може оформити спадкові права. Позивачка неодноразово намагалася мирно вирішити спір, але це не привело до позитивного результату. Тому вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати: сплачений судовий збір. Також просить стягнути понесені судові витрати за надання правничої допомоги. Відповідні докази понесених судових витрат разом із заявою про ухвалення рішення будуть подані суду у визначений ЦПК України строк. Відповідач позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві. Зазначив, що оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку перебуває у нього. Відповідач не вбачає підстав для надання його нотаріусу чи позивачці. Вважає, що нотаріус не позбавлена можливості зробити певні запити, отримати інформацію з реєстрів, та видати позивачці свідоцтво про право на спадщину. Вважає, що не може бути відповідачем у справі. В останньому судовому засіданні долав, що позивачка до нього не зверталася з проханням надати оригінал правовстановлюючого документу. А тому права позивачки не порушені, відсутній предмет спору. На питання адвоката Шевченко Н. чи готовий відповідач на її прохання надати цей документ нотаріусу - не відповів, що надасть цей документ, але відповів, що готовий розглянути таке звернення. Суд вважає, що справу можливо розглянути без участі як позивачки, так і третьої особи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Обставини, встановлені при розгляді справи. Позивачка у справі [PERSON] 31.10.2015 року уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.2015 р., виданим Виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області. Після укладення шлюбу вони проживали разом із батьками [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . [INFO] померла свекруха позивачки, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.03.2021 серії [NUMBER] , виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ). [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.03.2021 серії [NUMBER] , виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Іванно-Франківськ). Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина. Заповітів щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті, спадкодавці не складали. Тому після їх смерті спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] в рівних долях (по 1/3) виступали її сини: [PERSON] та [PERSON] , а також чоловік - [PERSON] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] в рівних долях (по 1/2) є: [PERSON] - дружина та [PERSON] - батько. Однак, у зв`язку із смертю [PERSON] , який помер [INFO] (через чотири дні після смерті [PERSON] , до дня смерті був зареєстрований та проживав за однією і тією ж адресою зі своєю матір`ю [PERSON] , а отже є таким, що прийняв спадщину після її смерті, але юридично її не оформив), його частка (1/3) у спадковому майні матері перейшла до його спадкоємців першої черги в рівних долях (по 1/2 від 1/3, тобто по 1/6): [PERSON] - дружини та [PERSON] - батька. Останній відмовився від прийняття своєї частки у спадщині [PERSON] та [PERSON] на користь сина - [PERSON] (згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Таким чином, спадкоємцями майна після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті, є: [PERSON] - дружина, та [PERSON] - рідний брат (оскільки [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь сина). Дана обставина підтверджується довідкою №60/02-14 від 12.07.2023, виданою приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М. Спадкоємцями майна після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину після її смерті, є її син - [PERSON] (його частка становить 5/6) та дружина померлого [INFO] сина [PERSON] , який прийняв спадщину, проте не юридично оформив, - [PERSON] (її частка у спадковому майні [PERSON] становить 1/6). Зазначена обставина встановлена в ході розгляду справи, та підтверджується довідкою №61/02-14 від 12.07.2023 року, виданою приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М. Отже, право на спадкове майно після смерті [PERSON] виникло у позивачки як спадкоємиці першої черги після смерті її чоловіка [PERSON] , який був рідним сином [PERSON] , та який до дня смерті був зареєстрований та проживав за однією і тією ж адресою зі своєю матір`ю [PERSON] , а отже є таким, що прийняв спадщину після її смерті (помер пізніше своєї матері на чотири дні), але юридично її не оформив. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2023 року, позивачка [PERSON] отримала право на 1/6 частки у спадщині [PERSON] , а саме, грошових коштів, що знаходилися у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на відповідних депозитних рахунках, які успадкував її чоловік - [PERSON] як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] . Крім цього, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.10.2024 року у справі №308/23167/23, яке залишене без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 29.01.2025 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування задоволено. Визнано за [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , право власності на 1/6 частку земельних ділянок: земельну ділянку площею 0,5003 га з кадастровим номером 4822083800:01:000:0244, земельну ділянку площею 1,8393 га з кадастровим номером 4822083800:11:000:0247, земельну ділянку площею 8,9645 га з кадастровим номером 4822083800:03:000:0060, які розташовані в межах території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Ужгород Закарпатської області. Положення законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України). Норми статей 1269, 1270 ЦК України передбачають, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Висновки суду. За положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Як зазначається у постанові ВП ВС від 20.06.2023 року у справі № 554/10517/16-ц (п.7.47) Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах (постанова ВП ВС від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23). Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч. 2, 3 та 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа була вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлювалися таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи були встановлені обставини, за яких суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Суд перевірив доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Суд виходить із того, що дослідженими доказами підтверджено право позивачки на спадкування 1/6 частки земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер: 5624683300:07:027:0055, яка знаходиться на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, що належала спадкодавцю [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв, у тому числі [PERSON] , який був чоловіком позивачки. Згідно п.3 глави 7 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У даному випадку Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №235160, виданого управлінням Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області 16.04.2004 року, - є ні пошкодженим, ні втраченим, тому у нотаріуса відсутні підстави для отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Згідно підпункту 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. Оскільки нотаріус відмовила позивачці в оформленні її спадкових прав через відсутність правовстановлюючого документа, про що їй роз`яснила, а відповідач не бажає надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, то права позивачки мають бути захищені шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку. У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (Постанова Верховного Суду від 18.12.2019 р. у справі № 265/6868/16-ц, Постанова Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 759/19779/18). З огляду на зазначене, відповідачем у даній справі повинен виступати [PERSON] , а не приватний нотаріус, яка не має можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину через відмову відповідача надати оригінал правовстановлюючого документа на землю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Тому суд не вважає за необхідне надавати детальні відповіді на ті аргументи відповідача, які не стосуються предмету спору, а саме, які не стосуються вже визначеного кола спадкоємців, прав цих спадкоємців на спадщину, спадкового майна у виді земельної ділянки площею 0,10 га кадастровий номер: 5624683300:07:027:0055, прав позивачки на звернення до суду. Щодо заяви відповідача про постановлення судом окремої ухвали. За положеннями ч.1 ст. 262 ЦПК України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено. При розгляді справи, предметом якої було захист спадкових прав позивачки через небажання відповідача надати оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, не було встановлено порушень законодавства як в діях позивачки чи її представника, так і в діях приватного нотаріуса Хребтань Н.М. Відповідачеві було роз`яснено, що за положеннями ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Якщо відповідач вважає, що в діях інших осіб наявний склад кримінального правопорушення, то він може самостійно звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів. Відповідач відповів, що він звертався з такими заявами, і наразі проводиться досудове слідство. Тому у суду відсутні підстави для постановлення окремої ухвали суду. Судові витрати. За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У даному випадку суд дійшов висновку про задоволення позову, тому понесені позивачкою судові витрати (сплата судового збору в сумі 968 грн. 96 коп.) повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved