Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 07.12.2016 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та відповідачем [PERSON] було підписано заяву (оферту) №118662570 на укладення договору про надання та використання платіжної картки, відповідно до умов якого відповідачу було випущено на його ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банку кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору, шляхом встановлення ліміту на рахунку позичальника. 25.07.2024 року АТ «Банк форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Банк форвард», в тому числі і до [PERSON] . Сума заборгованості відповідача відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги становить 121685,51 грн., з яких: -97922,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; -8110,73 грн. заборгованість за відсотками; -15652,41 грн. заборгованість за комісією. Позивач також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі. У відповіді на відзив вказав, що кредитний договір укладено належним чином та підписано сторонами, долучений розрахунок заборгованості підтверджує суму боргу у взаємозв`язку з долученою до матеріалів справи випискою по особовим рахункам угоди. Фактичне використання відповідачем кредитного ліміту протягом тривалого часу, здійснення операцій зі зняття та внесення коштів свідчить про його згоду з умовами користування кредитним лімітом та фактичне продовження договірних відносин, що свідчить про те, що фактично відбулась пролонгація строку кредиту. Представниця відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заявила клопотання про застосування позовної давності, вказала, що розрахунок заборгованості є необґрунтованим та з нього неможливо визначити наявність або відсутність заборгованості. Окрім того вимога про стягнення комісії є несправедливим положенням кредитного договору. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши представника відповідача суд дійшов наступних висновків. Відповідно до копії заяви (оферта) №118662570, 07.12.2016 року клієнт [PERSON] запропонував ПАТ «Банк Форвард» на умовах, викладених в заяві, умовах надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Форвард» зазначених в інформаційному блоці та тарифах за платіжними картками фізичних осіб банку та укласти з ним договір про надання та використання платіжної картки. Згідно Інформаційного блоку заяви: найменування продукту: кредитна карта «Виручалка NoName» (DS) (Україна), рахунок картки: [NUMBER] , ставка по ліміту 48% річних, валюта рахунку: гривня. Згідно п.1.2. договору просив відкрити на його ім`я поточний рахунок, що буде використовуватись в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки, з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку. Згідно п.1.3. для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картку просив встановити ліміт, в межах якого він має право здійснювати операції. Згідно п.3.2. Розділу 3, Компанець Я.М. просив зарахувати кредитні кошти на рахунок в сумі, зазначеній в Розпорядженні. Розмір бажаного кредиту буде зазначений в надісланому ним Розпорядженні, який не може бути меншим 1000,00 грн. та не більше 19999,00 грн. з процентною ставкою та з щомісячною комісією за розрахунково-касове обслуговування, на строк від 6 до 36 місяців. Згідно п.3.11.4. строк дії кредитного договору буде відповідати строку дії договору банківського обслуговування. Відповідно до п.1.4.5. банк має право списувати на свою користь з рахунку картки грошові кошти в оплату платежів, що належить до сплати клієнтом банку за будь-якими іншими договорами, укладеними ним з банком. До заяви додано Довідку про умови кредитування ПАТ «Банк Форвард» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту кредитна карта «Виручалка NoName» (DS) (Україна), опитувальник клієнта-фізичної особи та графік платежів по картці, як додаток до договору №118662570 від 07.12.2016. 19.05.2017 року [PERSON] звернувся з заявою до ПАТ «Банк Форвард» з заявою, якою просив підняти ліміт по його кредитній картці до 40000,00 грн. Суд вважає, що укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Форвард» та [PERSON] доведено належними доказами. Встановлення кредитного ліміту та перерахування відповідачу кредитних коштів 12.12.2016 році в сумі 20000,00 грн. підтверджується випискою по особовому рахунку банку ПАТ «Банк Форвард». З наданих документів вбачається, що 25.07.2024 року між АТ «Банк форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Банк форвард», в тому числі і до [PERSON] . Сума заборгованості відповідача відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги, розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача становить 121685,51 грн., з яких: -97922,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; -8110,73 грн. заборгованість за відсотками; -15652,41 грн. заборгованість за комісією. Суд вважає, що заборгованість за комісією в розмірі 15652,41 грн. не підлягає стягненню з відповідача, так як договір у частині сплати комісії є нікчемним. В ньому не вказано детальний перелік послуг, за які повинна стягуватися вказана сума, при цьому надання інформації про стан рахунку згідно Закону України «Про споживче кредитування»(ч.1, 2 ст.11) надається безкоштовно. Суд враховує судову практику з подібних відносинах, викладену в постанові ВП ВС від 13.07.2022 № 496/3134/19. Щодо решти заборгованості, то суд вважає, що сума зазначена у розрахунку заборгованості відповідає даним виписки по рахунках [PERSON] банку у якому він отримав кредит, а стороною відповідача не надано доказів погашення даної заборгованості. Щодо заперечень представника відповідача по розрахунку та сумі заборгованості суду зазначає, що умовами договору передбачено, що розмірі ліміту встановлює банк самостійно на підставі відомостей наданих позичальником (п.1.4.3), а тому наявність більшого розміру тілу кредиту ніж заявка про бажаний ліміт [PERSON] не містять суперечностей. При цьому за умовами п.3.11.4 кредитний договір діє допоки діє договір банківського обслуговування. Доказів, що договір банківського обслуговування припинив свою діє на час за який обрахованого заборгованість не має. Одночасно з вищевказаної виписки вбачається, що останнім днем коли [PERSON] погашав свою заборгованість як плату за кредит так і сплату відсотків за кредитною угодою є 07 вересня 2021 року. Після даної дати виписка не містить дані про отримання [PERSON] нових кошів за умовами кредитного договору, а лише в подальшому було проведено перерахунок заборгованості та виведено остаточний розмір заборгованості. При цьому, умовами кредитного договору погашення заборгованості передбачається щомісячне (довідка за підписом сторін договору, розділ ІV «порядок повернення кредиту»), тобто наступне погашення боргу повинно було відбутися у жовтні 2021 року, а так як воно не відбулося, то з 1 листопада 2021 року почався перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) для стягнення заборгованості за кредитом. У вказаний період відповідно до п.12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України строки позовної давності продовжувались на період дії карантину, а потім зупинялись на період дії воєнного стану. З оглядну на це, суд вважає що підстав для застосування строків позовної давності не має. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим з нього на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотки. Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024 року з адвокатським бюро «Апологет», витяг із замовлення про стягнення з [PERSON] заборгованості з вартістю послуг 7 тис. грн., детальний опис послуг за договором від 15.04.2025 та рахунок на оплату від 11.04.2025 № 54 на суму 147 тис. грн., виставлений позивачу адвокатською об`єднанням, ордер на представлення інтересів позивача адвокатом даного бюро. Відповідно до\~ч.4,\~5\~ст.137\~ЦПК України\~розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу за відсутності заперечень з боку відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України). У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно сягнути з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial