Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що на даний\~час вона\~перебуває з\~відповідачем у\~шлюбі,\~від якого\~у них\~народився син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який проживає разом\~з нею\~і перебуває\~на її\~утриманні.\~Відповідач ухиляється\~від покладеного\~на нього\~у відповідності\~до статті\~180\~Сімейного кодексу\~України обов?язку\~утримувати свою\~дитину. Як їй\~відомо,\~аліменти відповідач\~нікому не\~платить,\~стягнень по\~виконавчих документах\~з нього\~не проводиться,\~інших неповнолітніх\~дітей,\~непрацездатних батьків\~чи непрацездатних\~повнолітніх дочки\~(дочок),\~сина (синів)\~немає. З лютого\~2023\~року не\~цікавиться вихованням\~сина та\~не здійснює\~батьківського обов?язку\~щодо його\~утримання,\~перебуває за\~кордоном з\~офіційним працевлаштуванням,\~де працює\~будівельником в\~іноземних компаніях\~в Нідерландах,\~Німеччині,\~Польщі тощо.\~Як зауважував\~їй відповідач,\~його середній\~заробіток складає\~близько 3500\~євро в\~місяць.\~Проте,\~незважаючи на\~це,\~відповідач нечасто\~висилає кошти\~у незначному\~розмірі внаслідок\~неодноразових її\~звернень та\~прохань,\~розмір яких\~недостатній для\~розвитку дитини\~чи його\~лікування,\~адже син\~часто хворіє\~на ГРВІ,\~пневмонію,\~та вона\~вимушена самостійно\~забезпечувати його\~лікування,\~харчування,\~забезпечувати одягом\~і взуттям.\~Син ходить\~на платні\~розвивальні секції,\~які вона\~оплачує також\~самостійно. Таким чином, стан здоров?я дитини ускладнює ситуацію - дитина часто хворіє, проходить амбулаторне та стаціонарне лікування. Зважаючи на потребу у додаткових витратах на ліки, харчування та догляд, вважає справедливим встановити фіксований розмір аліментів у сумі 5000 грн. щомісячно, що становить лише незначну частину доходу відповідача. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовну заяву просить розглянути за правилами заочного провадження та здовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 34). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27.05.2025 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 03.06.2025 позивачка подала до суду клопотання про долучення доказів (а.с. 14-30). Ухвалою суду від 20.06.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. 07.07.2025 позивачка подала до суду заяву, в якій позовну заяву просить розглянути за правилами заочного провадження та здовольнити позовні вимоги. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі з 26.02.2014 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.02.2014 (а.с. 7) Від шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.08.2015 (а.с. 8). Відповідно до\~виписки з\~медичної карти\~амбулаторного хворого\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , від 29.05.2025 останній знаходиться на «Д» обліку у педіатра, як часто тривало хворіюча дитина та надані лікувальні рекомендації (а.с. 16), на підтвердження чого долучено епізоди пацієнта за період з 15.06.2022 по 18.02.2025 та виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 1678 від 17.06.2016, № 2660 від 24.10.2016, № 9886/18 від 20.09.2018, № 141 від 23.02.2019, № 994 від 10.05.2019, № 1156 від 09.06.2019, № 1466 від 26.10.2021 та № 9238/24 від 28.06.2024 (а.с.28), з яких встановлено, що син сторін неодноразово проходив лікування з приводу встановлених йому діагнозів (а.с. 17-28). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх малолітньої дитини. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183\~СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає\~доведеними доводи\~позивачки про\~те,\~що син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , проживає з нею. Відповідач проживає окремо та на сьогоднішній день в достатній мірі не надає коштів на утримання дитини, відмовляється добровільно сплачувати аліменти в розмірі, встановленому законом. Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не поступало, а тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, що [PERSON] отримує стабільний дохід, інші утриманці, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог закону, у нього відсутні, а, отже, він може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який, як встановлено судом, часто хворіє, у зв`язку з чим неодноразово проходив лікування, та якому встановлені лікувальні рекомендації. Обставин,\~які б\~свідчили про\~відсутність взагалі\~можливості надавати\~таку допомогу,\~відповідачем не\~надано. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задоволити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 гривень на дитину щомісяця до досягнення сином повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,10 грн. стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved