Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Зорі над Бугом» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та моральної шкоди, в якому вказував, що 17.10.2023 року він був прийнятий на посаду економіста з праці ДП «Зорі над Бугом». 30 травня 2024 року [PERSON] був звільнений з займаної посади на підставі п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~(за згодою сторін). При звільненні позивача відповідач не провів з ним повний розрахунок, а саме не виплатив заборгованість із заробітної плати за січень-травень грудень 2024 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 29128,72 грн. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] просив стягнути з ДП «Зорі над Бугом» на свою користь заборгованість із заробітної плати за період січень-травень 2024 року в сумі 29128,72 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (за період з 31.05.2024 року по 29.11.2024 рік) у розмірі 62130,68 грн., а також компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за цей же період у розмірі 3757,60 грн. Крім цього [PERSON] вказував на те, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, що полягала у невиплаті йому винагороди за виконану роботу та інших належних нарахувань, він зазнав моральних страждань, що були обумовлені погіршенням його матеріального становища, необхідністю організації додаткових зусиль для пошуку коштів для забезпечення власного існування, здійснення додаткових заходів для отримання невиплаченого доходу. Грошовий еквівалент моральної шкоди оцінив у 100 000 грн. Ухвалою суду від 19 травня 2025 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки за юридичною адресою та через систему «Електроний суд». Причину своєї неявки суду не повідомив, заяв, клопотань на адресу суду не надіслав, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 17 жовтня 2023 року [PERSON] був прийнятий на посаду економіста з праці ДП «Зорі над Бугом». (а.с.6) 30 травня 2024 року [PERSON] був звільнений з займаної посади на підставі п. 1\~ст. 36 КЗпП України, тобто за згодою сторін (а.с. 7). При звільненні позивача відповідач не провів з ним повний розрахунок, а саме не виплатив заборгованість із заробітної плати, яка станом на 30.05.2024 року склала 29128,72 грн. (а.с.9) Стаття 43\~Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. ст.47,116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Суд розглядає справи з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності сторін. Враховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, з відповідача на користь позивача належить до стягнення заборгованість по заробітній платі в розмірі 29128,72 грн. (без утримання обов`язкових платежів, зборів). В частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: Згідно\~ст. 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 1\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»). Середній заробіток обчислюється, виходячи з виплат та відпрацьованого часу за останні два місяці роботи працівника до місяця звільнення, а саме відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України за №100 від 08 лютого 1995 року, шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів затримки розрахунку. При цьому, середньоденна заробітна плата вираховується шляхом ділення нарахованого заробітку за останні два повні місяці, що передували місяцю звільнення, на кількість робочих днів в останніх двох повних місяцях, що передували місяцю звільнення. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дати, наступної за днем звільнення позивача (31 травня 2024 року) по 29 листопада 2024 року (в межах вимог) без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, згідно наданого позивачем [PERSON] розрахунку, становить 62130,68 грн. Такий розрахунок здійснений позивачем виходячи з його одноденного заробітку у 474,28 грн. (9613,73 грн. за березень 2024 року + 10780,43 грн. за квітень 2024 року : 43 робочих днів) помноженого на 131 робочі дні (з 31.05.2024 року по 29.11.2024 рік). В частині стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати: Ст. 34 Закону України «Про оплату праці»\~передбачає виплату працівникам компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням підприємством, установою, організацією, в трудових відносинах з якими перебувають працівники, строків її виплати. Виплата компенсації провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~(далі - Закон) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому\~Законі\~слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (ст. 2 Закону). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться (ст. 3 Закону)). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону). Згідно п. 2 «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року, №1427\~(зі змінами та доповненнями) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі - споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Коефіцієнт приросту споживчих цін розраховується з трьома знаками після коми (п. 3 Положення). У разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Виплата працівникові суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць (п.п. 4, 5 Положення). Встановлено, що станом на день звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість у загальному розмірі 29128,72 грн. Таким чином,\~сума компенсації\~(в\~межах вимог)\~становить 3 757,60грн. (29128,72 грн. (сума нарахованого доходу) х 102,2 % (індекс інфляції у червні 2024 року) х 100,0% (індекс інфляції у липні 2024 року) х 100,6% (індекс інфляції у серпні 2024 року) х 101,5% (індекс інфляції у вересні 2024 року) х 101,8% (індекс інфляції у жовтні 2024 року) х 101,9% (індекс інфляції у листопаді 2024 року) х 101,4 % (індекс інфляції у грудні 2024 року) х 101,2% (індекс інфляції у січні 2025 року) х 100,8% (індекс інфляції у лютому 2025 року) х 101,5% (індекс інфляції у березні 2025 року) = 32886,32грн. (сума доходу з врахуванням компенсації). В частині відшкодування моральної шкоди: Положення\~ст. 237-1 КЗпП України\~передбачають обов`язок відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п.п. 3, 5, 9, 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що тривале непроведення розрахунку при звільненні призвело до моральних страждань позивача, оскільки останній розраховував на добросовісне та належне виконання роботодавцем умов трудового договору та законодавства про працю. Наявне порушення вплинуло на можливість здійснення ним матеріального утримання себе особисто, призвело до необхідності здійснення додаткових заходів для отримання невиплаченого доходу. В іншій частині доводи не знайшли свого підтвердження. За такого, з урахуванням характеру та тривалості моральних страждань, можливості відновлення, засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає достатнім відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача (згідно розміру задоволених позовних вимог 51%) підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі\~1853 грн.14 коп. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, Закону України Про судовий збір з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 гривні 20 коп..

Outcome: partial