Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Представник ОСББ «Висота» звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.02.2022 по 30.11.2024 у розмірі 11954,48 грн, суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 940,92 грн. та 3% річних у розмірі 433,13 грн. за період з 01.05.2023 по 30.11.2024, а разом 13328,53 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору купівлі-продажу від 11.03.1997 [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , та складається з трьох кімнат, житловою площею 40,3 кв.м, загальною площею 72,4 кв.м, корисною площею 67,6 кв.м. Рішенням Виконавчого комітету Червонозаводської районної ради м. Харкова №192 від 27.04.2005 надано нові поштові адреси будівлям, розташованим у [ADDRESS] , зокрема, житловому будинку ОСББ «Висота» (стара поштова адреса [ADDRESS] ) [ADDRESS] . 25.09.1997 року власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота». 13.08.2020 було проведено загальні збори ОСББ "Висота". На обговорення та прийняття рішення було винесено питання щодо визначення переліку та розмірів внесків на управління та утримання будинку і прибудинкової території (внесків і платежів співвласників; розмірів внесків до ремонтного фонду). Більшістю голосів співвласників багатоквартирного будинку було прийняте рішення про встановлення внесків на управління та утримання будинку і прибудинкової території (внески і платежі співвласників) у наступних розмірах: для власників квартир 4,50 грн за 1 кв.м, розміри внесків до ремонтного фонду для власників квартир 1,00 грн за 1 кв.м. В подальшому, засіданням правління ОСББ «Висота», оформленого протоколом №01/21 від 02.03.2021, було вирішено новий тариф у розмірі 5,50 грн, розрахований відповідно до кошторису на 2020 рік та прийнятий Загальними зборами співвласників ОСББ "Висота" від 13.08.2020, встановити з 01.03.2021. Оскільки ч. 1 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та п. 2.1 Статуту визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, ОСББ «Висота» було встановлено, що, зокрема, власник квартири [ADDRESS] довготривалий строк не виконував належним чином обов`язків щодо сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим у [PERSON] за період з 01.02.2022 по 30.11.2024 сформувалась заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 11954,48 грн. За цей період відповідачка зробила лише один платіж у жовтні 2023 року. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2025 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи була сповіщена належним чином, у тому числі шляхом публікації оголошень на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 282-284 ЦПК України. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] не надала суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Згідно договору купівлі-продажу від 11.03.1997 [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , та складається з трьох кімнат, житловою площею 40,3 кв.м, загальною площею 72,4 кв.м, корисною площею 67,6 кв.м. Рішенням Виконавчого комітету Червонозаводської районної ради м. Харкова №192 від 27.04.2005 надано нові поштові адреси будівлям, розташованим у [ADDRESS] , зокрема, житловому будинку ОСББ «Висота» (стара поштова адреса [ADDRESS] ) [ADDRESS] . Отже, з вищенаведеного вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 72,4 кв.м. 25.09.1997 року власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота». Відповідно до п. 1.1 Статуту (в редакції від 2016 року) ОСББ створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та затверджено розпорядженням виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 25.09.1997 року № 703. Згідно п. 2.1 Статуту метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Пунктом 5.2. Статуту встановлений перелік зобов`язань співвласників багатоквартирного будинку, зокрема, співвласники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Пунктом 3.2 Статуту встановлено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Згідно з п. 3.14 Статуту до компетенції Правління ОСББ належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. 13.08.2020 було проведено загальні збори ОСББ «Висота». На обговорення та прийняття рішення було винесено питання щодо визначення переліку та розмірів внесків на управління та утримання будинку і прибудинкової території (внесків і платежів співвласників; розмірів внесків до ремонтного фонду). Більшістю голосів співвласників багатоквартирного будинку було прийняте рішення про встановлення внесків на управління та утримання будинку і прибудинкової території (внески і платежі співвласників) у наступних розмірах: для власників квартир 4,50 грн за 1 кв.м., розміри внесків до ремонтного фонду для власників квартир 1,00 грн за 1 кв.м. За результатами проведених загальних зборів, голосування та письмового опитування 28.08.2020 було складено протокол загальних зборів, яким зафіксовано прийняте співвласниками багатоквартирного будинку рішення щодо встановлення нового тарифу по оплаті послуг на утримання будинку та прибудинкової території для всіх співвласників у розмірі 5,50 грн. При цьому, більшістю голосів вирішено оприлюднити рішення загальних зборів ОСББ «Висота» на інформаційних дошках під`їздів та в офісі ОСББ «Висота». Постановою Кабінету міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами та доповненнями) з 12 березня 2020 року було встановлено карантин на всій території України. 01 серпня 2020 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". З урахуванням того, що багато співвласників не змогли прийняти участь в загальних зборах особисто, враховуючи епідемічну ситуацію в країні, введення з 24.08.2020 року на території Харкова помаранчевого рівня епідемічної небезпеки, з метою, щоб співвласники мали час та змогу ознайомитись на дошках оголошень з рішенням загальних зборів, зокрема, щодо підвищення тарифу, ОСББ з вересня 2020 року продовжувало нараховувати співвласникам багатоквартирного будинку до сплати внески на управління та утримання будинку, виходячи з тарифу 3,50 грн. В подальшому, рішенням правління ОСББ «Висота», оформленим протоколом № 01/21 від 02.03.2021, було затверджено та встановлено новий тариф у розмірі 5,50 грн, розрахований відповідно до кошторису на 2020 рік та прийнятий Загальними зборами співвласників ОСББ "Висота" від 13.08.2020, починаючи з 01.03.2021. Таким чином, розмір щомісячних внесків відповідача з 01.03.2021 складав:72,4 кв.м х 5,50 грн = 398,20 грн. Оскільки ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та п. 2.1 Статуту визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, ОСББ «Висота» було встановлено, що, зокрема, власник квартири [ADDRESS] довготривалий строк не виконував належним чином обов`язків щодо сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим у [PERSON] за період з 01.02.2022 по 30.11.2024 сформувалась заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 11954,48 грн. За цей період відповідач зробила лише один платіж у жовтні 2023 року. Положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Зважаючи на вищезазначене, до правовідносин у справі застосовуються положення Закону України «Про об`єднання співвласників в багатоквартирному будинку». Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту: шляхом скликання загальних зборів: створювати органи управління та визначати умови їх діяльності та оплати; приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна відповідно до статуту; давати згоду на укладення договорів на виконання робіт та надання послуг для об`єднання відповідно до вимог статті 10 цього Закону; встановлювати розміри платежів, зборів і внесків членів об`єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів; виключати з свого складу членів об`єднання, які не виконують своїх обов`язків; брати на баланс майно об`єднання; для виконання статутних завдань здійснювати необхідну господарську діяльність в порядку, визначеному законом. Доручати правлінню в межах повноважень, визначених статутом: визначати підрядника, укладати договори на управління та експлуатацію, обслуговування і ремонт майна з будь-якою фізичною або юридичною особою відповідно до статуту та законодавства; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів; ініціювати скликання загальних зборів; захищати права, представляти законні інтереси власників в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; за рішенням загальних зборів та згодою власників приміщень, які не є членами об`єднання, використовувати приміщення в житловому комплексі для потреб органів управління об`єднання. Статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що ОСББ має право забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків, вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань резервного і ремонтного фондів, звертатись до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим законом та статутом об`єднання платежі, збори і внески, а також відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина друга статті 7 Закону № 417-VIII). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 1 статті 7 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц (провадження № 61-14819св2), від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц (провадження № 61-20523св19), від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17 (провадження № 61-13603св19). Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. Особа, яка є власником приміщення у будинку, в якому створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку заявлена сума боргу підлягає стягненню. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 522/2173/14 (провадження № 61-21971св18). Як убачається з матеріалів справи, 25.09.1997 року власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота». Відповідач згідно договору купівлі-продажу від 11.03.1997 є власником квартири [ADDRESS] . Докази на спростування вказаного факту у матеріалах справи відсутні. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань з приводу сплати щомісячних внесків утворилась заборгованість перед ОСББ «Висота» з утримання будинку та прибудинкової території за період 01.02.2022 по 30.11.2024, яка становить 13328,53 грн, що складається з суми боргу станом на 01.12.2024 у розмірі 11954,48 грн., суми інфляційного збільшення заборгованості за період з 01.05.2023 по 30.11.2024 у розмірі 940,92 грн. та 3% річних за період з 01.05.2023 по 30.11.2024 у розмірі 433,13 грн. За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території, за період з 01.02.2022 року по 30.11.2024 року у розмірі 11954,48 грн. Крім того, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідачу нарахована сума інфляційного збільшення заборгованості за період з 01.05.2023 по 30.11.2024 у розмірі 940,92 грн та 3% річних за період з 01.05.2023 по 30.11.2024 у розмірі 433,13 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Таким чином, позовні вимоги ОСББ «Висота» про стягнення із відповідача заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних також підлягають задоволенню. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Міліруд Є.О. на підставі ордеру серії АХ № 1127422 від 24.04.2023. У позовній заяві представник позивача зазначив, що витрати на правничу допомогу становлять 7000,00 грн. Відповідно до частини четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені співмірні витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано до суду: платіжну інструкцію № 21 від 29.01.2025 на суму 7000,00 грн, призначення платежу - юридичні послуги згідно додаткової угоди №22 від 23.12.2024 та договору № 222012 від 21.12.2022 за розгляд справи по стягненню з [PERSON] заборгованості в розмірі 13329,00 грн; додаткова угода № 22 від 23.12.2024; акт наданих послуг від 22.02.2025. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

Outcome: approved