Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи: [PERSON] , Міністерство оборони України, [INFO] . Заява мотивована тим, що [INFO] загинув син заявника військовослужбовець Збройних Сил України [PERSON] , [INFO] . Сповіщення про його смерть № 196 від 07 лютого 2024 року було надіслано колишній дружині заявника - матері загиблого воїна [PERSON] . Заявник не може оформити відповідні статуси, пільги та виплати, передбачені законодавством для батьків загиблого (померлого) військовослужбовця, а також не може навіть оформити спадкові права після смерті сина, у зв`язку із розбіжностями у написанні його імені в офіційних документах. З тих же причин, органи державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) відмовляють заявнику навіть у видачі офіційних відомостей про народження та смерть його сина [PERSON] . Також заявник не має можливості отримати копії документів про смерть та про народження сина від колишньої дружина [PERSON] , бо вона йому у цьому відмовляє. Родинний зв`язок із сином підтверджується відміткою на 9 сторінці його паспорту громадянина України серії [NUMBER] , де зазначено про наявність у нього дітей: [PERSON] , [INFO] . Крім того, відмітка на сторінці 10 його паспорту щодо реєстрації шлюбу, актовий запис № 04, співпадає із записами у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 24 грудня 1999 року та підтверджує укладення шлюбу саме із матір`ю його загиблого сина. Однак, заявник вважає, що через неуважність на той час посадових осіб Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області були допущені помилки у написанні по-батькові сина заявника та імені заявника у свідоцтві про одруження. Так само, через його неуважність свого часу за життя сина не було ініційовано питання внесення змін (виправлень) до актового запису про його народження, а також про одруження заявника, що на даний час створює для останнього ряд юридичних складнощів. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення статусів, пільг та отримання виплат, передбачених законодавством, як батьку загиблого (померлого) [INFO] його сина Захисника України [PERSON] . Наразі у заявника відсутня можливість отримати інші документи на підтвердження факту родинних відносин з його покійним сином, а тому звертається із даною заявою в суд. Заявник та представник заявника - адвокат Кутуков С.О. в судове засідання не з`явилися, до суду надійшла заява представника заявника, в якій останній просить провести розгляд справи без участі заявника та його представника. Заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підтримують та просять задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України, заяв та клопотань від останньої на час розгляду справи до суду не надходило. Заінтересована особа Міністерство оборони України, явку свого представника в судове засідання не забезпечило, представником заінтересованої особи - [PERSON] в системі «Електронний суд» було сформовано пояснення на заяву про встановлення факту родинних відносин, в яких представник просить відмовити в задоволенні заяви з підстав вказаних у поясненнях та проводити розгляд справи без участі представника Міністерство оборони України. Заінтересована особа [INFO] , явку свого представника в судове засідання не забезпечив, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи [INFO] . Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»», як мати загиблого військовослужбовця ЗСУ, заявник має право на отримання одноразової грошової допомоги. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 червня 1976 року та витягу з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 09 квітня 2025 року 00050560691 ім`я заявника записано як « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24 грудня 1999 року ім`я заявника записано як « [PERSON] ». У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 17 листопада 1997 року, ім`я заявника записано як « [PERSON] ». Згідно тимчасового посвідчення № [NUMBER] (замість військового квитка), ім`я заявника записано як « [PERSON] ». Відповідно до відмітки на 9 сторінці паспорту громадянина України - заявника серії [NUMBER] , зазначено про наявність дітей: [PERSON] , [INFO] . Крім того, відмітка на сторінці 10 його паспорту щодо реєстрації шлюбу, актовий запис № 04, співпадає із записами у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 24 грудня 1999 року та підтверджує укладення шлюбу саме із матір`ю його загиблого сина. На запит суду № 10515 від 03.06.2025 року Козелецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано копії актових записів: № 04 про шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , складений 24.12.1999, виконавчим комітетом Максимівськаї сільської ради Козелецького району Чернігівської області, де ім`я заявника зазначено як « [PERSON] »; № 03 про народження [PERSON] , [INFO] , складений 24.12.1999, виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, відповідно до якого: батько - [PERSON] , [INFO] , матір - [PERSON] , [INFO] , де по батькові сина заявника зазначено « [PERSON] » та відповідно ім`я заявника як батька зазначено « [PERSON] »; повний витяг про смерть № 00051757993 від 12.06.2025 року сформований відповідно до актового запису про смерть № 244, складеного 01.03.2024 року Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на гр. [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , відповідно до якого по батькові сина заявника зазначено « [PERSON] ». Приписами ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального Кодексу України суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Вказаний факт у справі підтверджується копією свідоцтва про народження заявника; копією свідоцтва про одруження заявника; копією паспорта громадянина України заявника; копіє актового запису про народження та про смерть сина заявника [PERSON] ; копією актового запису № 04 про реєстрацію шлюбу, укладеного 24 грудня 1999 року між заявником [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. За нормами ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Так, спору про право з матеріалів справи не вбачається. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Правовими нормами ч. 5 ст. 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Положення ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначають, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Згідно п. 4. ст. 16-1 вказаного Закону до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, в тому числі, батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті). Згідно з ч. 6, 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Міністерство оборони України є спеціально уповноваженим суб`єктом із питань призначення одноразової грошової допомоги. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2024 р. № 714). Відповідно до пунктів 12, 20 Порядку одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти заяву кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги. Чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження фактів родинних відносин, їх встановлення не пов`язується з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником документа, що засвідчував би наявність родинних відносин з військовослужбовцем з метою призначення і виплати останньому одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця (сина). Так, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню, оскільки факт, про встановлення якого просить заявник, підтвердився дослідженими у судовому засіданні доказами та в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт заявник не має можливості. Отже, виходячи з вищевказаного та з метою захисту прав і законних інтересів заявника, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Міністерство оборони України, [INFO] , про встановлення факту родинних відносин, - підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved