Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

24.04.2025 року представник позивачів - адвокат Абрамович О.В. звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заданої смертю члена сім`ї на виробництві, в якому просить стягнути з відповідача: на користь [PERSON] 500000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті на виробництві 17.04.2024 р. її чоловіка [PERSON] ; на користь [PERSON] 800000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті на виробництві [INFO] його батька [PERSON] ; на користь [PERSON] 500000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті на виробництві [INFO] його сина [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] загинув [PERSON] , який працював лісорубом у Філії «Охтирське лісове господарство» ДП «Ліси України». Згідно акту за формою Н-1/П від 28.02.2025 р. нещасний випадок на виробництві, який стався 17.04.2024 р. з лісорубом VI розряду філії «Охтирське лісове господарство» ДП «Ліси України» [PERSON] визнається таким, що пов`язаний із виробництвом. Внаслідок втрати чоловіка, батька, сина позивачам була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що вони зазнали душевні страждання у зв`язку зі смертю [PERSON] , значний душевний біль від втрати найріднішої людини, який вони відчувають усе своє життя, позбавлення необхідної моральної та матеріальної підтримки. 16.05.2025 р. від представника відповідача ДП «Ліси України» - адвоката Черненка Д. О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Свої заперечення мотивує тим, що в позовній заяві та доданих до неї документах не зазначено (відсутнє) якими неправомірними діями чи бездіяльністю ДП «Ліси України» заподіяно моральну шкоду позивачам, яка саме вина ДП «Ліси України» як підстава для відшкодування моральної шкоди позивачам. Натомість відповідно до матеріалів справи, а саме: висновку експерта № 518 за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи безпеки життєдіяльності від 18.10.2024, акту спеціального розслідування нещасного випадку від 28.02.2025 форми Н-1/П саме [PERSON] допустив порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даного нещасного випадку. Отже, враховуючи викладене ДП «Ліси України» не може бути відповідачем в даній справі. 19.05.2025 р. від представника позивачів - адвоката Абрамовича О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що позовні вимоги позивачів є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Просить взяти до уваги постанови Верховного Суду від 16.06.2023 р. у справі № 592/13643/21, від 05.10.2022 р. у справі №174/181/20, від 18.01.2023 р. у справі №206/3460/21, де вказано, що порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника не може бути підставою для відмови у задоволенні позову його рідних про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії загиблого підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди. В акті розслідування нещасного випадку від 28.02.2025 комісія встановила, що особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці є [PERSON] , лісоруб філії «Охтирське лісове господарство» ДП «Ліси України», [PERSON] , майстер на лісозаготівельних роботах Олешнянського лісництва філії «Охтирське лісове господарство» ДП «Ліси України». 16.05.2025 р. від представника відповідача ДП «Ліси України» - адвоката Черненка Д. О. надійшли заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позовної заяви, мотивуючи тим, що матеріали справи не містять доказів того, що з боку ДП «Ліси України», як роботодавця, були порушені трудові права [PERSON] . Повторно звертає увагу суду, що в позовній заяві та доданих до неї документах не зазначено (відсутнє) якими неправомірними діями чи бездіяльністю ДП «Ліси України» заподіяно моральну шкоду позивачам, яка саме вина ДП «Ліси України» як підстава для відшкодування моральної шкоди позивачам. Натомість відповідно до матеріалів справи, а саме: висновку експерта № 518 за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи безпеки життєдіяльності від 18.10.2024, акту спеціального розслідування нещасного випадку від 28.02.2025 форми Н-1/П саме [PERSON] допустив порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даного нещасного випадку. Отже, враховуючи викладене, ДП «Ліси України» не може бути відповідачем в даній справі. Також зазначив, що ДП «Ліси України» заперечує проти суми позову, оскільки позивачами при її визначенні не враховано той факт, що з боку ДП «Ліси України», як роботодавця, не були порушені трудові права [PERSON] , а він сам допустив порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, що з технічної точки зору перебуває в причинному звязку з настанням даного нещасного випадку. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позовної заяви з підстав, зазначених у відзиві та запереченні. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12.11.1986 р. (а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 09.06.2006 р. (а.с. 15). 15.11.2014 р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 15.11.2014 р. (а.с. 8). Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.05.2016 р. (а.с. 9). З 03.10.2018 р. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Охтирське лісове господарство», правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , копією наказу № 88-к від 03.10.2018 р. про прийняття [PERSON] на роботу, копією Статуту ДП «Ліси України», затвердженого Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №514 від 28.06.2023 р., копією Положення про філію «Охтирське лісове господарство» Держаного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом ДП «Ліси України» від 26.12.2023 р. №2062, витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 23-25, 26, 48-79). Відповідно до наказу № 20-к від 22.01.2024 р. [PERSON] за його заявою переведено на посаду лісоруба VI розраду лісозаготівельної бригади Охтирського лісництва з 22.01.2024 р. (а.с. 27, 28, 29-30). Відповідно до наказу від 01.03.2024 р. №68/23.6 дозволено з 15.02.2024 р. виконання робіт при розробленні лісосіки головного користування в Олешнянському лісництві наступним працівникам Охтирського лісництва зайнятим на лісозаготівельних роботах: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 31). [INFO] [PERSON] помер в с. Лантратівка Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 19.04.2024 р. (а.с. 22). Відповідно до довідки про причини смерті № 101 від 18.04.2024 р. [PERSON] помер [INFO] , причина смерті удар кинутим, випущеним або падаючим предметом (а.с. 22 зворот). Відповідно до наказу №69-к від 24.04.2024 р. [PERSON] звільнено 17.04.2024 р. через припинення роботи у зв`язку зі смертю та виключено зі списків працівників підприємства (а.с.32). За фактом нещасного випадку на виробництві, що стався 17.04.2024 р. під час виконання робіт в лісовому масиві, що знаходиться біля с. Лантратівка працівниками ДП «Охтирський лісгосп», а саме [PERSON] спилював деревину, яка під час падіння завдала йому тілесні ушкодження несумісні з життям, 18.04.2024 р. Охтирським РВ ГУНП в Сумській області було внесено відомості до ЄРДР за № 12024200460000353. В межах даного кримінального провадження було проведено судову інженерно-технічну експертизу безпеки життєдіяльності, за результатами якої складено висновок № 518 від 18.10.2024 р., відповідно до якого причиною настання нещасного випадку, що стався 17 квітня 2024 року з лісорубом VI розраду Філії «Охтирське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» [PERSON] , є недотримання вимог безпеки під час спилювання дерева, що виявилося у перебуванні лісоруба у небезпечній зоні падіння гілок та подальше отримання тілесних ушкоджень (а.с. 34, 36-47). Комісією, утвореною наказом Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 19.04.2024 р. №238/ПНС, було проведено спеціальне розслідування щодо з`ясування обставин та причин настання нещасного випадку на виробництві, що стався 17 квітня 2024 року з лісорубом VI розраду Філії «Охтирське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» [PERSON] під час звалювання дерева підліску (дерев 2-го ярусу) за адресою: Олешнянське лісництво, квартал 55, виділ 15, за наслідками якого 28.02.2024 р. було складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 квітня 2024 року о 15.00 год. за формою Н-1/П. Відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 квітня 2024 р. о 15.00 год., складеного 28.02.2025 р., комісія провівши спеціальне розслідування щодо з`ясування обставин та причин настання нещасного випадку на виробництві, отримавши пояснення свідків, оглянувши місце, де стався нещасний випадок із потерпілим, ознайомившись із інформацією наданою КНП СОР «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи», СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області та іншими матеріалами, відповідно до п. 34 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 р. № 337, дійшла висновку, що на підставі підпункту 2 пункту 52 Порядку № 337, нещасний випадок на виробництві, який стався 17.04.2024 р. з лісорубом VI розраду Філії «Охтирське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» [PERSON] , вважається таким, що пов`язаний з виробництвом. Прийнято рішення скласти акт за формою Н-1/П на потерпілого [PERSON] , який обліковується у філії «Північний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Встановлені причини настання нещасного випадку: організаційні, зокрема основна - недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл. Порушено: п.13 глави 3 розділу Х НПАОП 02.0-7.01-23 «Мінімальні вимоги щодо безпеки і здоровя на роботі працівників лісового господарства та під час виконання робіт із зеленими насадженнями. Супутні причини: невиконання вимог інструкції з охорони праці (порушено п. 1.10.10, п.4.5.1, 4.6.14. «Інструкції з охорони праці №29 при розробленні лісосік бензиномоторною пилкою»; п.3.5.1, 3.6.1. «Інструкції з охорони праці №30 для лісорубів»); невиконання посадових обов`язків (порушено п.13 розділу 2 Посадової інструкції майстра на лісозаготівельних роботах Олешнянського лісництва філії «Охтирське лісове господарство»). Відповідно до п.8 Акту особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, є : [PERSON] , лісоруб VI розраду Філії «Охтирське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», який порушив: вимоги п. 13 глави 3 розділу Х НПАОП 02.0-7.01-23 «Мінімальні вимоги щодо безпеки і здоров`я на роботі працівників лісового господарства та під час виконання робіт із зеленими насадженнями», а саме: «Перед початком проведення звалювальних робіт працівники зобов`язані: - оцінити небезпеку можливого падіння зламаних гілок і верхівок із звалювальних та стоячих поряд дерев; - визначити напрямок безпечного звалювання кожного дерева . . .»; вимоги п. 1.10.10 «Інструкції з охорони праці № 29 при розробленні лососік бензиномоторною пилкою», а саме: «Працівники зобов`язані: - виконувати вимоги цієї інструкції та карти технологічного процесу»; вимоги п. 4.5.1 «Інструкції з охорони праці № 29 при розробленні лососік бензиномоторною пилкою», а саме: «Вальнику та його помічнику до початку звалювання дерева необхідно: - визначити напрямок звалювання дерева, виходячи з розвитку його крони, нахила дерева та напрямку вітру, а при не суцільних рубках і з наявного просвіту між кронами інших дерев достатнього для падіння дерева без нависань. Оцінити небезпеку щодо можливого падіння зламаних гілок і верхівки із звалюваного та оточуючих дерев, враховуючи при цьому, що звалювання дерев на стіну лісу при суцільних рубках не дозволяється. Спочатку вирубаються небезпечні дерева, потім дрібні і лише після цього грубі»; вимоги п. 4.6.14 «Інструкції з охорони праці № 29 при розробленні лососік бензиномоторною пилкою», а саме: «Під час падіння зваленого дерева вальник і його помічник відходять по підготовлених доріжках на відстань не менше 4-х метрів, слідкуючи при цьому за його падінням та падаючими зламаними гілками»; вимоги п. 1.7.10 «Інструкції з охорони праці № 30 для лісоруба», а саме: «Працівники зобов`язані: - виконувати вимоги цієї інструкції та карти технологічного процесу»; вимоги п. 3.5.1 «Інструкції з охорони праці № 30 для лісоруба», а саме: «Вальнику та лісорубу до початку звалювання дерева необхідно: - визначити напрямок звалювання дерева, виходячи з розвитку його крони, нахила дерева та напрямку вітру, а при не суцільних рубках і з наявного просвіту між кронами інших дерев достатнього для падіння дерева без нависань. Оцінити небезпеку щодо можливого падіння зламаних гілок і верхівки із звалюваного та оточуючих дерев, враховуючи при цьому, що звалювання дерев на стіну лісу при суцільних рубках не дозволяється. Спочатку вирубаються небезпечні дерева, потім дрібні і лише після цього грубі»; вимоги п. 3.6.1 «Інструкції з охорони праці № 30 для лісоруба», а саме: «Під час падіння зваленого дерева вальник і його помічник відходять по підготовлених доріжках на відстань не менше 4-х метрів, слідкуючи при цьому за його падінням та падаючими зламаними гілками»; [PERSON] , майстер на лісозаготівельних роботах Олешнянського лісництва філії «Охтирське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», як посадова особа, яка відповідно до розділу 4 посадової інструкції несе відповідальність за стан охорони праці на дільниці, безпечну організацію робіт і експлуатацію обладнання, який порушив: вимоги п. 12 розділу 2 «Посадової інструкції майстра на лісозаготівельних роботах філії «Охтирське лісове господарство», а саме: «Проводить виробничий інструктаж робітників, вживає заходів щодо забезпечення виконання правил і норм охорони праці, виробничої санітарії, технічної експлуатації машин, устаткування та інструменту, а також здійснює контроль за їх додержанням» (а.с. 83-89). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладено на роботодавця. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно зі статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Конституційний Суд України визнав, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008). Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на роботодавця незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода, завдана смертю працівника, відшкодовується колу осіб, визначених цивільним законодавством. Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду нагадує, що в постанові 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) вказано, що «за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди». Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині першій статті 1167 ЦК України визначено загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди. Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Проте умови виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені у статті 1167 ЦК України. Таким чином, вирішення питання про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі статті 1167 ЦК України. Такого правового висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 (провадження № 61-21511сво19). У відзиві на позовну заяву та запереченнях представник відповідача зазначає, що в позовній заяві та доданих до неї документах не зазначено (відсутнє) якими неправомірними діями чи бездіяльністю ДП «Ліси України» заподіяно моральну шкоду позивачам, яка саме вина ДП «Ліси України» як підстава для відшкодування моральної шкоди позивачам. ДП «Ліси України» не може бути відповідачем в даній справі, оскільки з боку ДП «Ліси України», як роботодавця, не були порушені трудові права [PERSON] , а він сам допустив порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, що з технічної точки зору перебуває в причинному звязку з настанням даного нещасного випадку. Однак такі твердження представника відповідача суд не бере до уваги з наступних підстав. Згідно з частинами першою - третьою статті 153 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на рорботодавця. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»). Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»). Згідно зі статтею 27 Закону України «Про охорону праці» нормативно-правові акти з охорони праці - це правила, норми, регламенти, положення, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання. Згідно з «Інструкцією з охорони праці № 29 при розробленні лососік бензиномоторною пилкою» працівники зобов`язані виконувати вимоги інструкції з охорони праці (п.1.10.10); вальнику та його помічнику до початку звалювання дерева необхідно: - визначити напрямок звалювання дерева, виходячи з розвитку його крони, нахила дерева та напрямку вітру, а при не суцільних рубках і з наявного просвіту між кронами інших дерев достатнього для падіння дерева без нависань. Оцінити небезпеку щодо можливого падіння зламаних гілок і верхівки із звалюваного та оточуючих дерев, враховуючи при цьому, що звалювання дерев на стіну лісу при суцільних рубках не дозволяється. Спочатку вирубаються небезпечні дерева, потім дрібні і лише після цього грубі (п.4.5.1); під час падіння зваленого дерева вальник і його помічник відходять по підготовлених доріжках на відстань не менше 4-х метрів, слідкуючи при цьому за його падінням та падаючими зламаними гілками (п.4.6.14). Такі ж саме вимоги містить «Інструкція з охорони праці № 30 для лісоруба». Разом з тим постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на роботодавця (частина перша статті 160 КЗпП України). Отже, виконання працівником робіт підвищеної небезпеки покладає на роботодавця обов`язок щодо контролю за додержанням правил і норм охорони праці під час їх проведення. Таким чином, контроль за додержанням правил і норм охорони праці лісорубом VI розраду Філії «Охтирське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» [PERSON] під час звалювання дерева підліску (дерев 2-го ярусу) за адресою: Олешнянське лісництво, квартал 55, виділ 15 покладається на підприємство - ДП «Ліси України». У акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 квітня 2024 р. о 15.00 год., складеного 28.02.2025 р. за формою Н-1/П зазначено, що причинами настання нещасного випадку стало: організаційні причини: недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл (основна причина); супутні паричини: невиконання вимог інструкції з охорони праці(п.1.10.10, п.4.5.1, 4.6.14. «Інструкції з охорони праці №29 при розробленні лісосік бензиномоторною пилкою»; п.3.5.1, 3.6.1. «Інструкції з охорони праці №30 для лісорубів») та невиконання посадових обов`язків (п.13 розділу 2 Посадової інструкції майстра на лісозаготівельних роботах Олешнянського лісництва філії «Охтирське лісове господарство») ( а.с. 83-89). Ураховуючи, що вид діяльності працівника, який характеризується небезпечними умовами праці, призвів до виробничого ризику у вигляді ушкодження здоров`я, що потягло смерть працівника при виконанні своїх трудових обов`язків, тому незабезпечення роботодавцем безпечних умов праці призвело до нещасного випадку на виробництві та в подальшому смерті лісоруба VI розраду Філії «Охтирське лісове господарство» ДП «Ліси України» [PERSON] . Відповідно до статті 171 КЗпП України роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. На момент проведення розслідування нещасного випадку, який стався із [PERSON] , був чинним Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337. Розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу (п.9 Порядку № 337). Спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки із смертельними наслідками (п.10 Порядку № 337). Комісія (спеціальна комісія) зобов`язана: скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з додатком 11 у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого (п.33 Порядку № 337). Виходячи з аналізу вищезазначених норм права акт за формою Н-1 складається, якщо в ході розслідування нещасного випадку комісією (спеціальною комісією) встановлено, що такий нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Отже доказом вини власника може бути акт про нещасний випадок на виробництві. Відповідно до матеріалів справи, комісією, утвореною наказом Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 квітня 2024 р. о 15.00 год., який затверджений начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 03.03.2025 року, відповідно до якого комісія провівши спеціальне розслідування щодо з`ясування обставин та причин настання нещасного випадку на виробництві, дійшла висновку, що на підставі підпункту 2 пункту 52 Порядку № 337, нещасний випадок на виробництві, який стався 17.04.2024 р. з лісорубом VI розраду Філії «Охтирське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» [PERSON] вважається таким, що пов`язаний з виробництвом. Причинами настання нещасного випадку зазначено: організаційні, зокрема, основна - недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл. Порушено: п.13 глави 3 розділу Х НПАОП 02.0-7.01-23 «Мінімальні вимоги щодо безпеки і здоровя на роботі працівників лісового господарства та під час виконання робіт із зеленими насадженнями. Супутні причини: невиконання вимог інструкції з охорони праці (порушено п. 1.10.10, п.4.5.1, 4.6.14. «Інструкції з охорони праці №29 при розробленні лісосік бензиномоторною пилкою»; п.3.5.1, 3.6.1. «Інструкції з охорони праці №30 для лісорубів»); невиконання посадових обов`язків (порушено п.13 розділу 2 Посадової інструкції майстра на лісозаготівельних роботах Олешнянського лісництва філії «Охтирське лісове господарство»). Особами, які допустили порушення вимог законодавства, є: [PERSON] , лісоруб VI розраду Філії «Охтирське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», та [PERSON] , майстер на лісозаготівельних роботах Олешнянського лісництва філії «Охтирське лісове господарство» ДП «Ліси України», як посадова особа, яка відповідно до розділу 4 посадової інструкції, несе відповідальність за стан охорони праці на дільниці, безпечну організацію робіт і експлуатацію обладнання. Зазначений акт сторонами оспорений не був. Наявність акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1/П, свідчить про те, що особою, яка допустила порушення, зокрема, обов`язку з контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці, є роботодавець. У свою чергу у частині першій статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, ДП «Ліси України» як роботодавець [PERSON] несе відповідальність із відшкодування моральної шкоди перед своїм працівником, з яким стався нещасний випадок під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Ліси України», нещасний випадок, який стався з [PERSON] під час проведення підготовчих робіт (випилювання підліску) у виділі 15 кварталу 55 Олешнянського лісництва та внаслідок яких він помер, пов`язаний з виробництвом, тому наявні правові підстави для покладення на ДП «Ліси України» обов`язку по відшкодуванню позивачам - дружині, сину та батькові загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України. При цьому слід зазначити, що винні дії загиблого [PERSON] не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії загиблого підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди ( Постанова Обєднаної палати Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 (провадження № 61-21511сво19), постанови Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 174/181/20 (провадження № 61-4648св22), від 18 січня 2023 року у справі № 206/3460/21 (провадження № 61-4321св22), від 16 червня 2023 року у справі № 592/13643/21 (провадження № 61-11378св22) . Окрім цього, комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що разом із [PERSON] винними у настанні нещасного випадку, що стався на виробництві, є також інша особа - майстер на заготівельних роботах [PERSON] . Доводи представника відповідача про те, що в позовній заяві та доданих до неї документах не зазначено, яка саме вина ДП «Ліси України», як підстава для відшкодування моральної шкоди позивачам, - суд не бере до уваги з наступних підстав. Верховний Суд у постановах від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21 (провадження № 61-20140св21) , від 03 жовтня 2024 року у справі № 210/1197/23 (провадження№ 61-5111св24) вказав, що вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Представник позивачів в позовній заяві зазначає, що внаслідок втрати чоловіка, батька, сина позивачам завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вони зазнали душевні страждання у зв`язку із смертю [PERSON] , значний душевний біль від втрати найріднішої людини, який вони відчувають все своє життя, позбавлення необхідної моральної та матеріальної підтримки. Дружина [PERSON] втратила чоловіка, який був і батьком спільної дитини, і другом, і помічником. Вони прижили у шлюбі 9 років 4 місяці, любили один одного, розуміли, поважали. Вона була впевнена, що ця людина - її супутник на все життя. Син [PERSON] , якому на момент загибелі батька було майже 8 років, назавжди позбавлений любові рідного батька, можливості отримувати батьківське піклування та допомогу, батьківські життєві настанови та поради у найвідповідальніші моменти свого життя. Після смерті чоловіка [PERSON] зверталася до практичного психолога Охтирської ЗОШ І-ІІ ступенів № 2 та за психологічною допомогою до лікаря-психіатра. Батько [PERSON] - [PERSON] втратив сина. Все життя батько його ростив, навчав та розраховував на старість син буде помічником та опорою. Мати [PERSON] - дружина [PERSON] померла [INFO] та після трагічної смерті сина [PERSON] залишився один. Він є пенсіонером, проживає одиноко. Вказані обставини викликають у позивачів відчуття постійного хвилювання, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, бо смерть рідної людини - не відновлювана втрата, що безумовно спричиняє страждання та хвилювання. До матеріалів справи представником позивачів надано наступні документи: рецепт від 14.05.2024 р. [PERSON] на заспокійливі препарати (а.с. 18) та інформацію Охтирської ЗОШ І-ІІ ступенів № 2 № 01-24/156 від 14.04.2025 р., відповідно до якої у квітні 2024 р. до практичного психолога Охтирської ЗОШ І-ІІ ступенів № 2 [PERSON] дійсно зверталася мати [PERSON] з приводу занепокоєння про психоемоційний стан дитини учня 2-А класу [PERSON] , [INFO] . Смерть батька дуже вплинула на психоемоційний стан дитини та його поведінку, що в свою чергу відобразилося на погіршенні успішності дитини, соціальних контактах. Психологічна допомога надавалася і матері, і дитині протягом квітня та травня 2024 року в індивідуальній формі (а.с. 19). Оцінивши надані представником позивача докази, враховуючи роз`яснення, викладені у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 (провадження № 61-21511сво19), конкретні обставини, внаслідок яких настала смерть [PERSON] , факт наявності вини потерпілого від нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивачів з урахуванням їх тривалості й тяжкості, незворотності втрати, пов`язаних зі смертю рідної людини - чоловіка, батька, сина, що сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] в розмірі по 300 000,00 грн. на кожного у рахунок відшкодування моральної шкоди, та на користь малолітнього сина загиблого [PERSON] - [PERSON] - 400 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. При цьому суми, стягнуті з відповідача на користь позивачів на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із заподіянням [PERSON] шкоди життю та здоров`ю на виробництві не підлягають оподаткуванню. Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21 (провадження № 61-283св22), від 06 січня 2025 року у справі № 212/4843/24 (провадження № 61-13530св24), від 23 червня 2025 року у справі № 235/3240/23 (провадження № 61-6767св24). При зверненні до суду із позовом позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивачі подали позов про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві та визначили її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, необхідно стягнути з відповідача Держаного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в дохід держави судовий збір в сумі 10000,00 грн. (1000000,00 х 1%=10000,00). На підставі викладеного, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial