Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

І. Позиції учасників справи Стислий зміст позовної заяви та її обґрунтування 10 грудня 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] , подана 06 грудня 2024 року адвокатом Слободяніним Максимом Вікторовичем, до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтований тим, що: - позивач і відповідачка є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] ; - рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09.02.2024 визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно; - від дня ухвалення рішення погіршився матеріальний стан та стан здоров`я [PERSON] : він здійснює постійний догляд за хворою матір`ю, у зв`язку з чим звільнився з роботи, має хвороби суглобів та органів травлення. У зв`язку з наведеним, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання малолітньої [PERSON] , до 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стислий зміст відзиву на позовну заяву та його обґрунтування [PERSON] проти позову заперечила. 23 січня 2025 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що: - всупереч рішенню суду позивач аліменти на утримання дочки не сплачує; за 2024 рік сплатив аліменти один раз у сум 7 220,22 гривень; - твердження про здійснення постійного догляду за хворою матір`ю не відповідає дійсності; інвалідність матері присвоєна у 2022 році, до ухвалення рішення про стягнення аліментів; мати позивача є власницею декількох квартир, отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника (чоловіка, військовослужбовця); у грудні 2024 року позивач тричі виїжджав на відпочинок в межах України; - обставини погіршення стану здоров`я позивача не підтверджуються поданими ним доказами; - позивачеві на праві власності належать три квартири, дві з яких він здає в оренду і отримує додатковий дохід. З огляду на викладене, просила в позові відмовити. Стислий зміст відповіді на відзив 03 лютого 2025 року представник позивача, адвокат Слободянін М.В., через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС подав відповідь на відзив. Відповідь на відзив мотивована тим, що: - позивач почав сплачувати аліменти відразу як до місця його роботи була скерована постанова державного виконавця про звернення стягнення на його доходи; за 2024 рік [PERSON] сплатив аліментів на загальну суму 17 190,40 гривень; - позивач не отримує грошову компенсацію за здійснення догляду за хворою матір`ю; - після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів стан здоров`я позивача значно погіршився; під час розгляду вказаної справи на зазначену обставину [PERSON] не посилався; - з 31 грудня 2024 року позивач звільнений з роботи, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, постійного доходу не має. Позиції сторін у судовому засіданні У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково позивач пояснив, що погіршення стану його здоров`я пов`язане з осколковим пораненням, яке він отримав на початку повномасштабного вторгнення рф до України, в лютому 2022 року. У лютому-березні 2024 року стан після поранення загострився, він змушений приймати коштовні ліки, йому потрібна операція. З роботи звільнився за власним бажанням, із січня 2025 року отримує допомогу по безробіттю в розмірі 8 000,00 гривень на місяць, що становить весь його дохід. У грудні 2024 року дійсно їздив на лікування до Трускавця і Миргорода за направленням лікаря. Підтвердив, що йому на праві особистої власності належать дві квартири та одна квартира на праві спільної сумісної власності з відповідачкою. Як саме йому вдається здійснювати догляд за матір`ю та утримувати належне йому майно з доходом у 8 000,00 гривень позивач не пояснив. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві. Також повідомила, що зазначений позивачем рівень доходу (8 000,00 грн) не відповідає дійсності. Позивач та його мати є власниками низки квартир, які здають в оренду та отримують додатковий дохід. Розмір пенсії матері позивача становить більше 28 000,00 гривень на місяць, тому у виплаті державної допомоги позивачеві відмовлено. Аргументи про погіршення стану здоров`я позивача є неспроможними. Зокрема, в лютому 2024 року позивач катався на лижах в Карпатах, коли його матері діагностували інсульт. ІІ. Процесуальні дії суду 06 січня 2025 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив судове засідання на 13 лютого 2025 року. З метою отримання особистих пояснень від позивача суд оголосив перерву в судовому засіданні до 20 березня 2025 року. Для з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив перерву в судовому засіданні до 17 квітня 2025 року. З метою надання відповідачці часу для подання додаткових доказів суд оголосив перерву в судовому засіданні до 22 травня 2025 року. На підставі заяви представника позивача судове засідання, призначене на 17 травня 2025 року, суд відклав на 01 липня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) для проголошення рішення суд призначив судове засідання на 11 липня 2025 року. У судове засідання, призначене на 11 липня 2025 року, учасники справи не з`явилися,про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Обставини, які встановив суд Відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23, визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-10). 23 квітня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, відповідно до якої апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23 залишив без задоволення, а вказане рішення - без змін (а.с. 48-51). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 01.12.2022; реєстрація народження проведена відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва 03.01.1976, актовий запис № 8 (а.с. 11). [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи з 12.07.2022; причина інвалідності - загальне захворювання; інвалідність встановлена довічно. Наведене підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 799963, виданою Подільською міжрайонною МСЕК 03.08.2022 (а.с. 15-16). Відповідно до висновку № 240, складеного Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва 12.02.2024 [PERSON] рекомендована соціальна послуга з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Зазначену обставину сторони в судовому засіданні не оспорили. Висновок дійсний до 12.02.2025 (а.с. 12). Відповідно до акта проведення обстеження сім`ї, складеного Управлінням соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації 04.04.2024 рекомендовано призначити компенсацію [PERSON] , який надає соціальні послуги на непрофесійній основі своїй матері, [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 1692 від 08.04.2024 [PERSON] відмовлено у виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі у зв`язку з перевищенням середньомісячного сукупного доходу рівня прожиткового мінімуму для сім`ї (а.с. 77) Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2669, виданої Багатопрофільним медичним центром Одеського національного медичного університету 18.03.20219, 13 березня 2019 року [PERSON] проведена лапароскопічна алопластика стравохідного отвору діафрагми, фундоплікація по Ніссену; діагноз аксіальна грижа стравохідного отвору діафрагми 3ст.; відповідно до анамнезу (зі слів пацієнта) хворіє близько 15 років; рекомендації: дієта, лікарські засоби (мотіліум, контролок, вазелінова олія) (а.с. 21-22). Згідно з витягом з історії хвороби № 23256 стаціонарного хворого, складеним Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня № 8» 14.10.2024, [PERSON] поступив в гастроентерологічне відділення в ургентному порядку з печією, астенічним та диспепсичним синдромами; діагноз гастроезофагеальна рефлюксна хвороба; ерозійний рефлюкс-езофагіт; аскіальна кила стравохідного отвору діафрагми 2-3 ст.; хронічний гастродуоденіт в стадії нестійкої ремісії; рекомендації: дотримання дієти та режиму харчування, лікарські засоби (ульсепан, ітомед, мукоген), відвар насіння льону, тест на Н. pylori , планове оперативне лікування (а.с. 24-25). 22 листопада 2024 року [PERSON] звернувся за консультацією хірурга до Комунального некомерційного підприємства «Київська обласна клінічна лікарня». За результатом консультації проведене промивання шлунка через назогастральний зонд. Наведене підтверджується записом № 134067364/1 від 22.11.2024 (а.с. 27-28). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, складеного Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня № 7» 05.07.2024, [PERSON] встановлені діагнози: двобічний коксартроз 2 ст., артроз обох гомілково-ступневих суглобів 2 ст., артроз надп`ятково-човноподібних суглобів обох стоп, задній фасцеїт обох п`яткових кісток, поліартроз дрібних суглобів обох стоп з переважним ураженням міжфалангових та 1-х плеснофалангових суглобів обох стоп 2 ст. Рекомендації: обмеження глибоких присідань, прямої травматизації, консультація ревматолога, лікарські засоби (мовекс актив, мовекс комфорт), долобене гель (а.с. 23). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, складеного лікарем ортопедом-травматологом [PERSON] 15.11.2024, [PERSON] встановлені діагнози: двобічний коксартроз справа 2-3 ст., зліва 2 ст., артроз обох гомілково-ступневих суглобів 2 ст., артроз надп`ятково-човноподібних суглобів обох стоп, задній плантарний фасцеїт обох п`яткових кісток, поліартроз дрібних суглобів обох стоп з переважним ураженням міжфалангових та 1-х плеснофалангових суглобів обох стоп 2 ст., вкорочення правої н/к 3см. Рекомендації: обмеження глибоких присідань, прямої травматизації, консультація ревматолога, лікарські засоби (мовекс комфорт), долобене гель, індивідуальні ортопедичні устілки (а.с. 26). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, складеного Комунальним некомерційним підприємством «Консультаційно-діагностичний центр» Оболонського району міста Києва 16.01.2025 [PERSON] встановлені діагнози: гіпертонічна хвороба ІІ стадія, 2 ступ, ризик 2, серцева недостатність зі збереженою ФВ 69% (а.с. 80). 18 листопада 2024 року головний державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук П.П. прийняв постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження 76032826, якою звернув стягнення на доходи [PERSON] , який отримує дохід у ТОВ «Міжнародний цілительський центр Ляпко «Валенсія» (а.с. 73-74). На виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23 з [PERSON] стягнуто аліментів на загальну суму 17 190,40 гривень, що підтверджується звітами про здійснені відрахування і виплати ТОВ «Міжнародний цілительський центр Ляпко «Валенсія» від 30.11.2024, 31.12.2024, платіжною інструкцією № 702 від 29.11.2024, платіжною інструкцією № 786 від 30.12.2024 (а.с. 75-76). Згідно з наказом ТОВ «Міжнародний цілительський центр Ляпко «Валенсія» № 40/к/тр від 13.12.2024 [PERSON] звільнений з посади начальнику відділу продаж 31 грудня 2024 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 82). Відповідно до довідки № Е026902/01/2025/0001 від 02.01.2025 [PERSON] перебуває на обліку як безробітний у філії Київського міського центру зайнятості «Кар`єрний центр» з 01 січня 2025 року (а.с. 82). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири, посвідченим Кедою О.В., державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, 07.08.2009 за р. № 10-1046 (а.с. 60-62). Відповідно до договору користування квартирою, укладеного між [PERSON] (власником) та [PERSON] (користувач) 16 серпня 2023 року власник передав користувачеві для проживання квартиру [ADDRESS] (а.с. 63-65) Строк користування квартирою - 24 календарних місяці з дати прийняття квартири за актом приймання- передачі (пункт 4.1. договору). Квартира надається в користування за ціною 6 500,00 гривень на місяць з 16.08.2023 по 15.02.2024; з 06 лютого 2024 року розмір щомісячної плати на кожний наступний період у 6 місяців має бути узгоджений сторонами, але не може становити більше 115 % і менше 85 % від розміру щомісячного платежу за попередні періоди (пункт 5.1. договору). Факт належності сторонам квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності позивач визнав. Факт відвідування [PERSON] міста Трускавець Львівської області в грудні 2024 року підтверджується роздруківкою з месенджеру «Вайбер» (а.с. 59). Зазначену обставину представник позивача визнав у судовому засіданні. ІV. Мотиви суду Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 ЦПК України. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, зміна правовідношення (пункт сьомий частини другої статті 18 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). При цьому добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. На це вказує Верховний Суд у постановах від 16 травня 2018 року, у справі № 449/1154/14 від 10 квітня 2019 року, у справі № 337/474/14-ц від 11 листопада 2019 року, у справі № 947/37261/21 від 20 серпня 2024 року. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26.04.2001 забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 51 Конституції України встановлює обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша-третя статті 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України). Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням змісту ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тобто, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, стаття 192 СК України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Для констатації наявності підстав для зменшення розміру аліментів суд має встановити, які саме обставини змінилися в позивача з дня набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів і чи призвела така зміна обставин до неможливості сплачувати аліменти в присудженому розмірі. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. V. Оцінка і висновки суду У справі, що розглядається, [PERSON] пред`явив вимогу про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки, [PERSON] на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 273 ЦПК України зазначене рішення набрало законної сили за наслідками його апеляційного перегляду 23.04.2024. Як на підставу позовних вимог [PERSON] послався на зміну його матеріального стану, що пов`язаний з наданням допомоги хворій матері та погіршенням власного стану здоров`я. Суд акцентує, що дослідженню та оцінці в межах цієї справи підлягають обставини і докази, що виникли після набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23, тобто після 23 квітня 2024 року. Доводи позивача щодо погіршення матеріального стану у зв`язку з наданням допомоги хворій матері суд до уваги не бере, адже встановлення інвалідності матері позивача, потреба у сторонньому догляді мали місце до 23 квітня 2024 року. Про це наголосив і представник позивача, зазначивши у відповіді на відзив, що в межах розгляду справи про призначення аліментів [PERSON] посилався на наявність на утриманні матері-пенсіонерки з інвалідністю. Твердження позивача про зміну матеріального стану через погіршення стану його здоров`я суд визнає недоведеним. Будь-яких доказів, які підтверджували б здійснення витрат на власне лікування [PERSON] не надав. Саме лише призначення позивачеві ліків не підтверджує їх придбання і не свідчить про неможливість сплачувати аліменти на утримання дочки в раніше присудженому розмірі. Аргументи позивача щодо погіршення стану його здоров`я, як підставу для зменшення розміру аліментів, суд відхиляє. Матеріалами справи (зокрема, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2669 від 18.03.20219) підтверджено, що захворювання органів травлення з`явилося в позивача орієнтовно у 2004 році; у 2019 році йому було проведене оперативне лікування. Хвороба суглобів стала наслідком осколкового поранення, яке отримав позивач у 2022 році. Поставлені позивачеві діагнози і рекомендоване лікування у 2024-2025 роках не свідчать про наявність у нього стійких хронічних розладів здоров`я, що унеможливлюють утримання дочки в розмірі, визначеному рішенням суду. Суд критично оцінює твердження [PERSON] про розмір його щомісячного доходу у 2025 році в сумі 8 000,00 гривень. Зазначені доводи спростовуються договором користування квартирою [ADDRESS] від 16.08.2023, відповідно до якого розмір плати за користування квартирою становить щонайменше 6 500,00 гривень на місяць. Наведене дозволяє виснувати про обґрунтований сумнів у достовірності вказаних відомостей. До того ж, будь-яких розумних пояснень щодо спроможності утримувати матір, дбати про стан свого здоров`я, утримувати належне йому майно із щомісячним доходом у 8 000,00 гривень, [PERSON] не надав. Окрім того, суд акцентує, що: - [PERSON] почав виконувати рішення суду про стягнення аліментів у листопаді 2024 року, після прийняття виконавцем постанови про звернення стягнення на його доходи; - у грудні 2024 року позивач відвідує місто Трускавець; при цьому доказів лікувальної необхідності такої поїздки матеріали справи не містять; - 31 грудня 2024 року позивач звільняється з роботи за власним бажанням; - наступного дня (01 січня 2025 року) стає на облік в центр зайнятості як безробітний. Отже, [PERSON] , будучи достеменно обізнаним про рішення суду про стягнення з нього аліментів, свій безумовний батьківський обов`язок з утримання дочки не виконував, допоки рішення не було звернуте до примусового виконання. Після чого позивач, не маючи протипоказань до праці, звільняється з роботи і стає на облік як безробітний. Така поведінка позивача вочевидь спрямована на штучне створення підстав для сплати аліментів у якомога меншому розмірі, а тому суперечить засадам добросовісності і справедливості. При цьому мотиви звільнення з роботи (необхідність догляду за матір`ю, погіршення власного стану здоров`я) суд оцінює критично, адже вказані обставини існували до подій листопада-грудня 2024 року. З огляду на те, що позивач не надав належних, допустимих достовірних і достатніх доказів зміни свого матеріального стану і погіршення стану здоров`я, які після набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23 унеможливлюють сплату аліментів на утримання дочки в присудженому розмірі, суд відмовляє в позові повністю. VІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в сумі 1 211,20 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» № 6249-1752-9435-4084 від 06.12.2024 (а.с. 7). Доказів понесення інших витрат сторони не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовив у позові повністю, судовий збір стягненню з відповідачки на користь позивача не підлягає. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed