Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Попова Ірина Петрівна звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову представник позивача вказала, що [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають у\~шлюбі з19\~січня 2013\~року,який було\~зареєстрованоВідділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по місту\~Лубни Лубенського\~міськрайонного управління\~юстиції Полтавської\~області,\~актовий запис\~№14.Від шлюбу\~сторони мають\~малолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .Протягом останніх декількох років стосунки між подружжям погіршилося, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивач та відповідач спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. 23 червня 2025 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, враховуючи заяви позивача та відповідача, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 січня 2013 року, між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб 19 січня 2013 року, місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №14 (а.с.6). Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Як вбачається із позовної заяви, протягом останніх декількох років стосунки між подружжям погіршилося, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивач та відповідач спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст.\~21,\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України\~визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та їх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 2\~ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3\~ст. 115 Сімейного Кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Тому, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі\~605,60\~грн, з урахуванням повернутих з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору.

Outcome: approved