Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій, просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 11.06.2005 Новороздільським відділом РАЦС Львівської області. Стислий виклад позиції сторін. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 11.06.2005 Новороздільським відділом РАЦС Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 68. Після одруження позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». З відповідачем мають одну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачем у них не склалося через несхожість характерів, і поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, особистісних цінностей, у зв`язку з чим між ними постійно виникали суперечки, конфліктні ситуації та сварки. На сьогоднішній день вона з відповідачем фактично припинили ведення спільного господарства, побуту, шлюбних стосунків не підтримують, між ними немає любові, взаємопорозуміння та поваги. Строк на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, так як вони втратили почуття поваги й кохання один до одного. Їхня сім`я розпалась і відновлена бути не може, що і служить підставою для розірвання їхнього шлюбу. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28.04.2025 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю на розгляд до Жидачівського районного суду Львівської області /а.с.13/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 22.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.06.2025 /а. с.18-19/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.06.2025 у зв`язку з першою невкою відповідача справу розглядом відкладено на 04.07.2025 /а.с.28/. Розгляд справи по суті відбувся 04.07.2025 без участі сторін. Представник позивачки [PERSON] , адвокат Ратич Т.М., подав клопотання у якому просить слухати справу у їхній відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 11.06.2005 сторони уклали шлюб, який зареєстрований Новороздільським відділом РАЦС Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 68 та 11.06.2005 видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] /а.с.8/. Від шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13.01.2006 /а.с.9/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи Дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім`ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Сім`я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як протягом тривалого часу між сторонами існують непорозуміння. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають, оскільки їх відсутність у судовому засіданні свідчить про їх байдуже ставлення до сім`ї та збереження шлюбу. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам позивачки, а тому позовні вимоги останнього є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати. Окрім того, враховуючи відсутність у прохальній частині позову вимог позивачки про стягнення на її користь з відповідача понесених судових витрат, тому суд вважає за можливе залишити витрати зі сплати судового збору за позивачкою.

Outcome: approved