Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визначити порядок користування спільною частковою власністю квартирою у житловому будинку готельного типу в [ADDRESS] будинку 3 кімнати №№3,4: [PERSON] , якому належить 3/8 частки квартири надати у користування кімнату №3 житловою площею 19. 6 кв.м., нежитлові приміщення квартири залишити у спільному користуванні з [PERSON] ; [PERSON] , якому належить 5/8 часток квартири надати у користування кімнату № 4 житловою площею 20. 0 кв.м., нежитлові приміщення квартири залишити в спільному користуванні з [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що позивачу належить на праві власності 3/8 часток вкартири у житловому будинку готельного типу в [ADDRESS] на підставі частка у праві власності згідно свідцтва про право власності на житло від 31.07.1996, яке видане органом приватизації житлового фонду Харківського верстатобудівельного заводу, розпорядження №336 від 30.07.1996; 1/18 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 15.12.2018 Державним нотарусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] ; 3/48 часток згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 08.12.2023 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. Інші 5/8 часток зазначеної квартири належать відповідачу. Житлова площа квартири посімейного заселення 39. 6 кв.м., у тому числі одна кімната площею 19. 6 кв.м., друга кімната площею 20. 0 кв.м. На долю позивача припадає 14. 85 кв.м., на долю відповідача 24. 75 кв.м. Відповідач багато років квартирою не користується, вона не є його місцем проживання та реєстрації. За комунальні послуги сплачує дуже рідко. Спірна квартира є єдиним місцем проживання позивача, де він і зареєстрований. Позивач згоден отримати у користування меншу з кімнат у квартирі, що дасть йому можливість укласті окремі договори з комунальними підприємствами та сплачувати за комунальні послуги за кімнату, якою він буде користуватись на законних підтавах, а також підримувати кімнату у задовільному технічному стані. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовче засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 05.05.2025, через систему «Електронний суд», представник позивача адвокат Чернишов К.О. надав пояснення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що детально вивчивши позовну заяву [PERSON] стороною відповідача не було знайдено жодного посилання на те, що [PERSON] будь-яким чином порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи законні інтереси [PERSON] . Одночасно з цим, слід звернути увагу на те, що позивач у своїй заяві вказує на те, що він зареєстрований та безпосередньо проживає за адресою: [ADDRESS] . При цьому, також, позивач вказує на те, що відповідач багато років спірною квартирою не користується та квартира не є його постійним місцем проживання та реєстрації . В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які прямо або опосередковано свідчили б про наявні порушення з боку відповідача. Таким чином, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові і не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору. Позивач в поданій, через канцелярію суду заяві, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача адвокат Чернишов К.О. в поданій, через канцелярію суду, заяві просить проводити розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при розгляді справи врахувати відсутність порушення прав та законних інтересів позивача, те, що сам позивач вказує на одноособове проживання та той факт, що позивачем не надано буль-яких належних доказів на підтвердження порушення будь-яких його прав. Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу належать на праві спільної часткової власності 3/8 часток двокімнатної квартири [ADDRESS] , а саме: частка у праві власності згідно свідцтва про право власності на житло від 31.07.1996, яке видане органом приватизації житлового фонду Харківського верстатобудівельного заводу, розпорядження №336 від 30.07.1996; 1/18 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 15.12.2018 Державним нотарусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] ; 3/48 часток згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 08.12.2023 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. Відповідачу належать на праві власності 5/8 часток двокімнатної квартири [ADDRESS] . Як убачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] квартира посімейного, сімейного заселення розташована на 1 поверсі 2 поверхового будинку та складається з 2 ізольованих кімнат житловою площею 39. 6 кв.м., у тому числі 1-а кімната 19. 6 кв.м., 2-а кімната 20.0 кв.м. На ідельну долю позивача припадає 14. 85 кв.м., на долю відповідача 24. 75 кв.м. Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає і користується кімнатою №3. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За адресою: [ADDRESS] не мешкає, зазначене відповідачем не оспорюється. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України\~передбачає власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім\~всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частина перша статті 356 ЦК України передбачає власність двох\~чи більше\~осіб із\~визначенням часток\~кожного з\~них у\~праві власності\~є спільною\~частковою власністю. Відповідно до\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №\~363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18) зроблено висновок. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача адвоката Чернишова К.О. на відсутність порушення прав та законних інтересів позивача, на те що позивачем не надано буль-яких належних доказів на підтвердження порушення будь-яких його прав, оскільки подача позову та посилання позивача в ньому на відсутність домовленостей з приводу когристування спільною власностістю та оплати по її утриманню сама по собі вказує на відсутність домовленості щодо добровільного встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками. Відповідно до ч. 3\~ст.\~12,\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги те, що відповідачем іншого порядку користування спірною квартирою запропоновано не було, позивач тривалий час користується кімнатою №3 загальною площею 19. 6 кв.м., що не спростовано відповідачем, це житло є єдиним та постійним його місцем проживання на відміну від відповідача, між сторонами відсутня домовленость щодо оплати комунальних послуг за користування спільною власністю, суд вважає, що можливо відійти від ідеальної частки в розмірі 4.75 кв.м. та виділити в користування позивачу ізольовану кімнату площею 19,6 кв.м., а відповідачу 20.0 кв.м., так як це приведе до остаточного вирішення даного спору, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість встановленням порядку користування спірною квартирою запропонованого позивачем порядку, що не суперечить вимогам закону та враховує баланс інтересів кожного зі співвласників та вбачає наявність підстав для задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved