Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

25.02.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 28.04.2015 (справа №294/476/15-ц) з 1/4 частки всіх видів доходу на 1/6 частку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 28.04.2015 у справі №294/476/15-ц з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15.04.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач указує, що 2016 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , під час якого народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 31.05.2023 у справі №291/333/23 з позивача на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяцно на кожну дитину. Станом на день звернення з позовом його матеріальне становище погіршилося. Так, з вересня 2023 року по грудень 2023 року перебував в центрі зайнятості як безробтіний, а надалі знайти роботи не може, оскільки в нього наявне захворювання очей та у зв`язку з цим заборонено виконувати важку фізичну працю. Тож, просив зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню на підставі рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 28.04.2015 (справа №294/476/15-ц) з 1/4 частки всіх видів доходу на 1/6 частку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 15.05.2025, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 01.07.2025, встановлено строк відповідачеві на подання відзиву. Позивач у судове засіданні не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання з`явилась відповідачка [PERSON] . Про задоволення позовних вимог позивача заперечила. Додатково пояснила, що дитина [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, а саме складний гіперметропічний астигматизм обох очей, який успадкував від батька - позивача. Кожного року вони змушені витрачати кошти на окуляри за призначенням лікаря та проходити курси апаратного лікування очей. На підтвердження надала консультаційні висновки спеціаліста, рецепти та чеки. Також зазначила, що позивач на даний час працює, оскільки виконавчою службою з нього стягуються аліменти на утримання сина, середній місячний розмір яких виходить приблизно 10\~000 грн. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши доводи сторін по суті справи та перевіривши їх матеріалами справи, дійшов такого висновку. Відповідно до частин 1, 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, сторонами у справі визнано, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Про факт батьківства свідчить також і надане позивачем у копії свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] від 21.04.2023. Крім того, визнані обставини підтверджуються ухваленим Чуднівським районним судом Житомирської області від 28.04.2015 у справі №294/476/15-ц рішенням, яким позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, присуджено до стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 15.04.2015, до досягнення дитиною повноліття, але не менше встановленого законодавством мінімального аліментного платежу, що на день винесення рішення по справі становить 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також матеріали справи у виді копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.01.2016 свідчать, що 16.01.2016 [PERSON] одружився з [PERSON] [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , на що вказує надане у копії свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16.1.2016, а 21.11.2017 дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.11.2017. З наданої відповідачем довідки про склад сім`ї № 128 від 31.01.2025 встановлено, що [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою проживання позивача. Відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 31.05.2023 у справі №291/333/23 задоволено позовні вимоги [PERSON] , присуджено з [PERSON] до стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Також з копії трудової книжки позивача убачається, що у період з вересня 2023 року по грудень 2023 року отримував допомогу по безробіттю. Відомостей про працевлаштування станом на 2025 рік позивачем не надано. Відповідно до долученої медичної документації з`ясовано, що 30.10.2023 [PERSON] здійснено рефракційну заміну кришталика на правому оці в невідкладному порядку та відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 14.02.2025, солдат запасу [PERSON] визнаний обмежено придатним для проходження військової служби. Судом також досліджено консультаційні висновки спеціаліста, надані дитині [PERSON] . Так, у січні та жовтні 2023 року та у 2025 році дитина пройшла три обстеження, на підставі яких було виписано рецепти на окуляри, вартість яких, в середньому, від 5\~000 грн до 6\~000 грн. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу вказаних правових норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами статті 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналіз вищезазначених норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є зміна матеріального становища, сімейного стану та стану здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому такі положення закону не виключають існування як однієї з підстав в якості самостійної, так і одночасне настання кількох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану, і погіршення стану здоров`я. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на існування підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі та наявності підстав для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки на його утриманні перебуває ще двоє дітей, погіршився його матеріальний стан у зв`язку із неможливістю знайти роботу, а також стан його здоров`я, що не дозволяє йому надавати підтримку відповідачці шляхом сплати аліментів на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням суду (1/4 частина). З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що народження у платника аліментів дитини в іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів суттєвого погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові позиції наведені Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 03 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 р. у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 р. у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Крім того, Ружинським районним судом Житомирської області при ухваленні рішення від 31.05.2023 про стягнення з [PERSON] аліментів на двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] враховувалась обставина наявності на утриманні відповідача у справі ще однієї неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , на якого з [PERSON] уже на той час стягувались аліменти в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу). Судом також встановлено, що з позивача на даний час за судовими рішеннями стягуються аліменти в наступних розмірах: - на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, що становить 25% його доходу; - на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, що становить 33,33%. Таким чином, загальний розмір сплачуваних позивачем аліментів разом становить 58,33% доходів позивача. Відповідно до статті 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. За змістом статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, у відношенні позивача [PERSON] не вбачається порушення норм ч.3 ст.\~70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» та ст.\~128\~КЗпП України в частині обмеження максимального розміру відрахувань із його заробітної плати. Доводи позивача про те, що у нього погіршився стан здоров`я, що впливає на можливість сплати ним аліментів у визначеному судом розмірі, суд не приймає, оскільки таке погіршення не призвело до втрати працездатності позивача, який має можливість бути працевлаштованим. Щодо погіршення матеріального становища позивача, суд зазначає, що на підтвердження зазначеної обставини суду надано записи трудової книжки станом на 2023 рік. Водночас, будь яких фактичних даних, які б свідчили про відсутність заробітку в позивача станом на день подання позовної заяви та її розгляду в суді, суду не надано. Більше того, довідка про військово-лікарської комісії від 14.02.2025 не свідчить про відсутність можливості проходження військової служби в Збройних Силах України, оскільки у військовий час особи з обмеженою придатністю можуть проходити службу в тилових або адміністративних підрозділах ЗСУ. При цьому, судом приймається до уваги те, що у рішенні Чуднівського районного суду Житомирської області від 28.04.2015 у справі № 294/476/15-ц підставою присудження сплати аліментів на дитину слугували обставини проживання останньої з матір`ю та перебування на її утриманні, розмір доходу [PERSON] судом не досліджувався. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо утримання своїх дітей, дотримуючись таких засад цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку, що така підстава як погіршення матеріального становища позивачем у цьому\~конкретному випадку не може слугувати причиною для зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Належних доказів неможливості отримання позивачем доходу або стану здоров`я, який би позбавляв його можливості отримувати будь який дохід, суду не надано. З огляду на викладене суд висновує, що встановлений рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 28.04.2015 у справі № 294/476/15-ц розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення належними та допустимими доказами погіршення матеріального становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Внаслідок викладеного наявні підстави для відмови в задоволенні позову. При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат, з урахуванням положень ст.\~141\~ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed