Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . [PERSON] належало право на земельну частку (пай) із земель колективної власності, агрофірми «Сінгури» розміром 2,37 га в умовних кадастрових гектарах. Позивач для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернулась до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Андруса А. В., однак отримала відмову, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай). У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом, право на земельну частку (пай) розміром 2,37 га умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Сінгури» після померлої [INFO] матері [PERSON] . Ухвалою суду від 06.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.26). 04.04.2025 ухвалою суду витребувано матеріали спадкових справ (а.с. 38). 21.04.2025\~до суду надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 352, заведена до майна померлої [PERSON] ( [PERSON] ) (а.с. 44-59). Ухвалою суду від 19.05.2025 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 63). Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивач адвокат Богословський С.В. подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с.65). Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 64). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст.128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] матір`ю [PERSON] , є [PERSON] (запис зроблено російською мовою) (а.с. 16). [INFO] померла [PERSON] у віці 83 роки (а.с. 16 на звороті). З листа Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 05-20/827 від 15.05.2024 вбачається, що відповідно до Проектно-технічної документації по організації території земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право власності на землю громадянам за рахунок земель колективної власності реформованої агрофірми «Сінгури» Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в Списку померлих громадян, які мають право на земельну частку (пай) реформованої агрофірми «Сінгури» та Списку громадян яким не передані належні їм земельні частки (паї) із земель реформованої агрофірми «Сінгури» рахується [PERSON] (а.с. 12 на звороті). Рішенням Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 15 сесії 24 скликання від 20.11.2003 року затверджено уточнені списки громадян, які мають право на земельні частки (а.с. 17). У списку померлих громадян, які мають право на земельну частку (пай) реформованої агрофірми «Сінгури» [PERSON] , місце проживання с. Волиця, серія сертифіката - ЖТ значиться під номером 603 (ймовірно) (а.с. 17-18). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Андруса А. В. № 149/02-31 від 14.06.2024 (а.с. 11) згідно спадкової справи № 352/1996 рік, заведеної Третьою житомирською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями до майна померлої [INFO] [PERSON] за заповітом є її донька [PERSON] . Із відповіді Відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління держгеокадастру у Житомирській області вбачається, що відповідно до розпорядження Житомирської районної державної адміністрації від 19.05.2004 №225 «Про затвердження показників розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовах кадастрових гектарах реформованої агрофірми «Сінгури» Сінгурівської сільської ради», яке входить до складу наявної у Відділі №1 «Проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право власності на землю громадянам за рахунок земель колективної власності реформованої агрофірми «Сінгури» Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області» розробленої ЗАТ «Житомирбудрозвідування», затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах з такими показниками: вартість земельної частки (паю) 9618 грн, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 2,32 га. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Андруса А.В. із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 29). Відповідно до\~ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, у спадкоємця, який прийняв спадщину, право на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. Відповідно до\~ст. 549 вказаного Кодексу\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 524 ЦК УРСР 1963 року\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7\~Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~/далі - Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). За змістом статей\~22,\~23 ЗК України\~(в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -перебування в членах КСП на час паювання; -включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; -одержання КСП цього акта. Відповідно до частин першої та другої\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»\~встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. За правилами статей 12, 13, 77-81, 89\~ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а оцінивши на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку надані докази, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 2,32 в умовних кадастрових гектарах, в реформованій агрофірмі «Сінгури», однак за життя не встигла оформити своїх прав; позивач в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем своєї матері, яка померла, зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовну заяву. Позивачка не заявляє вимог про стягнення судових витрат, відтак суд це питання не вирішує.

Outcome: partial