Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ТОВ «Фінпром маркет», вказавши, що 31.07.2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №011-282371/13-00998-вкл-к від 31.07.2013 року. Право вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступлено новому кредитору ТОВ «ФК «Арбімаркет», яке 04.08.2020 року, на підставі договору про відступлення права вимоги, відступило право вимоги ТОВ «Фінпром маркет». 25.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №17270, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість в сумі 25050 гривень. Вказуючи, що нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за договором, який не був нотаріально посвідченим, позивача не було повідомлено про зміну кредитора та не було отримано повідомлень про усунення порушень за договором, а сам виконавчий напис вчинено поза межами позовної давності, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 25.09.2020 року за №17270. Разом із позовом позивачем було заявлене клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 27.03.2025 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання позивача про витребування доказів залишене без задоволення. 11.04.2025 року представник відповідача направила до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді. Ухвалою суду від 07.07.2025 року клопотання представника відповідача залишене без задоволення. Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористався, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відзив на позов також не було подано. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору не скористались своїм правом надати письмові пояснення щодо позову. В ході розгляду справи будь-які інші заяви чи клопотання сторонами не подавались. При дослідженні матеріалів справи судом встановлено наступне. 25.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром маркет», якому ТОВ ФК «Арбімаркет» відступлено право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги від 04.08.2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором №011-082371/13-00938-вкл-к від 31.07.2013 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінпром маркет», стягнути з [PERSON] за період з 11.06.2018 року по 25.09.2020 року включно суму у розмірі 25000 гривень заборгованості за тілом кредиту, 50 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до виконання протягом 3 років з дня його вчинення. Зареєстровано в реєстрі за №17270. 19.07.2021 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66078771 з примусового виконання виконавчого напису №17270 виданого 25.09.2020 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 25050 гривень. 19.07.2021 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) винесено постанови про арешт майна та арешт коштів боржника [PERSON] в межах виконавчого провадження №66078771. 27.06.2022 року постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) виконавчий напис №17270 виданий 25.09.2020 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. повернуто стягувачеві на підставі ст. 37 ч. 1 п. 5 Закону України «Про виконавче провадження». Під час розгляду справи суд виходить з таких норм законодавства. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19). Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як зазначено у постанові ВП ВС від 21.09.2021 року №910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову КМУ №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (п. 88 постанови). Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом\~25.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.\~Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Суд також погоджується з доводами позивача про те, що нотаріусом вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості, яка виникла вже після закінчення строку дії договору. Згідно з п.п. 3.3. п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як зазначала ВП ВС у постанові від 02.07.2019 року №916/3006/17, кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності, а отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність три роки з дня виникнення права вимоги. За таких обставин при вчиненні виконавчого напису нотаріусом стягнуто заборгованість, яка утворилась після закінчення строку дії договору, а рівно і поза межами строку позовної давності. Отже, на переконання суду, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, кредитний договір не був нотаріально посвідченим, кредитором не доведено безспірність нарахованих сум, тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved