Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Позивач, від імені якого діє представник, адвокат Супрун Л.В., звернувся з вказаним позовом до суду в якому просив визначити додатковий двомісячний строк для подання ТОВ «Верес», як спадкоємцем за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] , заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Позовну заяву обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Крім неї, за вказаною адресою був зареєстрований її син, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі на земельну ділянку площею 5,3544 га (кадастровий номер 3524681300:02:000:0317), призначену для ведення особистого сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Онуфріївської селищної ради (раніше Деріївської сільської ради) Олександрійського району Кіровоградської області. Її спадкоємцем за заповітом від 13.06.2019, реєстраційний номер 312, посвідченого приватним нотаріусом Цибульським Г.В. є позивач ТОВ «Верес». Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, як відомо позивачу, немає. У березні 2025 ТОВ «Верес», в особі представника, [PERSON] , звернувся до державного нотаріуса Онуфріївської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини та видачі свідоцтва. Але від нього дізнався про неможливість прийняття спадщини через пропущення строку для подання заяви, який згідно ст. 1270 ЦК України складає 6 місяців з часту відкриття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини представник позивача не звернувся у зв`язку з тим, що позивачу не було відомо про існування заповіту, який [PERSON] склала на його ім`я. 19.08.2019 між ТОВ «Верес» та [PERSON] було укладено Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) стосовно вищевказаної земельної ділянки. Строк користування земельною ділянкою землекористувачем на праві емфітевзису склав 50 років. Плата за користування вказаною земельною ділянкою склала 110000,00, яка встановлювалася вказаним Договором, як одноразова і яку власник отримував у тому ж 2019 році. У зв`язку з вищевикладеним, представники позивача, хоч і знали [PERSON] , але давно не зустрічали останню та не знали про її місце перебування, та про її смерть. Про вказані обставини представнику позивача, [PERSON] , стало відомо випадково лише в березні 2025 від старости с. Деріївка, який і передав оригінал заповіту. Указаним заповітом [PERSON] заповіла ТОВ «Верес» належне їй вищевказане майно. Ухвалою суду від 04.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито позовне провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.05.2025 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Представник позивача, адвокат Супрун Л.В., подав до суду заяву про розгляд справи без участі в якій просив розгляд справи здійснити за моєї відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав повністю. Не заперечував щодо винесення судового (у тому числі заочного) рішення по даній справі. Відповідач [PERSON] подав до суду клопотання в якому останній просив розгляд даної цивільної справи здійснити за його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю. Не заперечував щодо винесення судового рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, з`ясувавши всі обставини на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, доходить наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 05.08.2024 серії [NUMBER] /а.с. 12/. [PERSON] 13.06.2019 склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Онуфріївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Цибульським Г.В., яким заповіла ТОВ «Верес» належну їй на земельну ділянку за кадастровим номером 3524681300: 02:000:0317, площею 5,3544 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та належній їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю Р1 № 310247, виданого Онуфріївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 17.09.2002, що підтверджується копією заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 312 /а.с. 11/. До позову додано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 310247, з якого вбачається, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 5,35 га, кадастровий номер 3524681301:02:000:0317, що підтверджується копією зазначеного акта /а.с. 18/. З довідки ЦНАП Онуфріївської селищної ради від 18.03.2025 № 344 вбачається, що за даними реєстру територіальної громади гр. [PERSON] , [INFO] , до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою на момент смерті з померлою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - син, реєстрація з 10.11.1989 р. по теперішній час, що підтверджується копією довідки /а.с. 17/. При матеріалах справи наявна копія Договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 19.08.2019 укладений між [PERSON] та ТОВ «Верес» /а.с. 19-21/. Позивачем додано до позову копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, копію свідоцтва № [NUMBER] про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб`єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість ТОВ «Верес» /а.с. 5-10/. Також позивачем додано до позову Витяги зі Спадкового реєстру та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 419546991 від 25.03.2025 р. /а.с. 13-15, 22/. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2025 року вбачається, що державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] /а.с. 16/. Судом встановлено, що строк для прийняття спадщини становив до 30.01.2025 року. Позивач із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не звернулася до нотаріуса у зв`язку із тим, що позивачу не було відомо про смерть [PERSON] та про існування заповіту. За змістом статей 12, 81, 89, 263\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 Про судову практику у справах про спадкування вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст.\~1220\~ЦК\~України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК\~України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК\~України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такого правового висновку Верховний суд дійшов у постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18. Таким чином,\~необізнаність спадкоємця\~про наявність\~заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їм додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач через зазначені причини пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що позивач пропустив вищевказаний строк з поважних причин, відповідно позов підлягає задоволенню, відтак позивачу слід визначити додатковий строк в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, який є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини. Судові витрати по справі залишити як фактично понесені позивачем. При складенні повного рішення, суд застосовує положення другого речення ч.5 ст. 268 ЦПК України та, зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі 1519/2-5034/11.

Outcome: approved