Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] 17 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотримання вимог п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175, абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 02 травня 2025 року через систему «Електронний суд» було направлено заяву про усунення недоліків, яку зареєстровано судом 05 травня 2025 року. На підставі ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, найменування Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було змінено на Новокодацький районний суд міста Дніпра. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 12 травня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду і відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 12 травня 2025 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини виділені в самостійне провадження. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 28 травня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вони з відповідачем з 29 листопада 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . На теперішній час проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Відповідач від участі у вихованні дочки ухиляється, матеріальну допомогу на її утримання у добровільному порядку не надає. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дочки, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не бажає надавати. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 3\~000 грн., починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді правничої допомоги у розмірі 2\~500 грн. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження з копією позову з додатками, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2003 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 9), від якого мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). [PERSON] змінила своє ім`я на [PERSON] , про що Ленінським ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області 22 квітня 2011 року зроблений актовий запис № 23 (а.с. 6). Відповідач матеріальну допомогу для забезпечення дитини не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~184\~СК України\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Дочка сторін [PERSON] малолітня, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини з дня звернення з позовом до суду, тобто з 17 квітня 2025 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Стосовно вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді правової допомоги, суд зазначає наступне. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу ; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копію договору про надання правничої допомоги № 1/04.2025 від 01 квітня 2025 року (а.с. 10-17) та ордер (а.с. 18). При цьому, стороною позивача не надано до матеріалів справи свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю і доказів сплати позивачем 2 500 грн. за надання правової допомоги, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. п.п. «1» п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved