Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Зміст позовних вимог Керівник Деснянської окружної прокуратури міста Києва Єфімов Антон Анатолійович звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Комунальне некомерційне підприємство "Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину, в сумі 42826,76 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що Деснянською окружною прокуратурою міста Києва при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено невідшкодовані до державного бюджету витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які мають бути стягнуті в дохід держави з винної особи у кримінальному правопорушенні. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2023 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням його з потерпілим [PERSON] . [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» з 19.03.2023 по 07.04.2023. Загальна сума витрачених бюджетних коштів за час стаціонарного лікування [PERSON] з 19.03.2023 по 07.04.2023 становить 42826,76 грн. Лікування здійснювалось за рахунок коштів Національної служби здоров`я України. Заходи щодо відшкодування витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] не вживалися. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження не заявлявся. Кошти у розмірі 42826,76 грн, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, підлягають стягненню з [PERSON] , оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України. Повідомлення учасників справи Всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. У судове засідання з`явилися прокурор та відповідач. Прокурор під час розгляду справи підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач визнав позовні вимоги. Представником Національної служби здоров`я України подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представником третьої особи подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить суд задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом 19 березня 2023 року приблизно о 17 год 00 хв [PERSON] , будучи особою, яка керує транспортним засобом - знаходячись за кермом засобу підвищеної небезпеки - технічно справного автомобіля марки «Кіа Sportage», реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору, розпочинаючи рух заднім ходом по проїзній частині, яка знаходиться поруч ТЦ «Маяк», що за адресою: м. Київ. просп. Червоної Калини, 26, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1. 10.9 Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, продовжив виконання маневру паркування заднім ходом на паркомісце, при цьому створив небезпеку іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, та під час руху заднім ходом водій автомобіля марки «Kia Sportage», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який в цей час перебував біля задньої частини автомобіля. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав закриту травму правого кульшового суглобу: перелому правої стегнової кістки, закриту травму правого передпліччя: синець в ділянці правого ліктьового суглоба; перелому ліктьового відростка ліктьової кістки (зі зміщенням уламків), яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2023 у справі № 754/10060/23, яка набрала законної сили 10.08.2023, клопотання захисника обвинуваченого [PERSON] - адвоката Олексієнка М.М. про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим - задоволено. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, кримінальне провадження № 12023100030000944 від 20 березня 2023 року закрито. 28.03.2025 Деснянська окружна прокуратура міста Києва звернулася до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з листом, в якому просила надати обґрунтований розрахунок вартості лікування [PERSON] , [INFO] , за період з 19.03.2023 по 07.04.2023 (у тому числі, зазначивши про витрати за ліжко-день), з урахуванням їх складових: заробітної плати з нарахуваннями господарських витрат; витрат на харчування; придбання медикаментів; оплаті комунальних послуг та інші витрати. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 345 від 04.04.2025 оплата за пролікованих хворих проводиться згідно з фактичними витратами на лікування. Хворий [PERSON] знаходився на лікуванні з 19.03.2023 по 07.04.2023 у відділенні травматології № 2, історія хвороби № 4 634. Проведено ліжко-днів - 19. Діагноз: закритий перелом ліктьового відростка ліктьової кістки правого передпліччя зі зміщенням; закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків. За фактичними витратами на лікування із розрахунку вартості 1 ліжко-дня вартість становить всього: 42826,76 грн (вартість лікування у стаціонарі та 2023 рік: за 19 ліжко-днів становить: 2 254,04 грн*19 ліжко-днів). Лікування здійснювалося за рахунок коштів Національної служби здоров`я України. 11.04.2025 та 09.05.2025 Деснянська окружна прокуратура міста Києва звернулася до Національної служби здоров`я України з листом, якому просила надати інформацію чи планується Національною службою здоров`я України самостійно вживати заходів, спрямованих на стягнення до державного бюджету витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення шляхом скерування відповідної позовної заяви до суду. Про вжиті заходи або існування об`єктивних причин, що позбавляють можливості звернутись до суду із відповідним позовом - повідомити Деснянську окружну прокуратуру міста Києва. Листами від 28.04.2025 та від 14.05.2025 Національна служба здоров`я України повідомила, що потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у КНП у період з 19.03.2023 по 07.04.2023. Вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ становить 42826,76 грн. У 2023 році між НСЗУ та КНП було укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1671-Е123-Р000 від 06.02.2023 та № 3074-Е223-Р000 від 07.02.2023. НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Норми права та мотиви суду Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування шкоди. Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] у завданні шкоди здоров`ю [PERSON] встановлена ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2023 у справі № 754/10060/23 та визнається самим відповідачем. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] проходив лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень, які мали місце через дії відповідача. Сума витрат на лікування потерпілого за період 19.03.2023 по 07.04.2023, з урахуванням вартості за 1 ліжко-день 2 254,04 грн, склала 42826,76 грн. Фінансування Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснюється Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладених між КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» та НСЗУ Договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, зокрема № 1671-Е123-Р000 від 06.02.2023 та № 3074-Е223-Р000 від 07.02.2023, які містяться в загальному доступі. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1086. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми. На підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ та третьою особою, НСЗУ витратила бюджетні кошти при наданні медичних послуг на лікування потерпілого [PERSON] , який перебував на стаціонарному лікуванні з вини відповідача. Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати НСЗУ на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наявних у матеріалах справи доказів та враховуючи визнання відповідачем позову суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача 42826,76 грн витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, то 50 відсотків судового збору покладаються на відповідача, а 50 відсотків судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved