Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивачка просить встановити факт, а саме, що померла [INFO] [PERSON] є її мамою. Зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] що стверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Мацошинською сільською радою. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно і вона, як дочка маю право на спадкування. Про спадкування після смерті матері як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори про відкриття спадкової справи де і було відкрито спадкову справу № 391/2018, однак коли подала документ про своє народження то нотаріусом було зауважено, що в свідоцтві про її народження її мати записано як " [PERSON] ", мені роз`яснено, що слід довести що померла " [PERSON] є її матір`ю". ЇЇ дошлюбне прізвище також " [PERSON] ", яке змінила в зв`язку з одруженням що стверджується свідоцтвом про шлюб. Така помилка допущена очевидно при виготовленні свідоцтва про її народження де ім`я матері записано, як зменшена форма імені " [PERSON] " на що їй звернуто увагу на допущену помилку лише при спадкуванні та роз`яснено що лише в судовому порядку можливо виправити помилку. Оскільки встановлення юридичного факту необхідне для спадкування, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р №5 із змінами, внесеними постановою ПВСУ №15 від 25.05.1998 року, звертається до суду в позовному провадженні. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представники відповідача в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представником відповідача надіслано заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у їх відсутності. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази та встановлено наступне. [INFO] померла мати Позивачки [PERSON] - [PERSON] що стверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Мацошинською сільською радою. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, на яке позивачка, як дочка померлої, маю право на спадкування. Про спадкування після смерті матері позивачка як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори про відкриття спадкової справи де і було відкрито спадкову справу № 391/2018 Разом з тим, при падачі документ про народження позивачки нотаріусом було зауважено, що в свідоцтві про її народження її мати записано як " [PERSON] " і роз`яснено, що слід довести що померла " [PERSON] є її матір`ю". Дошлюбне прізвище позивачки також " [PERSON] "", яке вона змінила в зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р №5 із змінами, внесеними постановою ПВСУ №15 від 25.05.1998 року, позивачка звернулася до суду в позовному провадженні. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (п.п. 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Суд враховує, що встановлення факту має для позивачки юридичне значення, оскільки те, що вона не може підтвердити такий, позбавляє її можливості реалізувати свої спадкові права після смерті матері. Надані позивачкою докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт належності правовстановлюючого документу особі. Суд приходить до висновку, що враховуючи наведені вище обставини, зазначений позивачкою факт, що має юридичне значення, знайшов своє підтвердження, як наслідок, у суду є всі підстави встановити факт родинних відносин. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved