Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

25.03.2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 09.09.2020 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №46. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, шлюбні стосунки припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу неможливе. Тому, позивачка звертається до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2025 року позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 21.04.2025 року провадження у справі було зупинено на два місяці з метою примирення подружжя. 07.07.2025 року провадження у справі було поновлено у зв`язку з тим, що примирення між сторонами не відбулося. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, а в частині стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити. Суд приходить до висновку провести розгляд справи за відсутності відповідача та позивачки, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши у справі рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2020 року Деражнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що зроблено актовий запис №46, зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2020 року. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, вимоги позивачки про відшкодування витрат за надану правничу допомогу не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Так, згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як слідує із Договору про надання правової допомоги від 21.03.2025 року Клієнт сплачує Адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 5000 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1100 грн. судового збору. Авансовий платіж становить 3600 грн., решту 2500 грн. клієнт сплачує при винесенні судом рішення. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат". Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Однак,\~стороною позивача\~не надано\~належних та\~обґрунтованих доказів\~щодо наданих\~адвокатом послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою,\~оскільки у\~договорі про\~надання правової\~допомоги від\~21.03.2025\~року не\~визначено деталізованого\~розрахунку суми\~гонорару у\~розмірі 5000\~грн.,\~у зв`язку\~з чим\~у стягненні\~витрат на\~правничу допомогу слід відмовити. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір у сумі 968,96 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved