Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Представник ТОВ «Таліон Плюс» Дорошенко О.В. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 827,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., обгрунтовуючи наступним. 11.10.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №822188808 у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 9300,00 гривень. Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». На виконання умов договору грошові кошти були перераховані на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. Проте в порушення умов договору та Правил позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. 17.12.2024 року Товариство відступило право вимоги за договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за договором факторингу №МВ-ТП/13. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить:20827,00 гривень з них: - заборгованість по кредиту - 9300.00 грн.; -заборгованість по процентам за користування кредитом - 11527.00 грн. Ухвалою суду від 06.05.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 07.05.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує що всі твердження позивача є надуманими, бездоказовимита такими, що грунтуються виключно на припущеннях. Крім цього вказує на відсутність в матеріалах справи ряду доказів того, що саме підтвердили факт укладання кредитного договору та надання коштів в кредит за кредитним договором. 13.05.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача . В судовому засіданні представник позивача підтримав заялені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, оскільки вважає їх необгрунтованими та безпідставними. Суд, заслухваши доводи сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «Таліон Плюс» підлягає задоволенню з таких підстав. З наданих представником позивача та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: 11.10.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 822188808 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором SBWF, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 9300,00 грн. На підставі договору факторингу №МВ-ТП/13 від 17.12.2024 року з додатками ТОВ «Таліон Плюс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №822188808 від 11.10.2024 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в сумі 20827,00 грн, з яких: 9300,00 грн - заборгованість по кредиту; 11527.00 - заборгованість по процентам за користування кредитом. Щото тверджень представника відповідача про відсутність доказів пр о укладання кредитного договору, суд зауважує на наступному. 11.10.2024 року Відповідач уклав Договір з Первісним кредиторам. При цьому заповнив в особистому кабінеті заявку на отримання кредитних коштів, яка містить інформацію про персональні дані останнього, серед яких адреса електронної пошти, особистий номер телефону, які використовувались Відповідачем при вході в особистий кабінет та укладанні Договору, реквізити банківської картки, на яку Первісним кредитором були зараховані кредитні кошти , згідно з умовами Договору. Відповідач, укладаючи Договір, пройшов верифікацію, тим самим підтвердив актуальність та належність фінансового мобільного номеру [NUMBER] , який був вказаний останнім при заповненні заяви на отримання кредиту, саме йому та інших персональних даних. Позичальник при оформленні Заявки на отримання Кредиту, самостійно вказав особисті персональні дані, зокрема, фінансовий номер телефону, електронну адресу, дату народження, реквізити паспорта, інформацію про запис в Єдиному державному демографічному реєстрі, адресу місця реєстрації та проживання, номер банківської карти для здійснення зарахування кредитних коштів. За достовірність та правильність вказаної інформації Позичальник несе персональну відповідальність. Згідно інформації з Інформаційно-комунікаційної системи, Відповідачу на вказану ним електронну адресу zimnenkoovladimir@gmail.com було надіслано повідомлення з посиланням для ознайомлення з умовами кредитного договору (оферти) з подальшим його акцептуванням (витяг додається). Згодом, вказаний у Заявці номер телефону [NUMBER] , який належить Відповідачу, 11.10.2024 17:54:15 було направлено повідомлення з одноразовим ідентифікатором, які останній ввів в особистому кабінетів, як підтвердження (акцепту) згоди з умовами оферти (довідка додається). Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), також підтверджує однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до Договору, з якими останній ознайомився. Одразу після підписання Договору Сторонами, ідентичний примірник Договору був направлений Відповідачу на його електронну адресу, яка була вказана ним у Заявці на отримання грошових коштів в кредит та закріплена в реквізитах сторін Договору, а саме, zimnenkoovladimir@gmail.com. Отже, укладаючи та підписуючи Договір одноразовим ідентифікатором (код СМС-повідомлення), Відповідач розумів, погоджувався та визнавав умови та основні зобов`язання, зазначені у ньому. Щодо тверджень представника позивача про відсутність підтвердження про надання коштів в кредит за кредитним договором. Суд вказує на наступне, первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором Кредитної лінії № 822188808 від 11.10.2024 року у повному обсязі та надав Відповідачу кредит у розмірі 9300,00 грн, відповідно до умов укладеного Договору, що підтверджується Інформаційною довідкою «Platon» із змісту яких вбачається, що через платіжний сервіс було успішно проведено транзакцію на зарахування суми 9300,00 грн. У відповідності до норм статті 32 Закону України «Про платіжні послуги» - Інформаційна довідка є тим самим належним чином оформленим документом, визначеним чинним законодавством України, яка була надана особою, яка безпосередньо здійснювала перерахування суми кредиту за Кредитним договором Відповідачу, на підтвердження належного перерахування суми кредиту за Кредитним договором за банківськими реквізитами Відповідача, зазначеними в пункті 5.1. Кредитного договору. Позивач відзначає, що кредитні кошти були перераховані ним саме у відповідності з умовами Кредитного договору та Правил та на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої виключно від Відповідача при заповненні ним Заявки, і за правильність яких останній, відповідно до пункту 5.3. Кредитного договору, несе відповідальність та саме Позичальник підтверджує, що за наданими реквізитами сума Кредиту буде зараховано на його власний рахунок. Зважаючи на вищенаведені норми Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів Відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі не відбулась. Враховуючи вище вказане, первісний кредитор, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконав свій обов`язок і надав [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується інформаційною довідкою від ПЛАТІЖНОЇ УСТАНОВИ, а відповідач свої зобов`язання за кредитним Договором належним чином не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у сумі 20827,00 грн, до якої входить заборгованість по кредиту - 9300 грн та заборгованість по процентам за користування кредитом 11527,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем до позовної заяви. [PERSON] свої зобов`язання відповідно до умов Договору не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом. Отже, нарахування відсотків здійснено правомірно в межах погодженого строку надання кредиту. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаними кредитним договорами стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «Таліон Плюс» з даним позовом до суду. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені ним строки не виконав, то з нього підлягає стягненню на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість, яка складається з основної суми боргу та відсотків, нарахованих виключно в межах строків кредитування, визначених цим договором. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс», про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1190 від 27.02.2025 року, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити таке. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин до початку судового розгляду справи по суті суду надані: зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає 5000,00 грн; копію ордера на надання правничої допомоги серії СВ №1116266 від 02.12.2024 року, виданого адвокатом Колінько А.В. на підставі договору про надання правничої допомоги №5 від 02.12.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» у будь яких судах України, незалежно від територіальної юрисдикції; довіреність від 11.03.2025 року, видану Колінько А.В. в порядку передоручення Шох І.В. на представництво інтересів ТОВ «Таліон Плюс»; довіреність від 11.03.2025 року, видану Патіюк В.В. в порядку передоручення Колінько А.В. на представництво інтересів ТОВ «Таліон Плюс»; копію договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року, укладеного між адвокатом АО «Ліга Юридичних технологій та інновацій» в особі керуючого партнера Колінько А.В. та ТОВ «Таліон Плюс» в особі директора Патіюка В.В., відповідно до якого адвокатське обєднання взяло на себе зобов`язання надавати професійну правову допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором; копію додаткової угоди від 09.01.205 року про надання правової допомоги до договору №5 від 02.12.2024 року, згідно якої - цей додаток визначає порядок оплати послуг Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у справі клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №822188808 від 11.10.2024 року, далі «Справа», згідно Договору. Сторони погодили, що вартість послуг Адвокатського об`єднання по супроводженню справи становить: 5000,00 грн, що включає в себе: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку - 1000 грн; підготовка та направлення повідомлення відповідачу про оплату заборгованості (досудова вимога) - 500 грн; збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у даній справі Адвокатським об`єднанням та підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду - 3500 грн; копію акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року, підписаного сторонами договору 30.12.2024 року, згідно якого - Адвокатське об`єднання виконало, а клієнт прийняв послуги за надання правової допомоги у справі клієнта про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 822188808 від 11.10.2024 року, далі «Справа», згідно договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року та додатку до нього (Додаткової угоди). Датою фактичного надання послуг Адвокатським об`єднанням і прийняттям їх клієнтом є дата підписання цього Акту. Сторони погоджуються, що Адвокатське об`єднання виконало свої зобов`язання у межах договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги у повному обсязі, по справі, а саме: Підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій - 4 год, 1000,00 грн; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) - 2 год., 500,00 грн; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду - 10 год., 3500,00 грн Всього: 5000,00 грн; копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №15 від 09.01.2025 року, згідно якої ТОВ «Таліон Плюс» перерахувало на користь АО «ЛЮТІ» 5000,00 грн в рахунок оплати за надання правової допомоги згідно договору №5 від 02.12.2024 року та додаткової угоди від 09.01.2025 року у справі про стягнення заборгованості. Враховуючи складність справи, а також виконані адвокатом роботи (надані послуги) щодо складання позовної заяви та збору доказів, розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. На підставі ст.ст.2, 15, 509, 512, 514, 517, 526, 530, 536, 610-612, 625, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved