Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до генерального директора КЖЕП «ОРІОН» Валентина Россомахи, у якій просив зобов`язати КЖЕП «ОРІОН» виключити із суми заборгованості [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] за квартплату належної йому квартири за адресою: житлове приміщення [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників квартири у розмірі 1291,05 грн., що виникла до 13.09.2021 року та зобов`язати КЖЕП «ОРІОН» видати довідку про відсутність заборгованості на 01.09.2021 року. В обґрунтування заявленої позовної заяви зазначив, що з 13.09.2021 року він є власником нерухомого майна за адресою: квартира [ADDRESS] , згідно свідоцтва № [NUMBER] , посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А., зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2453841912040 від 13.09.2021 року, яке було придбано з електронних торгів з реалізації майна, організатором даних торгів було Державне підприємство «СЕТАМ», про що було складено відповідний протокол №551444 від 25.08.2021 року у виконавчому провадженні №64400244. Попереднім власником був [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К. 07.12.2002 року за реєстром 2960, та зареєстрованого 31.01.2008 року в обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» під реєстраційним номером 21964637. Саме з 13.09.2021 року у нього виник обов`язок, як споживача, з оплати комунальних послуг. Придбавши зазначену квартиру, він звернувся до ЦНАП для переоформлення особистих рахунків на себе та йому було повідомлено про те, що за даною адресою, а саме за особовим рахунком № [NUMBER] обліковується заборгованість за квартплату, яка складає 1291,05 грн. Зазначена заборгованість виникла до 13.09.2021 року через відсутність проведення оплати попередніми власниками. При цьому майно, яке було придбано з електронних торгів з реалізації майна, організатором якого є ДП «СЕТАМ» у виконавчому провадженні № 64400244 та даний протокол свідчить про реалізацію предмета іпотеки в процедурі виконавчого провадження та є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, згідно з яким він став власником квартири, та не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що свідчить про те, що він не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу попередніх власників квартири. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача КЖЕП «ОРІОН» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Просили вирішити питання на розсуд суду. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 263\~ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що з 13.09.2021 року [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою: квартира [ADDRESS] , згідно свідоцтва № [NUMBER] , посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А., зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2453841912040 від 13.09.2021 року, яке було придбано з електронних торгів з реалізації майна, організатором даних торгів було Державне підприємство «СЕТАМ», про що було складено відповідний протокол №551444 від 25.08.2021 року у виконавчому провадженні №64400244. Попереднім власником був [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К. 07.12.2002 року за реєстром 2960, та зареєстрованого 31.01.2008 року в обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» під реєстраційним номером 21964637. Саме з 13.09.2021 року у позивача виник обов`язок, як споживача, з оплати комунальних послуг. Придбавши зазначену квартиру, [PERSON] звернувся до ЦНАП для переоформлення особистих рахунків та дізнався про те, що за даною адресою, а саме за особовим рахунком № [NUMBER] обліковується заборгованість за квартплату, яка складає 1291,05 грн. Зазначена заборгованість виникла до 13.09.2021 року через відсутність проведення оплати попередніми власниками. Згідно статей 66, 67, 162 Житлового кодексу України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 ч.1 ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст. 382 ЦК України, всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти у задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Згідно ч.2, ч.3 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. У разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Тлумачення наведеної норми права у системному зв`язку з приведеними вище нормами надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги. Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Адже згідно з частиною 1 статті 2\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено у договорі купівлі-продажу. Даний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19. Згідно свідоцтва № [NUMBER] , посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А. вбачається, що 13 вересня 2021 року [PERSON] набув право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , яке раніше належало [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К. 07.12.2002 року за реєстром 2960, та зареєстрованого 31.01.2008 року в обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» під реєстраційним номером 21964637. При цьому, дане свідоцтво не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520\~ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] згідно свідоцтва не брав на себе зобов`язань повертати борги попереднього власника, а тому не повинен їх сплачувати. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу, згідно ст.ст. 8, 9 Конституції, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема, ст.16\~ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Отже, у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Подібні висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц та від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18. Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 6 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20). Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, від 26 січня 2022 року у справі №201/11406/20, від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] за квартплату виникла через відсутність проведення оплати попередніми власниками у період до 13.09.2021 року та складає 1291,05 грн., на момент придбання квартири [PERSON] , тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю. При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено, позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved