Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

В лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», в особі представника Памірського Максима Анатолійовича звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд: - стягнути з [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі України, будинок 26, офіс 411) заборгованість за договором № 502920-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2024 року що становить 53 802,76 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 20 639,63 грн, суми прострочених платежів по процентах 33 163,13 грн, суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн. - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. І. Стислий виклад позиції учасників справи. Представник ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 19.06.2024 між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 502920-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 22000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності.Згідно з умовами договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить процентів за кожен день користування кредитом. Видача кредиту здійснювалася шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника № [NUMBER] , вказану при заповненні анкетних даних. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, лише частково погасив заборгованість на загальну суму 18973,48 грн у зв`язку з чим станом на 08.02.2025 заборгованість по кредитному договору становить 53 802,76 грн, що складається з наступного: 20 639,63 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33 163,13 грн - заборгованість за відсотками та 0,00 грн - заборгованість по комісії. Враховуючи наведене просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 802,76 грн та 2422,40 грн сплаченого судового збору. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. В лютому 2025 року справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2025 року надійшла у провадження судді Рижко Г.О. Ухвалою судді від 27 березня 2025 року було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/2744/25; відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 23 квітня 2025 року на 12:00 год. Задоволено клопотання про витребування доказів. Витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтвердження випуску банківської карти на ім`я відповідача та виписок про рух коштів по рахунку за період з 19.06.2024 по 04.12.2024. 23 квітня 2025 року на адресу суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали судді надійшла інформація про відкритий банківський рахунок відповідача, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] та виписка щодо руху грошових коштів по рахунку. 23 квітня 2025 року в зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про причини неявки розгляд справи відкладено на 22 травня 2025 року на 09:00 год. 22 травня 2025 року в зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про причини неявки розгляд справи відкладено на 04 липня 2025 року на 09:30 год. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання 04 липня 2025 року повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Крім того, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Згідно з довідкою ф. 20 АТ «УКРПОШТА» судова кореспонденція не вручена адресату та повернута відправнику з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до трекінгу поштового відправлення №0610243198324 судову кореспонденцію було вручено одержувачу 02 травня 2025 року та відповідно до трекінгу поштового відправлення №0610248882410 вручено одержувачу 20 травня 2025 року. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 червня 2024 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 502920-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 22000,00 грн, строком на 24 тижні, термін дії договору до 04. грудня 2024 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі\~ 1,50000000% в день (стандартна процентна ставка фіксована), 1,15138637% в день (знижена процентна ставка фіксована) та сплати комісії за надання кредиту в розмірі 3300,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 65223,43 грн. Сторонами в п. 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (п. 3.2.3 Договору) (а.с. 42-71). Також, в матеріалах справи міститься Анкета клієнта та Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.37- 41, 75). Невід`ємною частиною договору є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів, які також регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і фізичною особою-позичальником (а.с. 77-97) ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 22000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» (а.с. 76). Належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] , надання позичальнику грошових коштів\~ та активне користування даною карткою та коштами підтверджується інформацією та випискою по рахунку, наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 124-128). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 08 лютого 2025 року у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 502920-КС-001 про надання кредиту від 19 червня 2024 року, яка з урахуванням часткової оплати в сумі 18973,48 грн становить 53802,76 грн, з яких: 20639,63 грн -\~ сума заборгованості по тілу кредиту, 33163,13 грн -\~ сума заборгованості по відсотках; 0,00 грн\~ - сума заборгованості за комісією (а.с.32-35). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч. 2 ст. 1050\~ ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому суд робить висновок, що 19.06.2024\~ між ТОВ «Бізнес Позика» та\~ [PERSON] \~ виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту.\~ Відповідач, будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, погодилася на такі умови, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі, однак не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. Наданий позивачем розрахунок повністю відповідає умовам Договору про надання кредиту: у ньому відображені всі факти видачі суми кредиту, нарахування процентів, які здійснювались за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до закінчення дії кредитного договору лише на залишок неповернутої суми, а також суми часткових оплат. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved