Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Виклад позиції позивача, відповідача, третьої особи. Процесуальні дії. Позивач, через свого представника адвоката Фідірко Я.С., звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів, та просить: -змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на підставі судового наказу Сумського районного суду Сумської області від 18.11.2021 у справі №587/222/21 за заявою [PERSON] щодо утримання дитини [PERSON] . [INFO] , та судового наказу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.11.2023 у справі №592/16756/23 за заявою [PERSON] щодо утримання дитини [PERSON] . [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 09.04.2025 роз`єднано позовні вимоги в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Виділено в самостійне провадження позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 09.04.2025 цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, передано на розгляд за підсудністю до Ковпаківського районного суду м. Суми. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Литовченко О.В. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Уточнену позовну заяву обґрунтував тим, що згідно судового наказу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.11.2023 у справі №592/16756/23 за заявою [PERSON] з Позивача стягуються аліменти па утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.11.2023 у справі №592/15389/23 ухвалено стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно судового наказу Сумського районного суду Сумської області від 18.11.2021 у справі №587/222/21 за заявою [PERSON] з Позивача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.09.2024 у справі №537/3212/24 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до 30 червня 2025, тобто до закінчення навчання. Так, позивач на своєму утриманні має 4 дітей та дружину: доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки від заробітку; сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку; доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку; дружину [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку у розмірі 1/6 частки від заробітку; падчерку [PERSON] , [INFO] . Загальна частина стягнень за рішенням та судовими наказами з позивача на даний час складає: 1/4 + 1/4 +1/6 + 1/6 =0,833 частини його доходу. Крім того, на утриманні позивача перебувають і його батьки: мати [PERSON] та батько [PERSON] . Батьки відповідача є непрацездатними в силу свого пенсійного віку, тому їх наявність також має враховуватись судом при визначенні розміру аліментів. Також, варто зазначити, що Позивач хворіє на остеохондроз поперекового відділу хребта, дорсальну медіанну екструзію, асиметричне випинання диску, має ознак деформуючого спондільозу, спондилоартрозу, спінальний стеноз 3 ст. За наявності об`єктивних обставин, у зв`язку зі зміною матеріального становища, погіршення стану здоров`я Позивача, пов`язаного із захистом Батьківщини, у зв`язку з виконанням бойових завдань на Курському напрямку, виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів, призначених для утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Тому просить Змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на підставі судового наказу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.11.2023 у справі №592/16756/23 за заявою [PERSON] щодо утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на дитину, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомили. Заяв та клопотань не надходило. У судове засідання відповідач не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. У судовому засіданні третя особа [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] у м. Суми, актовий запис №1399, батьками якої зазначені [PERSON] [PERSON] (а.с.12) Відповідно до Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] у м. Суми, актовий запис №1655, батьками якого зазначені [PERSON] [PERSON] (а.с.13) Відповідно до Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] у м. Суми, актовий запис №516, батьками якої зазначені [PERSON] [PERSON] (а.с.13) Згідно судового наказу Сумського районного суду Сумської області від 18.11.2021 у справі №587/2226/21 за заявою [PERSON] з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с.3) Згідно судового наказу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.11.2023 у справі №592/16756/23 (провадження №2-н/592/2880/23) за заявою [PERSON] з [PERSON] стягуються аліменти па утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с.3 на звороті) Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.11.2023 у справі №592/15389/23 (провадження №2/592/3313/23) ухвалено стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . (а.с.4-5) Відповідно до рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.09.2024 у справі №537/3212/24 (провадження №2/537/1140/2024) з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, з 17.06.2024 та до 30 червня 2025, тобто до закінчення навчання. (а.с.5-9) Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.02.2025, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.09.2024 у справі №537/3212/24 (провадження №2/537/1140/2024) залишено без змін. (а.с.9-12) Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч. 4 ст. 82 ЦПК України ). Звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, позивач вважає розмір аліментів доволі значним та таким, що підлягає зменшенню, оскільки він не в змозі сплачувати аліменти в такому розмірі, який сплачує на даний час. Загальний розмір виплат, які він має нести, становить більше 70%, а саме 0,833% від доходів позивача, що само собою, ставить його у скрутне матеріальне становище. А також що на його утриманні перебувають батько та мати пенсійного віку, а також падчерка [PERSON] . Стан здоров`я погіршився. Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане судам Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, для збільшення чи зменшення розміру аліментів достатньо хоча б однієї із вказаних обставин. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначають: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із погіршенням матеріального становища платника аліментів, останній може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Таким чином, за наявності відповідних обставин, батько дитини може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Слід зазначити, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна-розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналіз вказаних норм свідчить, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин. По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо). По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними. По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст. 182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів. Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позовні вимоги позивача про зміну розміру стягнення аліментів ґрунтуються на тому, що наявні чотири виконавчих документи на підставі яких з нього стягується аліменти, що разом становлять 0,833% його заробітку (доходу), що ставить його у скрутне матеріальне становище. Також, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %. Так, позивачем не надано доказів того, що його батьки пенсійного віку [PERSON] та [PERSON] та падчерка [PERSON] перебувають на його утриманні. До матеріалів справи лише додано копія пенсійного посвідчення [PERSON] та [PERSON] , Свідоцтво про народження [PERSON] . Суд зазначає, що на момент розгляду даної цивільної справи у судовому засіданні (02.07.2025), закінчено стягнення аліментів з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , оскільки згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.09.2024 у справі №537/3212/25, стягнення аліментів визначено до 30.06.2025. Ураховуючи вищезазначене, судом встановлено, що на момент розгляду справи (02.07.2025), з позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку; доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку; дружину [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку у розмірі 1/6 частки від заробітку, що становить 67% від заробітку позивача. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій ( ч. 4 ст. 12 ЦПК України ). Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Отже, загальна частка, яка стягується вищевказаними рішеннями суду на двох неповнолітніх дітей та дружину відповідає нормі Закону України «Про виконавче провадження», що регулює загальний розмір можливих відрахувань з заробітку боржника із заробітної плати, який не може перевищувати 70 %. Важливо також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц, провадження № 61-46794св18. Так, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211.20 грн. Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, не підлягають стягненню і судові витрати з відповідача на його користь. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10.02.2010). На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed