Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

26 червня 2025 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею \~ право власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею -74 кв.м., з них житлової -31, 0 кв.м. (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерою А-1, веранда а-1, ганок-а 1, сарай В, Г, альтанка-Б) в [ADDRESS] . Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 30.06.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 14.07.2025. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 3 ст.\~200, ч. 4 ст.\~206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами письмові докази, матеріали спадкової справи № 84/2025, суд дійшов наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , як зазначено в свідоцтві про його смерть (а.с. 6). 15.12.1998\~року [PERSON] \~склав заповіт,\~відповідно до\~якого все\~належне майно,\~де \~б воно\~не було\~і з\~чого б\~воно не\~складалось і\~взагалі все\~те,\~що йому\~буде належати\~на день\~смерті і\~на що\~він за\~законом матиме\~право,\~заповів на\~користь [PERSON] , що підтверджується дублікатом заповіту, виданого 07.05.2025 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.06.2025. (а.с.7, 10). Згідно довідки Куликівської селищної ради № 77 від 19.06.2025, [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із співмешканкою [PERSON] , 1972 р.н. та її дітьми [PERSON] , 2000 р.н., [PERSON] , 2002 р.н. та [PERSON] , 2006 р.н., що також підтверджується витягами з погосподарської книги № 1 Виблівської сільської ради у період з 1991 по 2010 роки (а.с.11, 13-16). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 20.06.2025 позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 06.06.2001 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої право власності на вказане домоволодіння. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла, надавши відповідну заяву нотаріусу (а.с.32). Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, до складу вищевказаного домоволодіння входять житловий будинок загальною площею - 74 кв.м., з них житлової - 31, 0 кв.м., означеними в плані технічного паспорту на будинок літерою А-1, веранда а-1, ганок-а 1, сарай В, Г, альтанка-Б. Зазначений будинок та споруди побудовані в 1990 році (а.с. 17-20). Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» № 862 від 23.05.2025 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 12). Постановою приватного нотаріуса\~Чернігівського районного\~нотаріального округу\~Чернігівської області\~Пономаренко Євгеній\~Петровичвід 20.06.2025 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане домоволодіння, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 9). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів»\~в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як належні та допустимі. Згідно зі ст.ст.\~55,\~124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст. 3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст.\~25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивачка позбавлена можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов, враховуючи, що будинок був побудований до 05.08.1992 року, позивачка спадщину після померлого прийняла, але не може оформити право на спадщину у нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат\~суд не\~стягує судові\~витрати з\~відповідача на\~користь позивача,\~оскільки у\~позовній заяві\~позивачка не\~просила стягувати\~ судовий\~збір з\~відповідача.

Outcome: approved