Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом також - позивач або позикодавець) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом також - відповідач або позичальник), в якому просив суд, -стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 31.01.2022 року в розмірі 6 000,00 доларів США у гривнях за курсом продажу доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день ухвалення судового рішення. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Вимоги позивача обґрунтовуються тим, що між сторонами був укладений договір позики, проте відповідач взятих на себе зобов`язань з повернення позичених грошових коштів не виконав. Відповідач у наданому до суду відзиві на позов заперечив проти позовних вимог; вказав на відсутність доказів фактичної передачі грошових коштів, які були предметом позики; посилався на положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким, на період режиму воєнного стану в України були обмежені права кредиторів у боргових правовідносинах. Процесуальні дії у справі Згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2024 цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики була передана на розгляд за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 28.01.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О. 31.01.2025 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку із надмірним навантаженням судове засідання у справі призначено на 02.07.2025. Фактичні обставини встановлені судом 31.01.2022 між [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), як позикодавцем та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), як позичальником був укладений Договір позики, згідно пункту 1 якого позикодавець передав позичальнику, а останній прийняв грошові кошти в сумі 172 800,00 гривень, що є еквівалентом суми 6 000 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 28.8 гривень) на день укладення цього договору. Передачу вказаних грошових коштів здійснено до підписання цього договору готівкою. Згідно пункту 2 Договору позики від 31.01.2022 позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві зазначену вище грошову суму готівкою до 01.04.2022. Сторони встановлюють безпроцентний характер позики (пункт 2 Договору позики). Згідно пункту 3 Договору позики сторони дійшли згоди, що повернення позики здійснюватиметься в місті Києві, готівкою у гривнях за курсом продажу доларів США в ПАТ «ПРИВАТБАНК» на день повернення або шляхом сплати на картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, рахунок отримувача [NUMBER], картка № [NUMBER] , в разі введення у вказаному банку тимчасової адміністрації за курсом продажу доларів США в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на день повернення. Позичальник вправі повернути позику достроково (пункт 4 Договору позики). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошей готівкою або шляхом сплати на рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] (пункт 6 Договору позики). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу у гривнях, пеню в розмірі 10 (десять) % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення, включаючи день оплати (пункт 7 Договору позики). Відповідно до пункту 8 Договору позики про сплату позики позикодавець або його представник на вимогу позичальника видає письмову заяву про повний розрахунок і одержання грошових коштів. Місцем виконання Договору позики є офіс, який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Олександра Мішути, будинок 10, оф.306. Договір позики від 31.01.2022 підписаний позивачем та відповідачем; клопотання про призначення почеркознавчої експертизи щодо визначення справжності підписів на договорі жодний з учасників спору не заявляв. Станом на дату розгляду, матеріали справи не містять жодного документа про повернення відповідачем позивачу позичених грошових коштів. Суд зазначає, що будь-яких інших укладених між сторонами правочинів, які б вносили зміни до Договору позики від 31.01.2022 та встановлених на його підставі правовідносин позивача та відповідача в матеріалах справи не міститься та сторони про них суд не повідомляли. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. У пункті 1 Договору позики від 31.01.2022 сторони визначили, що позивач як позикодавець передає відповідачу, як позичальнику, грошові кошти готівкою у розмірі 172 800,00 гривень. Сторони визначили, що вказана сума позики є еквівалентом 6 000,00 доларів США станом на день укладення договору, тобто, на 31.01.2022 за обмінним курсом долара США до гривні встановленим в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Узгоджений сторонами термін повернення позики настав 01.04.2022. Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виражене у гривнях, але сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Таким чином, у договорі позики можна вказати суму позики в іноземній валюті (в доларах США), а також встановити, що сума, яка підлягає поверненню, визначатиметься за курсом цієї валюти на день платежу. Це дозволяє сторонам враховувати можливі коливання валютних курсів та забезпечити певну стабільність у відносинах. Згідно пункту 3 Договору позики від 31.01.2022 сторони дійшли згоди та відповідно встановили обов`язок відповідача повернути позику саме в національній валюті України - гривні за курсом продажу доларів США в ПАТ «ПРИВАТБАНК» на день повернення або, в разі введення у вказаному банку тимчасової адміністрації, за курсом продажу доларів США в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на день повернення. Станом на дату розгляду справи інформація про запровадження в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ: 14360570) тимчасової адміністрації відсутня. Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач виконав належним чином взяті на саме боргові зобов`язання з повернення позики суд вважає, що визначення розміру грошової суми, яка становить еквівалент 6 000,00 доларів США необхідно здійснювати на дату ухвалення судового рішення. Згідно інформації з інтернет-ресурсу https://privatbank.ua/ курс продажу долара США по відношенню до гривні станом на 02.07.20225 був визначений на рівні 42,01 гривні за один долар США. Таким чином, виходячи з положень пункту 3 Договору позики від 31.01.2022 до стягнення з відповідача підлягає грошова сума у розмірі (6 000 х 42,01) = 252 060,00 гривень. Посилання відповідача у відзиві на позов на недоведеність передачі у позику грошових коштів спростовується положеннями пункту 1 Договору позики, згідно якого передачу вказаних грошових коштів здійснено до підписання цього договору, а отже отримання грошових коштів відповідачем підтверджується змістом Договору позики. Підписавши Договір позики від 31.01.2022, відповідач підтвердив факт отримання грошових коштів від позивача. Щодо посилання відповідача на положення Закону Україна «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX суд зазначає, що вказаним Законом були внесенні зміни та доповнення до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно пункту 18 яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача неустойки або платежів згідно статті 625 ЦК України, положення Закону № 2120-IX не застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами. Підтвердженням належного виконання відповідачем, як позичальником свого зобов`язання з повернення суми позики або її частини є видана позикодавцем заява про повернення позики або відповідні банківські документи, що підтверджують внесення грошових коштів на рахунок або перерахування коштів із рахунку позичальника на рахунок позикодавця. Враховуючи положення укладеного Договору позики щодо термінів повернення позики (01.04.2022), строк виконання зобов`язання відповідача є таким що настав. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. За приписом статті 610 та статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Оскільки матеріали справи не містять жодного доказу виконання відповідачем свого обов`язку перед позивачем щодо повернення позики, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 6 000,00 доларів США у гривнях за курсом продажу доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день ухвалення судового рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати документально підтверджено копією квитанції ID: 3816-5934-3749-0683 від 03.12.2024 згідно якої позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 508,00 гривень. Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги у повному розмірі до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 508,00 гривень.

Outcome: approved