Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Короткий виклад обставин справи Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова (далі відповідач, ХНУМГ) про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в зв`язку із затримкою видачі копії наказу про звільнення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2021 наказом ректора Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова позивача [PERSON] звільнено з посади професора. Його звільнення було проведено з порушенням трудового законодавства, а саме в день звільнення він не отримав два документа передбаченні ст. 47 КЗпП, а саме: копію наказу про звільнення та письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні. На підставі ст. 235 КЗпП України просив суд стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі копії наказу про звільнення у розмірі 1\~171\~197,30 грн. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 19.08.202 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Дяченка О.М. (а.с. 15). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі (а.с. 16-18). 12.09.2024 відповідач надав відзив на позов, позовні вимоги просив залишити без задоволення (а.с. 27-62). 16.09.2024 до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про перенесення судового засідання призначеного на 19.09.2024 у зв`язку із хворобою, оскільки перебуває на лікуванні, що пов`язане з необхідністю хірургічного втручання. Судове засідання було відкладено на 03.10.2024 на 16.00 год (а.с. 63). 01.10.2024 до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про перенесення судового засідання призначеного на 03.10.2024 у зв`язку із хворобою, оскільки лікування триває, що підтверджується інформацією із електронного листка непрацездатності. Судове засідання було відкладено на 24.10.2024 на 11.00 год (а.с. 68). 24.10.2024 до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про перенесення судового засідання призначеного на 24.10.2024 у зв`язку із хворобою, оскільки лікування триває, що підтверджується інформацією із електронного листка непрацездатності. Судове засідання було відкладено на 20.11.2024 на 16.00 год (а.с. 76). 15.11.2024 до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про перенесення засідання призначеного на 20.11.2024 у зв`язку із хворобою, оскільки на 19.11.2024 призначена операції у м. Львові (а.с. 81). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2024 зупинено провадження у цивільній справі № 953/7670/24 н/п 2/953/3356/24 за позовною заявою [PERSON] до ХНУМГ про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в зв`язку із затримкою видачі копії наказу про звільнення, на час хвороби позивача [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] повідомити суд про усунення причин, які стали підставою для зупинення провадження у даній справ (а.с. 85-86). 06.01.2025 від позивача [PERSON] через електрону пошту надійшла заява про закінчення лікування (а.с. 87). Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив, заяв про поновлення строку для надання відповіді на відзив не подавав. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2025 поновлено провадження у цивільній справі № 953/7670/24 н/п 2/953/3356/24. Судове засідання призначено на 27.01.2025 о 09:00 год (а.с. 89). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2025 клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано у Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова копію наказу про звільнення від 25.08.2021 № 602-02. Судове засідання відкладено на 26.02.2025 на 16.00 год (а.с. 104). 27.01.2025 позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 96), 10.02.2025 заяву про збільшення позовних вимог (а.с.\~108). Позивач [PERSON] в судовому засіданні (26.02.2025) підтримав заяву про збільшення позовних вимог від 10.02.2025; відповідач в судовому засіданні (26.02.2025) повідомив, що ці заяви отримав та заперечив щодо їх задоволення з підстав зазначених у відзиві. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2025 прийнято заяву про збільшення позовних вимог та закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 121-123). Позиція учасників справи Позивач [PERSON] у судовому засідання вимоги позовної заяви (уточненої) підтримав, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просив її задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача [PERSON] заперечувала проти позовних вимог, та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного. 30.06.2018р. між Харківським національним університетом міського господарства імені О. М. Бекетова та гр. [PERSON] було укладено трудовий договір (контракт) №53/2018 на строк до 31.08.2021р. за умовами якого гр. [PERSON] призначено на посаду професора кафедри електропостачання та електроспоживання міст. Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Порядок, зміни та умови розірвання контракту, який укладено між Позивачем та Університетом врегульовані розділом VI.У пункті 5.1 контракту визначено, що контракт може бути припинений або розірваний з підстав, передбачених чинним законодавством України та умовами самого контракту. У пункті 6.2 контракту передбачені підстави для його розірвання, зокрема, і закінчення терміну його дії. 31 серпня 2021р. згідно наказу ректора ХНУМГ ім. О.М. Бекетова від 25.08.2021р. № 602-02 Позивача було звільнено з посади у зв`язку з закінченням строку трудового договору. Про закінчення 31.08.21р. строку дії контракту (строку роботи на посаді) Позивача було попереджено листом від 25.05.2021р. під особистий підпис. У день звільнення відділом кадрів ХНУМГ ім. О.М. Бекетова були підготовані для видачі належним чином оформлені трудова книжка та інші кадрові документи, проте, позивач, заперечуючи правомірність припинення з ним трудових відносин, до відділу кадрів не з`явився, про наявність поважних причин не повідомляв. Позивачу 02.09.2021 р.вих.№ 1691 було направлено лист з проханням прийти до відділу кадрів та отримати документи. Позивач до відділу кадрів також не з`явився. В подальшому робітники відділу кадрів неодноразово зверталися особисто, в телефонному режимі та у письмовій формі до Позивача з проханням прибути до відділу кадрів за трудовою книжкою і витягом з наказу про звільнення. Позивач до відділу кадрів не з`являвся, хоча мав таку можливість (він неодноразово перебував в приміщенні ХНУМГ ім. О.М. Бекетова, зокрема, будучи на особистому прийомі у ректора 11.12.2021 року). Вказані обставини свідчать про відсутність умисних винних дій (бездіяльності) роботодавця у затримці видачі трудової книжки у розумінні положень ч.5 ст. 235 КЗпП України. Після неодноразових листів та звернень, позивач нарешті 20.12.2021 р. отримав трудову книжку та витяг з наказу від 21.08.2021р. № 602-02 під особистий підпис. Позивач отримав витяг з наказу тому, що наказ від 21.08.2021р. № 602-02 був сформований як зведений, та містить персональні дані інших працівників. Належним чином оформлений витяг з цього наказу містить всі відомості, що стосуються Позивача та його звільнення, а тому цей факт не порушує прав Позивача і відповідає законодавству. Відповідно до ч. 1-2 ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, а також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідач вважає, що реалізація передбаченого цією статтею права кореспондується не лише з обов`язком роботодавця видати вказані документи, а й із добросовісною поведінкою самого працівника, який за наявності відповідної пропозиції роботодавця та фактичної можливості отримати ці документи, не ухиляється від їх отримання. Гр. [PERSON] був обізнаним про дату та підставу свого звільнення, однак на неодноразові пропозиції працівників відділу кадрів ХНУМГ ім. О.М. Бекетова отримати трудову книжку та копію наказу про звільнення, маючи фактичну можливість їх отримати з 01.09.2021 року, безпідставно відмовлявся від отримання цих документів. Така поведінка працівника не може бути визнана добросовісною. Позивач витяг з наказу отримав 20.12.2021 р., що підтверджується його власноручним підписом. До суду позивач звернувся тільки 15 серпня 2024 року. Згідно ч. 1-2 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Недобросовісна поведінка гр. [PERSON] не має бути залишена поза увагою при вирішенні питання щодо дотримання строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України. Вважає, що затримка видачі кадрових документів позивачу відбулася не з вини роботодавця. Також позивачем без поважних причин пропустив установлені строки для звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України. Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з затримкою видачі йому копії наказу про звільнення, відсутні. Такий висновок цілком збігається із правовою позицією, сформульованої у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі № 600/121/19 де зазначено, що трудове законодавство України побудоване на балансі прав та обов`язків як працівника, так і роботодавця. За положеннями трудового законодавства невиконання зобов`язань, як і зловживання правами, не допускається. Отже, не реалізація із власної волі працівником свого права на отримання трудової книжки у день звільнення не може мати наслідком юридичну чи матеріальну відповідальність роботодавця у вигляді сплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки розбалансує систему прав та обов`язків у трудових відносинах. Дослідивши матеріали справи за позовом, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків Згідно ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12\~ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 30.06.2018 між Харківським національним університетом міського господарства імені О. М. Бекетова та [PERSON] було укладено контракт N 53/2018 на строк по 31.08.2021, за умовами якого [PERSON] призначено на посаду професора кафедри електропостачання та електроспоживання міст. 20.05.2021 [PERSON] було письмово повідомлено про те, що 31.08.2021 закінчується строк його роботи на посаді, про що свідчить його особистий підпис в графі «З повідомленням ознайомлений» (а.с. 34). Вказаний факт також підтверджував позивач в судовому засіданні, зазначаючи, що дійсно 20.05.2021 він повідомлений про закінчення строку дії контракту, однак він не передбачав, що він буде звільнений по закінченню такого терміну. 31.08.2021, наказом № 602-02 від 25.08.2021 [PERSON] було звільнено за основним місцем роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП України, закінчення строку роботи, з виплатою компенсації за невикористану відпустку (а.с. 111-112). Листом від 02.09.2021 вих. № 1691 [PERSON] направлено лист з проханням прибути до відділу кадрів Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова для отримання трудової книжки (а.с. 35). Відповідно до акту від 31.08.2021 складеного та підписано фахівцем І категорії [PERSON] , фахівцем [PERSON] та старшим інспектором Горбовою Н.Г., 31.08.2021 професору [PERSON] телефонували та в усній розмові його було запрошено до відділу кадрів для ознайомлення з наказом про звільнення та отриманням трудової книжки. Відповідне письмове повідомлення про закінчення строку роботи він отримав та підписав своєчасно. [PERSON] не з`явився (а.с 37). Відповідно до акту від 02.09.2021 складеного фахівцем І категорії [PERSON] , фахівцем [PERSON] , старшим інспектором Горбовою Н.Г., від 02.09.2021 фахівець відділу кадрів Костюченко К.О. надіслала письмове повідомлення професору [PERSON] про необхідність з`явитися до відділу кадрів для ознайомлення з наказом про звільнення з 31.08.2021 та отримання трудової книжки. Лист отримав, на прохання не відреагував, не з`явився (а.с. 38). Відповідно до акту від 10.12.2021 складеного фахівцем ІІ категорії Хватовою В.О., фахівцем І категорії [PERSON] , старшим інспектором [PERSON] , 10.12.2021 в 13.00 професор [PERSON] підійшов до відділу кадрів (до відділу не заходив) знаходився в коридорі, його запросили пройти і забрати трудову книжку та ознайомитись з наказом про звільнення, на що він відповів, що заходити не буде, трудову книжку забирати не буде (а.с. 41). Відповідно до акту від 14.12.2021 складеного фахівцем ІІ категорії [PERSON] , фахівцем І категорії [PERSON] , старшим інспектором [PERSON] , вбачається, що 14.12.2021 вони телефонували професору [PERSON] та повідомили його, що надіслали файл наказу про звільнення в електронній формі йому на електронну пошту та надіслали 2 поштових повідомлення (а.с. 42). Відповідно до акту складеного фахівцем ІІ категорії [PERSON] , фахівцем І категорії [PERSON] , старшим інспектором [PERSON] вбачається, що 15.12.2021 о 10.00 [PERSON] знаходився у відділі діловодства, вони особисто запросили його до відділу кадрів пройти та забрати свою трудову книжку, а також ознайомитись з наказом про звільнення та особовою справою, на що [PERSON] відповів негативно (а.с. 43). Відповідно до акту Головного управління Держпраці у Харківській області від 18.01.2022 № ХК30233/560/АВ було встановлено, що в порушення вимог ст. 47 КЗпП України копію наказу про звільнення працівнику надіслано не у день його звільнення. Цього ж дня Головне управління Держпраці у Харківській області видало припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ХК30233/560/АВ/П. Суд ставиться критично, до висновку зазначеного в цих документів, оскільки вони не враховують процесуальну поведінку учасників трудових правовідносин, а лише формально фіксують обставини. Судом встановлено, що витяг/копію з наказу про звільнення позивач отримав 20.12.2021 (а.с. 44). Судом встановлено та не заперечується позивачем, що після отримання трудової книжки, він 24.12.2021 працевлаштувався на іншу роботу. Суд зазначає, що судовим рішенням у справі № 953/824/22 [PERSON] відмовлено у задоволенні його позову про поновлення на роботі в Харківському національному університету міського господарства імені О.М. Бекетова з дати звільнення з посади професора кафедри систем електропостачання та електроспоживання міст, стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку із розрахунку кількості днів вимушеного прогулу, а також стягнення грошової компенсації за вчинення моральної шкоди. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 є преюдиційним для цієї справи щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Щодо затримки у видачі копії наказу про звільнення та письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України (в редакції на час звільнення позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~статті 116\~цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Як вбачається з рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 у справі № 953/824/22 [PERSON] отримав всі належні до виплати суми при звільненні. Дотримуючись принципу змагальності, суд вважає, що позовна вимога, що відповідач не видав письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні є недоведеною. Матеріали справи не містять доказів, того що [PERSON] звертався за отриманням цього документа до відповідача. Також суд враховує, що положення ст. 47 КЗпП України передбачають, що працівникові роботодавець зобов`язаний видати письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, водночас позивач не надавав доказів, того що позивач відмовлявся його видати. Крім цього, ч. 1 ст.47 КЗпП України, в редакції\~на час\~звільнення позивача, не передбачала, що роботодавець зобов`язаний видати письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні. У трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Принцип добросовісності в трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачених трудовим законодавством та трудовим договором. Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Під зловживанням трудовим правом для сторін трудових відносин варто розуміти особливу недобросовісну поведінку, пов`язану з навмисним створенням для працівника та (або) роботодавця ситуації правової невизначеності за межами права, з порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності. Реалізація передбаченого ст. 47 КЗпП України (в редакції на час звільнення позивача) права працівника отримати в день звільнення копію наказу про звільнення кореспондується не лише з обов`язком роботодавця його видати, а й із добросовісною поведінкою самого працівника, який за наявності відповідної пропозиції роботодавця та фактичної можливості отримати ці документи, не ухиляється від їх отримання. Судом встановлено, що 20.05.2021 [PERSON] було письмово повідомлено про те, що 31.08.2021 закінчується строк його роботи на посаді, про що свідчить його особистий підпис в графі «З повідомленням ознайомлений» (а.с. 34). Крім цього, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 у справі № 953/824/22 [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про поновленні його на роботі в Харківському національному університету міського господарства імені О.М. Бекетова з дати звільнення з посади професора кафедри систем електропостачання та електроспоживання міст. Цим рішенням надано оцінку процесуальної поведінки позивача щодо отримання трудової книжки та витягу/копії наказу про звільнення [PERSON] з Харківського національного університету міського господарства імені О. М. Бекетова. Аналогічні обставини встановлені у розглядуваній справі. Також суд враховує позицію відповідача зазначену в процесуальних документах та висловлену в судовому засіданні щодо отримання трудової книжки та витягу з наказу про його звільнення «Трудову книжку я взяв коли вона мені знадобилася». Також суд зазначає, що ч. 1 ст. 47 КЗпП України дійсно передбачає право працівника отримати в день звільнення копію наказу про звільнення, проте таке право не повинно порушувати права інших учасників трудових правовідносин, зокрема тих, які перераховані в наказі Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова від 25.08.2021 № 602-02. За таких обставин, суд вважає, що видача витягу з наказу від 25.08.2021 № 602-02 про звільнення [PERSON] відповідає чинному законодавству, а вимога позивача видати копію цього наказу неправомірною. Встановлені у справі обставини, беззаперечно свідчать про те, що позивач безпідставно відмовлявся від отримання витягу з наказу про звільнення, посилаючись, на обставину, що йому мають вручити копію наказу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Суд вважає, що відповідач діяв правомірно, а позивач не довів наявність вини відповідача в розумінні ч. 5 ст. 235 КЗпП України при спірних правовідносинах На думку суду, така поведінка позивача не може бути визнана добросовісною та залишена поза увагою суду при вирішенні питання щодо дотримання строку передбаченого ст. 233 КЗпП України. Відповідач неодноразово звертав увагу суду, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду встановлений ст. 233 КЗпП України. Позивач, питання щодо поновлення цього строку не ставив, у судовому засіданні зауважив, що він вважає, що звернувся в межах строку звернення суду встановлених ст. 233 КЗпП України, оскільки він звертався до суду з позовом про поновлення на роботі, та зі скаргою до Держпраці щодо не видачі копії наказу про звільнення, а тому строк не пропущений. Враховуючи обставини справи, суд враховує, що: 1) ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2023 у справі № 953/824/22 провадження № 61-14691ск23 [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 березня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у справі за позовом [PERSON] до Харківського національного університету міського господарства імені О. М. Бекетова про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку, стягнення грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди; 2) позивач знав про існування Акту Головного управління Держпраці у Харківській області від 18.01.2022 № ХК30233/560/АВ та припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ХК30233/560/АВ/П, тобто дата останнього документа датована - 17.10.2023; позивач звернувся до суду лише - 19.08.2024, а тому строк встановлений статтею 233 КЗпП України є пропущеним. За таких підстав суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в зв`язку із затримкою видачі копії наказу про звільнення. Враховуючи вищевикладене,\~

Outcome: dismissed