Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

16\~квітня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про встановлення факту належності спадкового майна до складу спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Зазначила, що [INFO] помер [PERSON] в м. Миколаїв, внаслідок його смерті відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 1,0254 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525382200:01:002:0047, що розташована на території Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняв його син (чоловік позивачки) [PERSON] , який у визначений законом термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак не оформив спадкових прав у зв`язку із смертю. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] в м. Вінниця, внаслідок його смерті відкрилась спадщина, що складається зокрема із земельної ділянки, площею 1,0254 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525382200:01:002:0047, що розташована на території Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Вказує, що вона є спадкоємцем за законом, яка у визначений законом термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та 17 лютого 2025 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. Також, спадкоємцем за законом є дочка спадкодавця [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилась на мою користь. Інших спадкоємців ні за заповітом ні за законом немає. У лютому 2025 року позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку, однак нотаріус своєю постановою від 17 лютого 2025 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 477666 від 31 липня 2007 року, який виданий на ім`я [PERSON] втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Шаргородщина» № 13 від 02 квітня 2025 року, а тому в позивачки не має можливості нотаріально оформити спадщину шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Також, зазначає, що у разі не переоформлення даного спадкового майна, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний буде подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, в зв`язку з чим позвиачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Для оформлення вказаної спадщини та для реєстрації законного права приватної власності на вказане спадкове майно, позивачці необхідно в судовому порядку встановити факт, що до складу спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , входить земельна ділянка, площею 1,0254 га, кадастровий номер 0525382200:01:002:0047, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №477666 від 31 липня 2007 року, виданого на ім`я [PERSON] . З огляду на викладене, позивачка просить: встановити юридичний факт, що до складу спадщини після померлого [INFO] в м. Вінниця, [PERSON] , входить земельна ділянка, площею 1,0254 га, кадастровий номер 0525382200:01:002:0047, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №477666 від 31.07.2007 року, виданого на ім`я [PERSON] ; визнати за позивачкою право приватної власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,0254 га, кадастровий номер 0525382200:01:002:0047, що розташована на території Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №477666 від 31 липня 2007 року, в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] в м. Вінниця, чоловіка [PERSON] . Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.28). Ухвалою суду від 27 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.83). В судове засідання позивачка та представник позивачки не з`явилися. 04 червня 2025 року від представника позивача адвоката Мельника А.М. до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути у відсутність позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с.86). Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 23 квітня 2025 року подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, при вирішенні якої покладається на розсуд суду (а.с.32). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] в с. Івашківці Шаргородського району Вінницької області. Батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.8). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] 06 листопада 1983 року зареєстрували шлюб у Івашковецькій сільській раді Шаргородського району Вінницької області, запис 25. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в м. Миколаїв (а.с.10). Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в м. Вінниця (а.с.11). Відповідно до копії заповіту від 07 серпня 2017 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці в [ADDRESS] заповів своєму онуку [PERSON] , а державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №4777666 виданий 31 липня 2007 року, площею 1,0254 га заповів своєму сину [PERSON] (а.с.12). 17 лютого 2025 року позивачка прийняла після спадкоємця [PERSON] у спадщину, яка складається з 1/2 частки суми весків асоційованого члена обслуговуючого кооперативу «Житлово Будівельний кооператив «Лісове», що підтверджується свідоцтвом на спадщину за законом (а.с.13). Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №477666 та копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0000746432025 від 11 квітня 2025 року, власником земельної ділянки площею 1,0254 га, яка розташована на території Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525382200:01:002:0047, був [PERSON] (а.с.14-18). Відповідно до довідки №04-02/300 від 11 квітня 2025 року про останнє місце реєстрації померлого, [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] був зареєстрований по [ADDRESS] . На день смерті [INFO] за вказаною адресою була зареєстрована із померлим [PERSON] , 1965 року народження (а.с.19). Згідно з копією газети «Шаргородщина»\~позивачка розмістила оголошення про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ № 477666, виданий 31 липня 2007 року на ім`я [PERSON] (а.с.20). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцької Ж.Й. від 17 лютого 2025 року №73/02-31, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.21-22). Згідно з копією спадкової справи №238/2022, заведеної 14 вересня 2022 року приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Мельник О.М. до майна померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , однак не оформив свої спадкові права, у зв`язку з не доведеністю факту належності правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Зокрема, в заповіті від 07 серпня 2017 року за №67, посвідченого Івашковецькою сільською радою Шаргородського району Вінницької області, не коректно прокоментовано спадкове майно, а саме на державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ 477666, виданий 31 липня 2007 року, площею 1,0254 га (а.с.37-62). Відповідно до копією спадкової справи №74/2024, заведеної 12 квітня 2024 року приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцькою Ж.Й. до майна померлого [INFO] [PERSON] , позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . При цьому, 12 квітня 2024 року до нотаріуса звернулася [PERSON] , яка вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] та вона відмовляється від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця [PERSON] (а.с.65-72). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно. Згідно зі ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.ст. 81, 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Отже,\~ належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку є звернення\~спадкоємця з вимогами про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Судом встановлено, що позивачка, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , який не встиг прийняти спадщини після свого батька [PERSON] , оскільки помер, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається такою, що її прийняла, має право на спадкування належної спадкодавцю земельної ділянки. При цьому, інший спадкоємець дочка покійного [PERSON] [PERSON] подала нотаріусу заяву, в якій відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки. З матеріалів справи встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №477666, площею 1,0254 га, яка розташована на території Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525382200:01:002:0047, власником якого був [PERSON] нотаріусу не пред`явлений у зв`язку з його втратою, а тому постановою приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцької Ж.Й. від 17 лютого 2025 року №73/02-31, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку. Наявність втрати вказаного державного акту позбавляє позивачку, як спадкоємця після смерті [PERSON] на оформлення спадкових прав на спірне нерухоме майно. При цьому, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] [PERSON] спадщини на спірне майно не прийнято, а тому до складу спадщини останнього входить вищевказана земельна ділянка. Суд вважає,\~що позивачка,\~як\~спадкоємиця першої\~черги за\~законом після\~смерті її чоловіка [PERSON] має право\~на належну\~померлому за\~життя земельну ділянку, яка, в свою чергу, належала [PERSON] .. Встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу необхідно позивачці для оформлення спадкових прав. Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами\~ч.\~1,\~2\~ст.\~10\~ЦПК України\~суд при\~розгляді справи\~керується принципом\~верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до\~ч.\~1-3\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Позивачкою доведено належними та допустимими доказами викладенні у позовній заяві обставини, окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачкою, передбачений законом. Тому,

Outcome: approved