Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №378959870 власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , являються: 1/4 [PERSON] (далі-позивач) на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.05.2010 року, видане Хустською міською радою згідно рішення виконкому від 18.05.2010 року №279; 1/4 [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.05.2010 року, видане Хустською міською радою згідно рішення виконкому від 18.05.2010 року №279; 1/4 [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.05.2010 року, видане Хустською міською радою згідно рішення виконкому від 18.05.2010 року №279; 1/4 [PERSON] - [INFO] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.05.2010 року, видане Хустською міською радою згідно рішення виконкому від 18.05.2010 року №279. Зазначає, що він окремо звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 1/4 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно Витягу з державного реєстру речових прав № 401797432 на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 13.03.2014 року, яке набрало законної сили 12.06.2014 року, у цивільній справі №309/960/13-ц (визнано незаконним та скасовано рішення Виконкому Хустської міської ради №279 від 18.05.2010 року в частині затвердження матеріалів приватизації житла [PERSON] та визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно №1975 від 27.05.2010 року щодо [PERSON] ) державним реєстратором прийнято рішення про припинення права власності [PERSON] на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно Витягу з державного реєстру речових прав №401797680 на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 13.03.2014 року, набрало законної сили 12.06.2014 року у цивільній справі №309/960/13-ц (визнано незаконним та скасовано рішення Виконкому Хустської міської ради №279 від 18.05.2010 року в частині затвердження матеріалів приватизації житла [PERSON] та визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно №1975 від 27.05.2010 року щодо [PERSON] ) державним реєстратором прийнято рішення про припинення права власності [PERSON] на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що починаючи з 2010 року добросовісно, безперервно та відкрито продовжує користуватися квартирою в цілому, доглядає за квартирою та утримує її, постійно робить в ній поточні та капітальні ремонти. У зв`язку з наведеним просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник позивача адвокат Гаврилець Микола Богданович подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити . Представник відповідача Хустської міської ради в судове засідання не з`явилась. Представником за довіреністю Бредіхіна Наталія Олександрівна подано клопотання про проведення розгляду справи без участі уповноваженого представника за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Хустським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 23.09.2020 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . (а.с. 7) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №378959870 власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , являються: 1/4 [PERSON] (далі-позивач) на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.05.2010 року, видане Хустською міською радою згідно рішення виконкому від 18.05.2010 року №279; 1/4 [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.05.2010 року, видане Хустською міською радою згідно рішення виконкому від 18.05.2010 року №279; 1/4 [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.05.2010 року, видане Хустською міською радою згідно рішення виконкому від 18.05.2010 року №279; 1/4 [PERSON] - [INFO] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.05.2010 року, видане Хустською міською радою згідно рішення виконкому від 18.05.2010 року №279. ( а.с.4-5) Згідно рішення Хустського районного суду від 15 травня 2025 року у цивільній справі №309/561/25 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . (а.с.33) Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, що містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» зокрема, зазначено, що для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо, умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Згідно положень п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права, у зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; - безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Таку правову позицію відображено в постанові Великої Палати ВС від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17. У даному випадку фактичні обставини справи відповідають вказаним правовим висновками Великої Палати ВС, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт - позивач є дієздатною особою, обсяг її правоздатності не обмежено, правові перепони щодо володіння ним об`єктом нерухомого майна з складу житлового фонду відсутні; - законність об`єкта володіння житловий будинок є нерухомим майном, цивільний обіг якого не обмежено, не є самовільним будівництвом; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння - позивач не приховував факт знаходження нерухомого майна в його володінні, не вчиняв дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння, поводився з майном так само, як поводився б з ним власник; - безперервність володіння - період перебування житла у тривалому володінні позивача не переривався протягом всього строку набувальної давності, часові рамки (межі) подій підтверджено документально; - сплив установлених строків володіння - визначений законодавством строк безтитульного володіння для нерухомої речі закінчився; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю - застосування правового інституту набувальної давності у даному випадку не має законодавчих обмежень, фактичне володіння, не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Користування квартирою здійснюється позивачем відкрито, ніяких дій для приховування цього факту він не здійснював. Має місце добросовісне, але безтитульне (яке не спирається на будь-яку правову підставу), заволодіння майном. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до п.п.13, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач з 2010 року безперервно та добросовісно володіє квартирою, що розташована в [ADDRESS] , тому, відповідно до положень ч.1 ст. 344 Цивільного кодексу України вважається такою, що в порядку набувальної давності набула право власності на вказане майно, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved