Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника Мих Вікторію Олегівну звернувся позивач Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 21.10.2023 між ТОВ «Міоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 103156204 за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати позичальнику погоджену суму кредиту, а позичальник зобов`язався у встановлений в договорі строк повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а боржник не виконав належним чином кредитні зобов`язання, через що утворилась заборгованість. Внаслідок поступового укладення договорів факторингу право вимоги ТОВ «Мілоан» до [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 18\~909.87 грн. На основі викладеного, позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором 103156204 від 21.10.2023 в розмірі 18\~909.87 грн.; судові витрати у справі у сумі 2 422.40 грн. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали надіслано сторонам у справі. Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. 28.05.2025 до суду повернуто відправлення адресоване відповідачу (конверт) із довідкою про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфи 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин 1-3\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1\~ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до частин 1, 3, 4, 6 та 8\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У Постанові КЦС ВС від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. 21.10.2023 між кредитодавцем Товариством з Обмеженою відповідальністю «Мілоан» (ЄДРПОУ 40484607) та позичальником [PERSON] (ІН [NUMBER] ) укладено договір про споживчий кредит № 103156204 за яким кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. договору а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки що визначені договором. Сума кредиту 6000.00 грн; строк 96 днів з 21.10.2023; пільговий період 6 днів закінчується 27.10.2023, поточний період 90 днів і закінчується 25.01.2024; рекомендована дата платежу 27.10.2023; загальні витрати позичальника за пільговий період 2040.00 грн, що є 5397697713.00 відсотків річних, орієнтовна загальна вартість 20\~940.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування становить 26\~940.00 грн. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] Цей кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений і інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення. Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі. Додатком №1 до договору є Графік платежів за договором про споживчий кредит 103156204 від 21.10.2023, копію якого додано до матеріалів справи. Додатком №2 до є копія заяви на отримання кредиту № 103156204 яку подано 21.10.2023 [PERSON] (ІН [NUMBER] ) у якій заявник просить ТОВ «Мілоан» надати йому кредит у сумі 6000.00 грн на 90 днів, шляхом перерахування на карту [NUMBER] . Додатком № 3 до зазначеного договору є додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором. Також, на доказ зазначеного вище додано довідку генерального директора ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію позичальника із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 350452 від 21.10.2021 15:17:46; копію анкети-заяви на кредит та прийняте рішення по заяві. Факт перерахування коштів у сумі 6000.00 грн від платника ТОВ «Мілоан» до отримувача [PERSON] (на карту [NUMBER] ) підтверджено копією платіжного доручення 74906392 від 21.10.2023. Також, позивачем надано відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 103156204, починаючи з 21.10.2023 та виписку з особового рахунка за кредитним договором № 103156204, з яких вбачається заборгованість позичальника перед кредитодавцем у сумі 18\~909.87 грн. 28.02.2024 між кредитором Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Мілоан» та новим кредитором Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія» «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 105-мл/т. На умовах встановлених договором кредитор передає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Наявні додатки до зазначеного договору відступлення прав вимоги. Зокрема, платіжна інструкція та витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 105-мл/т від 28.02.2024, у якому за № 1805 зазначено [PERSON] із загальною сумою заборгованості 18\~909.87 грн. За наведеного, на адресу боржника було надіслано претензію про погашення боргу, де отримувачем зазначено вже нового кредитора Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія» «Кредит-Капітал». Додано правовстановлюючі документи Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія» «Кредит-Капітал» (ІК ЮО 35234236). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення позичальником свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором, через що утворилась заборгованість, яка зазначена вище. Разом із\~тим,\~судом встановлено,\~що 28.02.2024\~відбувся перехід\~права вимоги\~до боржника\~ [PERSON] від кредитора до нового кредитора тобто позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 1079 ЦК України\~сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2\~ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3\~ст. 1079 ЦК України). Таким чином,\~судом встановлено,\~що право\~вимоги ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~до позичальника\~ [PERSON] \~що виникло\~на підставі\~кредитного договору\~№ 103156204\~від 21.10.2023 та складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 18\~909.87 грн, перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», шляхом укладення договору відступлення прав вимоги. Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково\~зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок\~це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц). Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц). Враховуючи умови договору про споживчий кредит, надані позивачем додатки, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості, вважає його правильним та обґрунтованим. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).\~Статтею 81 ЦПК України\~на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі\~статтею 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено та обґрунтовано заявлені вимоги, через що суд вважає вірним позов задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із наступного. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надано платіжну інструкцію від 11.03.2025 про оплату ним судового збору у сумі 2\~422.40 грн за подання даного позову до суду. За наведеного, враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд вважає вірним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved