Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

15.04.2025 до Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Страхова Компанія «Інго», в інтересах якого діє представник Сакалюк Д.В. до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Стислий виклад позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між АТ «СК «Інго» та ТОВ «Кондитерська фабрика «Квітень» укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 530580095.24, за яким застраховано транспортний засіб «Intercargo Truck», державний номерний знак [NUMBER] . 28.05.2024 року в період дії договору страхування, м. Кам`янське по мостовому переходу через р. Дніпро в бік правого берегу, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю «Intercargo Truck» («Ford Transit»), державний № [NUMBER] (власник - TOB кондитерська фабрика «Квітень», водій - [PERSON] ) та «Opel», державний № [NUMBER] (власник та водій - [PERSON] , далі за текстом - Відповідач). Відповідно до відповіді поліції про ДТП та постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 208/5508/24, дана подія сталась внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України. Після вищезазначеної події потерпілий в ДТП (TOB «КФ «Квітень») через свого представника звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування з метою отримання виплати страхового відшкодування. Оскільки, даний випадок є страховим, за договором страхування № 530580095.24, позивачем заява була прийнята та здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Так, позивач, на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови договору страхування, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 14 318,84 грн. Вказує, що оскільки винним у ДТП є відповідач, то до позивача перейшло право вимоги, яке потерпілий має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Страхова Компанія «Інго» матеріальну шкоду у розмірі 14318,84 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 12 травня 2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін\~про слухання\~справи на 10 червня 2025 року. Ухвалою Дніпровського\~районного суду\~міста Кам`янського\~від 10\~червня 2025\~року судовий розгляд цивільної справи відкладено на 04 липня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача АТ «Страхова\~компанія «Інго»\~Сакалюк Д.В.\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~однак у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги АТ «Страхова компанія «Інго» визнав повністю. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, вислухавши думку відповідача, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом 28.05.2024 р. о 13:37 годин в м. Кам`янське, водій [PERSON] керував автомобілем Опель Астра д.н.з. [NUMBER] по мостовому переходу через р. Дніпро в бік правого берегу в лівій полосі для руху, перед поворотом вправо не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем, який рухався в попутному напрямку, т.з. Форд Транзит д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.07.2024 у справі № 208/5508/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, укладений між Акціонерним Товариством «Страхова компанія «Інго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Квітень» №530580095.24 (а.с.5-15). Відповідно до Додатку до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №530580095.24. транспортний засіб «Intercargo Truck» F19221 («Ford Transit»), державний № [NUMBER] , був застрахований Акціонерним Товариством «Страхова компанія «Інго» (15 оберт). У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Intercargo Truck» («Ford Transit»), державний № [NUMBER] , належний ТОВ «Кондитерська фабрика «Квітень» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 14.12.2018. 28.05.2024 до АТ «Страхова компанія «Інго» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку, а саме: ДТП, що сталася за участю застрахованого транспортного засобу автомобіля марки транспортний засіб «Intercargo Truck» [NUMBER] («Ford Transit»), державний № [NUMBER] , що підтверджується повідомленням про випадок № справи (6935225) (а.с. 16-оберт). 30.03.2024 ТОВ «Кондитерська фабрика «Квітень» звернувся до АТ «СК «ІНГО» із заявою на виплату страхового відшкодування по полісу № 530580095.24 по страховому випадку, який стався 28.05.2024 з автомобілем «Intercargo Truck» [NUMBER] («Ford Transit»), державний № [NUMBER] (а.с. 26). Зазначена ДТП визнана АТ «СК «ІНГО» страховим випадком, тому здійснено розрахунок страхового відшкодування. Відповідно до страхового акта №7001699 від 14.06.2024 та рахунку на оплату №1404 від 31.05.2024 сума збитків, завданих транспортному засобу «Intercargo Truck» [NUMBER] («Ford Transit»), державний № [NUMBER] , складає 16486,05 грн з урахуванням франшизи у розмірі 2167,21 грн, всього сума до відшкодування становить 14318,84 грн.. Згідно платіжної інструкції №14979 від 05.07.2024 АТ «СК «ІНГО» здійснило перерахунок коштів ТОВ «Кондитерська фабрика «Квітень» в сумі 14318,84 грн. В графі призначення платежу вказано: Опл. Стах.відш.а/м Intercargo Truck» F AE3094KA , дог 530580095.24_007 «Кондитерська фабрика «Квітень» ТОВ ід.к.30664064. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу на момент ДТП не була застрахована за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з сайту (а.с. 28-оберт). В порядку досудового врегулювання спору ТОВ «Кондитерська фабрика «Квітень» на адресу місця проживання відповідача [PERSON] 16 серпня 2024 року направило вимогу про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП 28.05.2024 року у сумі 14318,84 грн (а.с.28). Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст.\~3\~ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.\~12\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексуУкраїни (далі - ЦК України)). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником, зокрема, відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування потерпілій особі у сумі 14318,84 грн. Відповідно до частини першої статті 25\~Закону України\~«Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Згідно зі статтями 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993\~ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Згідно з частиною 1 статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом №\~1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/17324/19 було наголошено, із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, що не слід ототожнювати правовідносини регресу, які врегульовують приписи статті 1191\~ЦК України та статті 38 Закону № 1961-IV, із правовідносинами суброгації, які врегульовують приписи статті 993\~ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 у справі 755/18006/15-ц, стаття 1191\~ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993\~ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою. Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником - страховик. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України), але не навпаки. Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, які Верховний Суд виклав у постановах від 20 квітня 2018 року у справі № 910/8982/17, від 14 лютого 2022 року у справі № 910/16906/20. Частиною 2 ст.\~1187\~ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 у справі № 676/518/17 дійшов висновку, що відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. На підтвердження вищевикладеного, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04.12.2019 у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч. 1 ст.32 закону №1961-ІУ, ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст.ст.\~1166,\~1187,\~1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.01.2019 у справі №676/518/17, від 23.01.2019 у справі №750/6218/16-ц, від 07.02.2019 у справі №645/3746/16-ц, №591/3152/16-ц від 25.03.2019, від 25 березня 2019 року у справі №591/3152/16-ц, від 11.12.2019 у справі №522/15636/16-ц, від 18.02.2020 у справі №522/1251/15-ц. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому факт ДТП та вина [PERSON] у його вчиненні додаткового доказування не потребує.\~\~\~\~ За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2\~ст. 1187 ЦК України). Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 22.12.2020 у справі № 565/1210/19. Таким чином, оскільки вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена та останнім не спростована під час розгляду даної цивільної справи, [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а також відсутня інформація про наявність у відповідача статусу особи, яка згідно з п. 13.1 ст.\~13\~Закону №1961 звільнена від обов`язкового страхування, а також те, що АТ «СК «ІНГО» виконало покладений на нього договором добровільного страхування обов`язок з відшкодування шкоди, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 14318,84 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи та згідно вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3028 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 4).

Outcome: approved