Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивачка 26.02.2025 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки його доходів щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , 3 років, тобто до [INFO] . Свої вимоги\~позивачка обґрунтовує\~тим,\~що 09 грудня 2023 року між позивачем та відповідачем, Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис № 2864. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінилось на « [PERSON] ». Від шлюбу в них народилась донька, [PERSON] [INFO] . Шлюб між ними на день звернення з позовною заявою офіційно не розірваний, але однією сім`єю вони не проживають, та в Суворовському районному суді міста Одеси розглядається справа №523/815/25 про розірвання їх з відповідачем шлюбу. 03.02.2025 року Київським районним судом міста Одеси виданий судовий наказ по справі № 947/4697/25 про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Працювати позивачка не має можливості, оскільки доглядає за дитиною. Інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не має. Просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] трьох років у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Ухвалою суду від 28.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов. У судове засідання 07.07.2025 року з`явилась представник позивачки позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 26.03.2025, 24.04.2025, 20.05.2025, 19.06.2025 та 07.07.2025, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Зокрема повістку про виклик у судове засідання на 24.04.2025 скеровано поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру від 27.02.2025 № 1154497, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Довідкою АТ «Укрпошта» про причини повернення, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось до суду з відміткою від 13.04.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою». У судовому засіданні 24.04.2025 представником позивачки повідомлено про те, що [PERSON] проходить службу у військовій частині [NUMBER] . У зв`язку з цим, судову повістку на судове засідання 20.05.2025, позовну заяву з догадками , копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано на адресу військової частки кур`єрською службою доставки. 15.05.2025 на адресу суду надійшов лист військової частини [NUMBER] про те, що [PERSON] проходить військову у військовій частині [NUMBER] . Судове засідання 20.05.2025 відкладене на 19.06.2025 з метою належного повідомлення відповідача та вручення ому процесуальних документів у справі. Згідно з відомостями кур`єрської доставки, судова повістка на 19.06.2025, копія ухвали суду від 28.02.2025, позовна заява з додатками отримані відповідачем 06.06.2025. Судове засідання 19.06.2025 відкладене на 07.07.2025 у зв`язку з тим, що 15-денний строк для можливості відповідача скористатися право на подання відзиву на позов не сплинув. Повістка на 07.07.2025 також направлена кур`єрською службою до військової частини [NUMBER] та вручена 04.07.2025. У судовому засіданні 07.07.2025 представник позивачки підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Вважала за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача про розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення повідомлений належним чином. Правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, інших заяв та/або клопотань від нього до суду не надійшло. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності належно повідомленого відповідача про розгляд справи, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом установлено, що сторони з 09.12.2023 перебували у шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину\~доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 травня 2024 серії [NUMBER] . Дитина проживає разом з матір`ю. Позивачка\~ [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не має. Мати дитини одна несе витрати по утриманню доньки, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плати, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України"прожитковий мінімум на одну особу, за 2025 рік становить для дітей віком до 6 років 2563 грн; для дітей віком від 6 до 18 років 3196 грн; для працездатних осіб\~3028 грн; для осіб, які втратили працездатність - 2361грн. Стаття 182\~СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до частин 2, 4, 6 статті 84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 80\~СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У відповідності до ч. 1 ст.\~79\~СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Стаття 263\~ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідачем будь-яких доказів про свої доходи, стан здоров`я та знаходження на його утриманні інших осіб суду не надано та доводів позивачки не спростовано. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу та те, що з відповідача здійснюються будь-які стягнення за виконавчими документами. Отже, аналізуючи вищевикладене та те, що відповідачем не було надано суду доказів про належне забезпечення дружини та на підтвердження реально отриманих доходів, і враховуючи складні життєві обставини позивача, те, що мати з якою проживає дитина потребує матеріальної допомоги, суд дійшов до висновку про задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки по догляду за донькою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до статті 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн покладаються на відповідача. Стаття 430\~ЦПК України передбачає, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved