Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~ \~У вересні 2024 року [PERSON] , через свого представника адвоката Бондаренко Ірину Анатоліївну, звернувся до суду з позовом до Бобринецької міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у визначений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті матері. Однак згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 листопада 2022 року приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом посилаючись на те, що із архівної довідки №195, виданої 12.11.2018 року Бобринецькою дільницею ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10 листопада 1989 року, виданого на підставі рішення Бобринецького райвиконкому від 23.08.1989 року № 194, зареєстрованого 10.11.1989 року Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, в реєстровій книзі № 1, запис № 53. Останній доводиться йому батьком, який помер [INFO] , та після смерті якого мати вступила у володіння спадковим майном, та за її заявою заведена спадкова справа № 102 Бобринецькою державною нотаріальною конторою Кіровоградської області, яка подана 25 липня 1992 року та видано свідоцтво про право на спадщину за законом, але мати за життя не встигла зареєструвати своє право власності на вказане нерухоме майно, що також унеможливлює йому оформити свої спадкові права на нього. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.04.2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.03.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.05.2025 року повторно задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів. \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду заяв чи клопотань не подав. Представник позивача адвокат Бондаренко І.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила суд його задовольнити, в подальшому надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с.232). Представник відповідача Бобринецької міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього до суду надійшла заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому не заперечує проти задоволення позовних вимог, інших заяв чи клопотань не подав (а.с.103). Відзиву на позов від відповідача також не надходило. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у відповідності до ст.89 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 10.05.2016 року, актовий запис №85 (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] , та який належав останньому на підставі договору купівлі-продажу будинку від 19.08.1972 року, зареєстрованого Великодрюківською сільською радою за №20 (а.с.15) та свідоцтва про право власності від 10 листопада 1989 року, виданого на підставі рішення Бобринецького райвиконкому від 23.08.1989 року № 194, зареєстрованого 10.11.1989 року Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, в реєстровій книзі № 1, запис № 53 (а.с.19). Рішенням Бобринецької міської ради №154 від 19.02.2016 року «Про присвоєння назв та затвердження переліку вулиць, провулків, площ та парків у населених пунктах Бобринецької міської об`єднаної територіальної громади» вулиці Колгоспна у с.Коржеве, Кропивницького району Кіровоградської області змінена назва на вулицю Польова (а.с.153-156). Вказані фактичні обставини, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] належав померлій [PERSON] також підтверджується наступними доказами: свідоцтвом про смерть чоловіка [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Червонодолинською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 20.06.1991 року, актовий запис 3 (а.с.10), матеріалами спадкової справи №102, заведеною Бобринецькою державною нотаріальною конторою (а.с.226-229), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76505062 від 05.04.2024 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №76505088 від 05.04.2024 року (а.с.49, 88), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.07.1992 року, виданим Бобринецьким державним нотаріусом Белорус Н.В., зареєстрованим у реєстрі №1079 (а.с.90). Також із розділу "Характеристика будівель і споруд" Технічного паспорта на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] від 14.09.1989 року встановлено, що за вказаною адресою розташований житловий будинок 1958 року забудови площею 64, 71 м2, а також господарсько-побутові будівлі: сарай 4 будівлі, та погріб й туалет ( а.с.17-18). Із архівної довідки №195 виданої 12.11.2018 року, виданої Бобринецькою дільницею ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10 листопада 1989 року, виданого на підставі рішення Бобринецького райвиконкому від 23.08.1989 року № 194, зареєстрованого 10.11.1989 року Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, в реєстровій книзі № 1, запис № 53. Право власності відповідно до архівної довідки зареєстровано за [PERSON] (а.с.19). Але у свідоцтві про право власності на будівлю від 10 листопада 1989 року зазначено, що воно видане колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . З даного свідоцтва про право власності на будівлю, також вбачається, що є закреслені слова, а саме « [PERSON] » та секретарем Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області зроблено дописку « [PERSON] » (а.с.16). З довідки Бобринецької міської ради від 07.05.2024 року за №126 вбачається, що згідно із записом облікової карти об`єкта погосподарської книги №6 на 1991-1995 роки село Коржеве, вказане вище домогосподарство, станом на 01.01.1991 року, зареєстроване за [PERSON] . До членів господарства входять [PERSON] та [PERSON] , даний факт також підтверджується копією погосподарської книги (а.с.119-122). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. \~Відповідно до\~ст.1222 ч.1 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. \~Згідно ст.ст.\~1220-1221,\~1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що за життя померла [PERSON] заповіту не залишила. Позивач як син померлої [PERSON] являється спадкоємцем після її смерті першої черги спадкування за законом, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] виданого Великодрюківським сіль.бюро ЗАГС Бобринецького району Кіровоградської області від 19.02.1972 року, актовий запис 4 (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , на підставі якої приватним нотаріусом 05.10.2016 року було заведено спадкову справу за №40/2016 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45322426 від 05.10.2016 року) (а.с.52-101). З матеріалів спадкової справи №40/2016 від 05.10.2016 року вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу від 03.11.2022 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, оскільки із архівної довідки №195 виданої 12.11.2018 року Бобринецькою дільницею ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10 листопада 1989 року виданого на підставі рішення Бобринецького райвиконкому від 23.08.1989 року № 194, зареєстрованого 10.11.1989 року Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, в реєстровій книзі № 1, запис № 53. У свідоцтві про право власності на будівлю зазначено, що воно видане колгоспному двору головою якого є [PERSON] . З поданого свідоцтва про право власності на будівлю, зазначеного вище, вбачається, що є закреслені слова, а саме « [PERSON] » та зроблено дописку - « [PERSON] » секретарем Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, але право власності відповідно до архівної довідки зареєстровано за [PERSON] . Крім того, після смерті [PERSON] , була заведена спадкова справа № 102, Бобринецькою державною нотаріальною конторою Кіровоградської області на підставі письмової заяви про видачу спадщини, поданої 25 липня 1992 року [PERSON] та було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Тому невідповідність вимогам законодавства правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] померлому [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина, [PERSON] , яка померла [INFO] , є перешкодою для подальшого оформлення спадщини (а.с.25-26). Згідно довідки Бобринецької міської ради від 07.06.2024 року за №131, мається інформація, що земельна ділянка біля житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] не приватизувалася (а.с.131), проте, з виписки з Рішення Виконачого комітету Червонордолинської сільської ради народних депутатів від 24 березня 1995 рорку №7 [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку 0,03 га та для ведення особистого підсобного господарства 0.22 га. З рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Демецької Т.М. від 16.10.2024 року за №75576326 встановлено, що [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій (а.с.149-150). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.11.2024 року за №401856128, право власності, інше речове право, іпотеки, обтяження за адресою: [ADDRESS] відомості в реєстрі відсутні (а.с.169). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України\~наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно\~ст. 16 цього Кодексу\~може бути, зокрема, визнання права. Нині чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспний двір». З прийняттям Закону України «Про власність» від 07.02.1991, який втратив чинність 20.06.2007 року, колгоспний двір припинив своє існування. З\~Цивільного Кодексу України\~вилучено статті, що встановлювали його статус (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16 грудня 1993 року № 3718-XII, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Він міг складатися і з однієї особи. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом\~Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. За загальним правилом, працездатний член колгоспного двору втрачав право на частку у майні двору у тому випадку, якщо він не менш, ніж три роки поспіль не брав участі своєю працею і засобами у веденні загального господарства двору. Це правило не поширюється за умови призову такого члена двору на військову службу, його навчання в навчальному закладі чи хвороби (положення\~статей 120-126ЦК УРСР). У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору. В пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», судам роз`яснюється, що положення статей 17, 18 Закону України\~«Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього\~Закону\~(з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України\~Про введення в дію Закону\~Про власність, загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За приписами ст.\~120, ст.\~121, ст.\~123 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. При цьому розмір часток учасників у праві спільної сумісної власності залежить від участі кожного із членів у його створенні. Але в судовому засіданні не встановлено обставин, що у позивача станом на 15.04.1991 року збереглося право члена колгоспного двору на вказаний житловий будинок, проте ним доведено належними та допустимими доказами, дослідженими судом та зазначеними вище, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] увійшов до складу спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка за життя не встигла зареєструвати своє право власності на нього та отримати правовстановлюючий документ, тому, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої першої черги спадкування за законом, який прийняв спадщину, та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім`я спадкодавця, що унеможливлює оформлення нотаріально спадкових прав позивача на це майно, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову. Враховуючи заяву позивача судові витрати у справі суд покладає на позивача [PERSON] ..

Outcome: approved