Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Представник позивача звернувся із вимогами, якими просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, оскільки остання у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із тим, представником позивача Романенком М.Е. у прохальній частині позову заявлено клопотання про здійснення судового розгляду справи за відсутності сторони позивача. Окрім цього останній не заперечував проти заочного розгляду цієї справи. Причини неявки відповідачки суду не відомі і вона не скористалася наданим їй процесуальним законодавством правом на подання відзиву на позовну заяву та будь-яким іншим чином не висловила свого ставлення щодо заявлених вимог. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Разом із тим, враховуючи наведені фактичні обставини справи та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 15 квітня 2021 року між відповідачкою та первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладений кредитний договір № 3792766 на підставі якого відповідачка отримала грошові кошти (а.с. 18-23). Позивач наразі є новим кредитором відповідачки. Водночас остання належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання про повернення кредиту в зв`язку із чим виникла заборгованість яка станом на день звернення до суду становить 37 146,53 грн і складається із заборгованості за: тілом кредиту в сумі 8 126 грн, процентами в сумі 27 909,53 грн, комісійними винагородами в сумі 1 111 грн. Нормами законодавства України вказані правовідносини врегульовано наступним чином. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).) Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства України, якими врегульовано вказані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено у ході розгляду справи та не спростовувалось сторонами, між відповідачем та первісним кредитором укладений кредитний договір на підставі якого між вказаними суб`єктами виникли боргові зобов`язання. Згодом право вимоги за цим договором перейшли до позивача. Водночас, добровільне невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань порушує права позивача, а тому вимоги останнього є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Окрім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, що складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved