Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

10 січня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДМР, визначивши третьою особою приватного нотаріуса\~Дніпропетровського міського\~нотаріального округу\~Дніпропетровської області\~Медяник В.А.,\~із вимогами\~про встановлення\~факту проживання\~однією сім`єю зі\~спадкодавцем не\~менше п`яти\~років до\~відкриття спадщини (а. с. 2-5). В обґрунтування своїх вимог вказала, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина на 14/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить квартира [ADDRESS] , яка належала останні на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 10 травня 1972 року, який державним нотаріусом Другої нотаріальної контори м. Дніпропетровська Якушевою Г.С., за реєстровим № 2-1753. Вказує, що її чоловік [PERSON] , який був сином [PERSON] , та фактично її єдиним можливим спадкоємцем, помер ще до смерті матері [INFO] . Зазначає, що вона проживала однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] з 2001 року, з моменту одруження з її сином, що підтверджується її (позивачки) паспортом, довідками про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку [ADDRESS] від 22 січня 2021 року та № 7378 від 10 вересня 2024 року, а також записами домової книги. Стверджує, що після смерті чоловіка, вона лишилася проживати зі свекрухою, якою опікувалася та доглядала, бо остання перенесла ішемічний інсульт із ураженням частини тіла, мала вади зору та численні захворювання (ішемічна хвороба серця, кардіосклероз, атеросклероз, церебросклероз, остеохондроз, артроз колінних суглобів, гіпертонічну хворобу, цукровий діабет ІІ типу). Зазначає про те, що вказаний стан здоров`я [PERSON] призводив її до безпорадного стану, неможливості повноцінно рухатися, готувати їжу, придбавати продукти та товари, необхідні для повсякденного життя, тощо. Стверджує, що вона піклувалася про померлу за її жаття, бо інших родичів в неї не лишилося, а після її смерті, організувала та оплатила її поховання. Вказує, що після смерті [PERSON] , 17 грудня 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського до нотаріального округу Дніпропетровської області Медяник В.А. із заявою про прийняття спадщини, але для реалізації її спадкових прав їй потрібно в становити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та ведення спільного домашнього господарства, а саме з 05 жовтня 2021 року по 17 липня 2024 року. Ухвалою суду від 17 січня 2025 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 40 хвилин 18 лютого 2025 року (а. с. 36 та на звороті), яка надіслана учасникам справи 17 січня 2025 року за вихідним № 2168/25-вих/2/204/1301/25 (а. с. 37). 12 березня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] (а. с. 49-53), в якому він позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивачкою не доведено факт проживання однією сім`єю зі [PERSON] , оскільки з наданих документів неможливо встановити ведення між ними спільного побуту та ведення спільного господарства, тощо. Стверджує, що єдиним доказом, яким хоча б частково, можна підтвердити довірительні відносини між позивачем та померлою особою є довіреність, однак вважає, що на підставі одного документу не можливо дійти висновку про їх проживання однією сім`єю. Крім того, зазначає, що сам факт звернення особи до нотаріальної контори про прийняття спадщини не підтверджує право цієї особи спадкувати майно спадкодавця. Вважає, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, які жодним чином не підтверджені позивачем. Тому вважає, що позовні вимоги позивачкою не недоведені, а відтак прохає суду у їх задоволені відмовити. Протокольною ухвалою суду від 21 квітня 2025 року у справі закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті ( а. с. 109-111). У судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити, обґрунтування надала аналогічні тексту позовної заяви. У судому засіданні представник відповідача [PERSON] , позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував, обґрунтування надав аналогічні тексту відзиву на позовну заяву. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приймаючи до уваги покази свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). За життя [PERSON] (в дівоцтві [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09 вересня 2003 року (а. с. 10), на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 10 травня 1972 року, посвідченого державним нотаріусом Другої нотаріальної контори м. Дніпропетровська Якушевою Г.С., за реєстровим № 2-1753, належало 14/100 частини будинку [ADDRESS] (а. с. 13 та на звороті, 14-16 та на звороті). Після смерті [PERSON] до майна померлої заведено спадкову справу № 39/2024 (а. с. 32). З копії паспорту громадина України [PERSON] , серії [NUMBER] (а. с. 11 та на звороті) та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 451 від 22 січня 2021 року (а. с. 19) убачається, що остання з 30 травня 1972 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 20 серпня 2001 року, між [PERSON] (сином [PERSON] ), [INFO] , уродженим у м. Дніпропетровську (нині м. Дніпра) та [PERSON] (після шлюбу [PERSON] ), [INFO] , уродженою у с. Яруга Могилів-Полільського району Вінницької області, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 318, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а. с. 17). З копії паспорту громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] (а. с. 7-8), довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 451 від 22 січня 2021 року та № 7378 від 10 вересня 2024 року (а. с.19-20) та домової книги (а. с. 21-24 та на звороті) убачається, що позивачка з 05 жовтня 2001 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер чоловік позивачки та син спадкодавці - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а. с. 18). З виписки епікризу № 17212 [PERSON] (а. с. 25 на звороті) вбачається, що остання з 14 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні судинної патології головного мозку. З виписки з амбулаторної карти [PERSON] від 18 травня 2017 року (а. с. 26) вбачається, що остання спостерігається КЗ ДЦПМСД № 7 з приводу: ІХС, кардіосклерозу, атеросклерозу, гіпертонічної хвороби ІІІ ступеню; у 2014 році перенесений ішемічний інсульт з глибоким правостороннім геміпарезом, церебросклерозу, остеохондрозу, артрозу колінних суглобів, цукрового діабету ІІ типу. 29 жовтня 2021 року [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником та вести від її імені справи у всіх установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності, галузевої належності та підпорядкування, тощо з необмеженими повноваженнями, у зв`язку з чим надала їй відповідну довіреністю, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А., за реєстровим № 3605(а. с. 27 та на звороті), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей за № 52901404, що підтверджується витягом № 45989728 від 20 жовтня 2021 року з відповідного реєстру (а. с. 28). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, вони із позивачкою сусіди, живуть в одному дворі. Вказала, що остання проживає за вказаною адресою з 2001 року, з моменту одруження з її сусідом - [PERSON] . Стверджувала, що позивачка з чоловіком, донькою та батьками чоловіка проживали всі разом. Після смерті чоловіка лишилася проживати в даному будинку зі свекрухою. Оскільки та дуже хворіла, вона її доглядала. Зазначила, що зараз в будинку позивачка проживає зі своєю донькою. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона давно знає позивачку, бо вона майже 40 років є квартальною, а [PERSON] з 2001 року є її сусідкою. Вказала, що спочатку [PERSON] жила разом з чоловіком, донькою та батьками чоловіка, але потім чоловік та його батьки померли. Стверджувала, що [PERSON] після смерті чоловіка жила зі свекрухою [PERSON] однією родиною, бо інших родичів у [PERSON] не було; вона її доглядала, піклувалася про неї, бо та хворіла, без сторонньої допомоги не обходилася. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивачки через паркан, мешкає в сусідньому будинку по [ADDRESS] . Вказала, що знає позивачку з 2008 року, з моменту свого переїзду за вказаною адресою. При цьому, зазначила, що [PERSON] за вказаною адресою мешкала разом із [PERSON] , як його дружина, та його матір`ю [PERSON] . Коли [PERSON] у 2018 році помер, а він єдиний син [PERSON] , то [PERSON] після його смерті лишилася мешкати у вказаній квартирі разом зі свекрухою, як родичі. Стверджувала, що [PERSON] доглядала за [PERSON] , бо вона хворіла, пересувалася на візочку, лише з її допомогою, купувала їй ліки, готувала їсти, прала, разом вели господарство, а після її смерті займалася її похованням. Зазначила, що [PERSON] й зараз мешкає в цій квартирі з донькою. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона з позивачкою подруги з 1997 року, а зараз ще й сусіди. Вказала, що [PERSON] в цьому будинку мешкала з 1997 року, бо спочатку вони просто жили, а потім з [PERSON] розписалися. Зазначила, що спочатку вони жили разом із батьками [PERSON] , а після його смерті, вона разом із донькою лишилася жити зі свекрухою. Вказала, що інших дітей у батьків [PERSON] не було, тому після його смерті [PERSON] доглядала його матір. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно\~з вимогами ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Так, статтею 1264\~ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Нормами ч. 2 ст.\~3\~СК України\~визначено,\~що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи становлять сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2023 року у справі № 711/2094/22, зробив висновки про те, що необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верхового Суду у справі № 522/12709/18 від 25 квітня 2022 року. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Так, для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264\~ЦК підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків\~ Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання осіб та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21). З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що позивачка з 05 жовтня 2001 року постійно мешкала разом з [PERSON] з жовтня 2001 року та до самої її смерті [INFO] , вела із нею спільне господарство та мала спільний бюджет, спільно харчувалися та несли витрати на утримання майна, здійснювала її лікування та догляд, що підтверджується допустимими, достатніми та достовірними доказами, а також показами свідків, суд доходить висновку, що вимоги заявниці із встановлення факту її сумісного проживання зі [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, а саме: з жовтня 2001 року до дня смерті спадкодавця [INFO] , підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , оскільки обставини, на які вона посилається в своєму позові, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, наданими доказами та показами свідків достовірно підтверджується, що заявниця сумісно проживала зі [PERSON] , через що суд вважає за можливе встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, а саме: з 05 жовтня 2001 року по день смерті спадкодавця [INFO] . Відповідно до вимог ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України та п. 51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», судові витрати у цій справі відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved