Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

ПАТ АТ «Укргазбанк», в особі свого представника Шищак І.С. звернулося до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 лютого 2024 року відповідач [PERSON] уклав з АБ «Укргазбанк» Договір банківського/карткового рахунку шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом Заяви-Договору через систему дистанційного банківського обслуговування, а саме через спеціальний мобільний додаток, встановлений на мобільному пристрої відповідача (мобільний телефон [NUMBER] ). Згідно п. 2.1 розділу 2 Заяви-Договору, ця Заява-Договір, Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «УКРГАЗБАНК», Програма кредитування, документи, що вимагаються чинним законодавством України з питань кредитування фізичних осіб, усі зміни та додатки до них, які розміщуються за посиланням: https://www.ukrgasbank.com, а також інші заяви та розпорядження Клієнта прийняті Банком до виконання на умовах Правил та довідка про відкриття поточного рахунку, разом вважаються договором банківського/карткового рахунку, а в частині встановлення на поточному рахунку ліміту овердрафту - договором про споживчий кредит. 04 лютого 2024 року відкрив поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу № 26201111788584.400101.978, IBAN: [NUMBER] та випустив віртуальну платіжну картку на ім`я відповідача: Visa Classic Chip PRO - Zapas V № [NUMBER] на умовах продукту пакету PRO-Запас 1у_EUR_VIRTUAL. Оформивши віртуальну платіжну картку, відповідач отримав можливість оперативно користуватись грошовими коштами, при цьому на залишок нараховувалися ставки на рівні депозитів. 04 лютого 2024 року о 19:05:34 на платіжну картку № [NUMBER] , що емітована до рахунку № [NUMBER] відповідача надійшов авторизаційний запит по операції зарахування транскордонного переказу (Р2Р) "TRAN*[PERSON]>London, LT" в сумі 600,00 EUR. Сума коштів по зазначеній операції (600,00 EUR) була зменшена на 3,00 EUR (комісія за зарахування коштів)та стала доступною Клієнту на картковому рахунку № 2620111788584.400101.978 04 лютого 2024 року о 19:05:34. В свою чергу, відповідач з використанням мобільного застосунку «ЕкоБанк» 04.02.2024 о 19:06:32 ініціював переказ у сумі 24250,00 грн (сума переказу в валюті картрахунку - 593,64 EUR + комісія Банку 3,09 EUR). Між тим, позивач вказує, що оскільки така видаткова операція є локальною on-us (емітент = еквайєр = АБ "Укргазбанк"), то фактичне списання коштів з карткового рахунку (кліринг) відбулося наступного за датою ініціації робочого дня, тобто 05.02.2024 року. Через вказану різницю в датах опрацювання клірингу по прибутковій та видатковій операціях на картковому рахунку № [NUMBER] виникла технічна несанкціонована заборгованість в сумі - 596,73 EUR (593,64+3,09), яка в той же день була перенесена регламентним завданням на прострочку. Відповідна прострочена несанкціонована заборгованість мала автоматично погаситись 07.02.2024 року після надходження клірингу по операції в кінці дня регламентною задачею. 07 лютого 2024 року надійшов та був опрацьований кліринг по прибутковій операції та на рахунок відповідача було зараховано 600,00 EUR та списана комісія в розмірі 3,00 EUR за її зарахування. Залишок коштів у сумі 597,00 EUR мав погасити прострочену несанкціоновану заборгованість, але через накладення арешту на рахунок відповідача, регламентна задача не змогла провести відповідне списання для погашення несанкціонованої заборгованості в розмірі 596,73 EUR. Також, позивач вказує, що у відповідності з тарифним планом Банку на наявну несанкціоновану прострочену заборгованість відповідачу було нараховано відсотки за ставкою 48% річних, у зв`язку з чим, заборгованість становить 853,11 EUR, з яких: 593,76 EUR - прострочена заборгованість за несанкціонованим овердрафтом та 259,35 EUR - прострочена заборгованість за процентами. Виходячи з наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 853,11 EUR та судові витрати в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.04.2025 року справу передано за підсудністю до Казанківського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.04.2025 року провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду по суті з викликом сторін. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно поданої заяви, представник позивача просила провести судове засідання без її участі. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. З наданої до позовної заяви копії Заяви-Договору від 03.02.2024 року вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся на адресу позивача ПАТ «Укргазбанк» з метою отримання послуг з відкриття рахунку, його розрахунково - касового обслуговування за яким може здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу та отримання кредиту шляхом встановлення овердрафту відповідно до Програми кредитування, вказаній у розділі 4 Договору (п. 2.2 розділу 2 Заяви-Договору). Згідно з п.п. 2.1 розділу 2 Заяви-Договору визначено, що ця Заява-Договір, Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «УКРГАЗБАНК», Програма кредитування, документи, що вимагаються чинним законодавством України з питань кредитування фізичних осіб, усі зміни та додатки до них, які розміщуються за посиланням: https://www.ukrgasbank.com, а також інші заяви та розпорядження Клієнта прийняті Банком до виконання на умовах Правил та довідка про відкриття поточного рахунку, разом вважаються договором банківського/карткового рахунку, а в частині встановлення на поточному рахунку ліміту овердрафту - договором про споживчий кредит. У розділі 3 Заяви-Договору визначено, що її підписанням [PERSON] надає згоду Банку на здійснення дебетових переказів з рахунку в строки, зазначені в тарифах, або в будь-який момент за межами цих строків грошові кошти, зокрема на погашення будь-якої заборгованості, що виникла відповідно до умов Договору, а також на власну користь при неналежній платіжній операції/помилковому зарахуванні коштів на рахунок. Також, відповідач підтвердив отримання примірнику тарифів на момент підписання Договору. За умовами споживчого кредитування, визначеними в розділі 4 Заяви-Договору сторони погодили строк дії ліміту дозволеного овердрафту (строк кредитування): 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил; порядок надання кредиту: безготівковий; тип процентної ставки: фіксований; орієнтовну суму кредиту: 10 000,00 грн - 300 000,00 грн. Процентну ставку: 45% річних. Додатком 1 до Заяви-Договору сторони узгодили Ліміти (обмеження) за сумою та кількістю операцій, які встановлені при відкритті карти. Заяву - договір було підписано електронним підписом відповідача, що вбачається з протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Як вбачається з довідки про відкриття поточного рахунку, 04.02.2024 року відповідачу було відкрито поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу № 2620111788584.400101.978, IBAN: [NUMBER] та випущено віртуальну платіжну картку: Visa Classic Chip PRO - Zapas V № [NUMBER] на умовах продукту пакету PRO-Запас 1у_EUR_VIRTUAL. З виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 01.02.2024 року по 26.02.2025 року вбачається, що станом на 05.02.2024 року за дебетом рахунку рахується 596,73 EUR та 3,09 EUR. Також з виписки по рахунку вбачається нарахування відсотків у загальному розмірі 282,00 EUR за період з 29.02.2024 року по 01.11.2024 року. В той же час, з виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 01.02.2024 року по 26.02.2025 року також вбачається надходження на картковий рахунок (Кредит рахунку) 05.02.2024 року 596,73 EUR, яка рахується простроченою заборгованістю за овердрафтом та 07.02.2024 року 600,00 EUR, яка рахується як переказ Р2Р по транзакціям в Євро. З розрахунку заборгованості відповідача станом на 02.01.2025 року вбачається, що з 05.02.2024 року по 01.12.2024 року сума заборгованості за кредитом складає 593,76 EUR та 257,79 EUR за нарахованими відсотками, що складає загальну суму заборгованості в розмірі 853,11 EUR. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір, за умовами якого відповідачу було відкрито поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу зі встановленням кредитного ліміту овердрафту та випущено віртуальну платіжну картку. 04 лютого 2024 року внаслідок надходження авторизаційного запиту по операції зарахування транскордонного Р2Р переказу відповідач отримав доступ до 596,76 EUR. З дослідженої судом виписки вбачається кліринг (фактичне списання коштів з рахунку) 05.02.2024 року на суму 593,67 EUR (596,76 EUR - 3,09 EUR комісії банку), в той час як фактичне зарахування коштів по такій транскордонній операції відбулось 07.02.2024 року на суму 600,00 EUR. З огляду на наведене, через розбіжність у датах обробки видаткової та прибуткової операцій на картковому рахунку відповідача, виникла технічна несанкціонована заборгованість, яка була перенесена на рахунок простроченої заборгованості. З огляду на обставини, які зазначено в позові та з наданих суду письмових додаткових пояснень позивача, вбачається, що через арешт рахунку відповідача автоматичне списання несанкціонованої заборгованості не відбулось, у зв`язку з чим на його адресу було направлено письмову вимогу щодо повернення несанкціонованої заборгованості. В добровільному порядку, грошові кошти відповідачем повернуті не були. Встановивши наведені обставини суд керується наступним. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу (ст. 1069 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З огляду на ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. У розділі 3 Заяви-Договору визначено, що її підписанням [PERSON] надає згоду Банку на здійснення дебетових переказів з рахунку в строки, зазначені в тарифах, або в будь-який момент за межами цих строків грошові кошти, зокрема на погашення будь-якої заборгованості, що виникла відповідно до умов Договору, а також на власну користь при неналежній платіжній операції/помилковому зарахуванні коштів на рахунок. Підписавши Заяву-Договір відповідач підтвердив, що він особисто ознайомлений зі змістом Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «УКРГАЗБАНК» приймає та погоджується із ними. Відповідно до п.п. 3.2.2.18 Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «УКРГАЗБАНК», які є частиною Договору укладеного між позивачем та відповідачем, визначено, що при проведенні повного циклу обробки видаткової платіжної операції з використанням картки з метою належного виконання зобов`язань за такою операцією відповідними учасниками Платіжної системи та проведення належних розрахунків за картковим рахунком/субрахунком клієнта, між іншим, Банк при проведенні авторизації блокує на картковому рахунку/субрахунку кошти у сумі, розрахованій Банком виходячи з валюти Карткового рахунку/субрахунку, суми авторизованого запиту (сума та валюта ініційованої операції) тощо. Зі змісту п.п. 3.2.2.18.2 - п.п. 3.2.2.18.3 Правил вбачається, що розрахункова валюта Платіжної системи встановлюється у відповідності до договору між Банком та платіжною організацією Платіжної системи у залежності від виду платіжної операції. Розрахунки між учасниками Платіжної системи здійснюються згідно з правилами міжнародних Платіжних систем у строк від 2 до 45 діб та залежать від банка - еквайєра та Платіжної системи. За змістом п.п. 3.2.2.18.4 Правил Банк не пізніше другого Операційного дня, наступного за днем проведення розрахунків з Платіжною системою, списує кошти з карткового рахунку/субрахунку на власну користь. При проведенні платіжної операції з використанням картки із зарахування коштів на картковий рахунок/субрахунок, вчиняються дії, аналогічні діям, визначеним у п.п. п.п. 3.2.2.18. 2 - п.п. 3.2.2.18.3 Правил. Якщо така операція виконується з авторизацією, кошти у сумі операції стають доступними відразу після успішної авторизації, але зараховуються на картковий рахунок/субрахунок протягом 2-х операційних днів після проведення розрахунків з Платіжною системою. Відповідно до наведеного відповідачем було надано згоду на проведення списання позивачем зі свого рахунку грошових коштів на власну користь. Згідно п.п. 1.1 розділу 1 Правил визначено, що несанкціонована заборгованість це грошова заборгованість Клієнта перед Банком, яка виникає в результаті проведення видаткових операцій за субрахунком у зв`язку з тим, що сума таких операцій перевищує розмір витратного балансу за субрахунком, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються без авторизації, коли розрахунки за операціями виконуються у валюті, відмінній від валюти субрахунку, у випадках технологічних збоїв тощо. Підпунктом 3.5.12 розділу 3 Правил передбачено, що погашення несанкціонованої заборгованості, процентів за користування несанкціонованою заборгованістю відбувається у день надходження будь-яких коштів на відповідний субрахунок, по якому існує така заборгованість, за рахунок цих надходжень. У випадку, якщо коштів, що надійдуть на субрахунок буде недостатньо для погашення усієї заборгованості, клієнт зобов`язаний при настанні терміну погашення відповідної заборгованості забезпечити наявність коштів на цьому субрахунку у сумі, достатній для погашення такої заборгованості. Таким чином, встановивши наведені вище обставини у справі, суд приходить до висновку щодо наявності підстав вважати, що внаслідок розбіжності у датах обробки видаткової та прибуткової операцій на картковому рахунку відповідача виникла технічна несанкціонована заборгованість на суму 593,76 EUR, яка за умовами Правил та за наявною згодою відповідача підлягала погашенню за рахунок надходження на рахунок відповідача 597,00 EUR (600,00 EUR - комісія 3,00 EUR), що відбулось 07.02.2024 року шляхом автоматичного списання. Позивач вказує, що у зв`язку із накладенням арешту на рахунок відповідача відповідне списання несанкціонованої заборгованості на суму 593,76 EUR не відбулося, у зв`язку з чим на адресу відповідача було направлено вимогу про її повернення. Відповідач в добровільному порядку не погасив таку заборгованість. Таким чином, за умовами договору несанкціонована заборгованість повинна була бути погашена за рахунок надходжень на рахунок, тобто строк її погашення пов`язаний із певною подією - надходженням коштів. Між тим, обставини, якими позивач обґрунтовує позов вказують на технічні причини виникнення несанкціонованої заборгованості, які не пов`язані із умовами укладеного між сторонами Договору та умовами кредитування відповідача. Натомість, суд приходить до висновку, що виникнення технічного несанкціонованого овердрафту в результаті розбіжності в датах видаткової та прибуткової операцій не слід вважати саме кредитною заборгованістю відповідача. Між тим, оскільки несанкціонований овердрафт виник без попередньої згоди відповідача, не на умовах договору та не внаслідок порушення відповідачем умов існуючого Договору, проте ця обставина не звільняє його від обов`язку повернення грошових коштів. В п. 83 постанови Великої палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 зроблено правовий висновок щодо того, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. У п. 86 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту У зв`язку із встановленими судом обставинами та фактами, суд враховує, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia». Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Принцип «jura novit curia» застосовується у випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов саме такими обставинами, проте помилково посилається на певні норми права. Відтак, оскільки судом встановлено, що результатом виникнення технічної несанкціонованої заборгованості у відповідача є не умови укладеного Договору між сторонами, а зобов`язання з повернення грошових коштів не є кредитними, то в даному випадку існують відносини із безпідставного набуття відповідачем коштів. Тому. Суд приходить до висновку, що норми права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин визначені ст. 1212 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок іншої особи поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, незалежно від того, чи було це результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Аналіз ст. 1212 ЦК України і змісту цього інституту цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 07.06.2018 (справа № 212/3593/16-ц); від 20.03.2019 (№ 634/727/16-ц). Поряд з тим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Виходячи із встановлених обставин у справі, вбачається виникнення технічної несанкціонованої заборгованості у відповідача за рахунок обставин, не обумовлених Договором в результаті чого відповідач безпідставно зберіг у на своєму рахунку грошові кошти в розмірі 593,76 EUR. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути безпідставно збережені грошові кошти. В той же час, оскільки ні умовами укладеного між сторонами Договору (включно з Правилами), ні іншими матеріалами, не передбачено нарахування відсотків та не визначено розміру процентної ставки, яка могла б бути застосована для нарахування процентів у випадку виникнення у відповідача технічного несанкціонованого овердрафту, а відносини, які виникли між сторонами не пов`язанні з кредитуванням, то підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача технічної несанкціонованої заборгованості на суму 593,76 EUR. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що сума сплаченого судового збору, яку позивач просить стягнути з відповідача складає 2422,40 грн. При цьому, позовні вимоги задоволено частково, що складає 69,5% ціни позову. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, в розмірі 1 683,56 грн.

Outcome: partial