Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

04.12.2024 до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , у якій позивач просила визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування. У обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що є рідною сестрою [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.07.2002 вказана вище квартира належала на праві спільної часткової власності позивачу, її батькові [PERSON] та її сину [PERSON] , по 1/3 частці кожному. [PERSON] 03.02.2011 подарував належну йому частку [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер у м. Усинськ Республіки Комі РФ. Інші спадкоємці, які б виявили бажання прийняти спадщину після смерті її брата відсутні. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не може, оскільки актовий запис цивільного стану про смерть [PERSON] складений на території РФ. Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 09.12.2024 відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті. Сторони у судове засідання 16.07.2025 не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Представник відповідача 13.01.2025 подав до суду «Додаткові пояснення у справі», в яких зазначав, що не може бути врахований судом як належний доказ документ іноземною мовою, яким, з огляду на перелік додатків, є свідоцтво про смерть [PERSON] . Просив вирішити спір з урахуванням цих пояснень та без участі представника відповідача. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З огляду на свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.11.1960 та серії [NUMBER] від 24.05.1972 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , рідні брат і сестра. [PERSON] , громадянин РФ, помер [INFO] у м. Усінськ РФ, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим 24.01.2024 відділом ЗАГС Радянського району м. Н.Новгороду головного управління ЗАГС Нижньогородської області. Переклад з російської мови на українську підтвердила перекладач [PERSON] та 03.04.2025 посвідчила приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Денисова О.О. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 03.02.2011. Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Р.В. від 015.11.2024 № 113/02-14, у зв`язку з тим, що заявниця [PERSON] не надала документів, які підтверджують смерть [PERSON] на території іншої держави, а інформація стосовно його смерті на території України у відповідних державних реєстрах відсутня, завести спадкову справу і видати свідоцтво про спадщину неможливо. Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового Реєстру № 80712381 від 03.04.2025 у спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи, заведені після смерті [PERSON] . Відомостей про існування осіб, що мали б право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця. У зв`язку з чим, такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди при розгляді справ цієї категорії мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд встановив, що інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] немає, із заявою про прийняття спадщини інші особи в установленому законом порядку до нотаріуса не зверталися, отже судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що немає відомостей про реєстрацію смерті спадкодавця, суд вважає, що вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачено при зверненні з позовом. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Outcome: approved