Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. До Святошинського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (Позивач) з позовною заявою до [PERSON] (Відповідач) про визначення місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 16.08.2014 року , від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . З грудня 2024 року позивач та відповідач проживають окремо. Малолітній [PERSON] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.12.2024 року № 1123 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю, [PERSON] . Відповідач проти того, щоб спільна малолітня дитина проживала разом із Позивачем, однак Відповідач не має умов для проживання спільної дитини, а також має інвалідність, що ускладнює догляд за малолітньою дитиною. Малолітній [PERSON] за своїм особистим бажанням проживає разом із позивачем, при цьому позивач піклується про малолітнього [PERSON] , виховує його, відноситься до [PERSON] з любов`ю і турботою. Відповідач мешкає окремо, не відвідує [PERSON] , не вчиняє жодних дій аби [PERSON] почував себе комфортно, не намагається врегулювати відносини із позивачем. Відповідач постійно телефонує [PERSON] на номер позивача, і в телефонній розмові переконує [PERSON] , що йому буде краще жити із підповідачем, що негативно впливає на психічний стан малолітнього [PERSON] . Акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 09.10.2024 року встановив, що умови для проживання малолітньої дитини [PERSON] створені хороші. Позивач працевлаштована. Просить позов задовольнити. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2025 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 04.03.2025 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання. 04 березня 2025 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач заперечував щодо позовних вимог. Третя особа, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.03.2018 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 16.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2025 року розірвано. Відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.12.2024 року № 1123 «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] », визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, громадянкою [PERSON] . Актом обстеження умов проживання від 09.10.2024 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , де проживає Позивач, створені хороші умови для виховання та розвитку дитини. Довідкою ТОВ «Берег» від 06.11.2024 року № 24 підтверджується, що [PERSON] дійсно працює з 05.11.2024 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Берег» на посаді оброблювача замовлень. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади від 24.12.2024 року № 2024/015246720, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] також зареєстрований за цією ж адресою, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади від 24.12.2024 року № 2024/015251735. Представником третьої особи подано до суду висновок щодо доцільності визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК). Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно положень ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприйняття. Батьки повинні виховувати особистість, яка б із повагою ставилася б до прав та свобод інших людей, любила б свою сім`ю та родину. Принципом Конвенції існує принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 1 та 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно стст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» конкретизує, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що більш стабільні та звичні матеріально-побутові умови та рівень комфорту для дитини може забезпечити мати дитини. Позивач та відповідач не мають мети не виконувати свої батьківські обов`язки, піклуються про дитину та її майбутнє. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач не чинить перешкоди та не має наміру чинити перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України). Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України). Відповідно до частин 5, 6 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА вбачається, що з метою забезпечення виключно прав та інтересів дитини за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю[PERSON] . Вказаний висновок суд вважає обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. Суд бере до уваги, що розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.12.2024 року № 1123 місце проживання малолітнього [PERSON] вже визначено з матір`ю [PERSON] . Відповідач не оскаржував зазначене розпорядження та не надав суду жодних доказів, які б спростовували або ставили під сумнів правомірність такого визначення місця проживання дитини, чи свідчили б про наявність у нього належних умов для проживання та виховання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявні докази підтверджують створення належних умов для проживання та виховання дитини за місцем проживання позивача, а також вже існуюче визначення місця проживання дитини відповідним органом. Суд зазначає при цьому, що визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого його батьківських прав у вихованні, утриманні та спілкуванні з дитиною. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved