Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2025 позов задоволено частково та ухвалено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду, завдану у результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 370 505,11 грн, а також зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] деталі, що підлягають заміні після отримання відшкодованих збитків та проведення ремонту автомобіля. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 20.06.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача у справі адвокат Остапчук О.О., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у вказаній справі у сумі 25000 грн. На обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що між [PERSON] та Адвокатським бюро «Остапчук та Партнери» був укладений договір про надання правничої допомоги, відповідно до п. 3.1 якого за надання передбаченої Договором клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар у розмірі 25000 грн. Ухвалою суду від 30.06.2025 справу за заявою [PERSON] призначено у судове засідання із повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись про дату та час розгляду справи належним чином. У порядку ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення поданої заяви з наступних підстав. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2025 позов задоволено частково та ухвалено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду, завдану у результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 370 505,11 грн, а також зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] деталі, що підлягають заміні після отримання відшкодованих збитків та проведення ремонту автомобіля. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 20.06.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача у справі адвокат Остапчук О.О., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у вказаній справі у загальній сумі 25000 грн. Водночас, під час судового розгляду справи відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу у зв`язку із їх нерозумністю та необґрунтованістю. Згідно із положеннями статті 15 ЦК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із положень частин першої та другої статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В силу частин другої, восьмої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як передбачено частиною дев`ятою статті 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. За змістом пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних із розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, а тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Із матеріалів справи слідує, що 31.07.2024 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Остапчук та Партнери» був укладений договір про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 3.1 указаного договору за надання передбаченої договором правової допомоги (послуг правового характеру) клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар у розмірі 25000 грн. Відповідно до п. 3.4 договору, гонорар виплачується клієнтом протягом 90 календарних днів з дати підписання актів (акту) приймання-передачі наданих послуг. Згідно підписаного сторонами акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 17.06.2025 року, вартість наданих послуг становить 25 000 грн. Керуючим партнером Адвокатського бюро «Остапчук та Партнери» Остапчуком О.О. складено на ім`я [PERSON] рахунок на оплату по договору від 31.07.2024 на суму 25000 грн за надану правничу допомогу у цивільній справі № 686/26641/24. Разом з тим, досліджуючи матеріали справи, що розглядається, суд вважає, що заявлений розмір судових витрат на загальну суму 25000 грн. не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат у відповідності із прецедентною практикою Верховного Суду та ЄСПЛ, а також нестиме надмірний тягар для відповідача у справі. Відтак, враховуючи, що позов було задоволено частково та беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення заявлених витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що подане представником позивача клопотання підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. На переконання суду, саме такий розмір судових витрат є розумним та пропорційним фактичній участі адвоката у розгляді вказаної судової справи та відповідає критерію реальності понесених стороною позивача витрат на правову допомогу у цій справі. Отже,

Outcome: partial