Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 264569,01 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1002088159301 від 07.02.2022, за яким позичальнику видано кредит у сумі 200000,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.02.2024 склала 264569,01 грн, з яких: 189041,28 грн - заборгованість за кредитом; 26,27 грн - заборгованість за процентами; 75501,46 грн - заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень щодо суті спору, а також заява про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи, або ж повідомлення про адресу іншого місця проживання, від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи. Зокрема, копія позовної заяви з додатками до неї у відповідності до вимог частини сьомої статті 43 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) були направлені позивачем на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача листом з описом вкладення. Копія ухвали суду від 06 листопада 2024 року направлялася на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача рекомендованим листом з повідомленням, який повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають задоволенню з огляду на таке. Між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1002088159301 від 07.02.2022, шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування. У заяві №1002088159301 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування встановлені такі умови кредитування: сума - 200000,00 грн; строк (в місяцях) - 36; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,22%; розмір процентної ставки - 0,010% річних; схема повернення кредиту - ануїтетна (рівними платежами). У вказаній заяві визначна графік платежів, в якому вказано платіжні періоди з 07.02.2022 по 07.02.2025; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 4440,00 грн щомісячно; загальна вартість кредиту - 359870,61 грн. Виконання позивачем своїх зобов`язань по наданню кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією від 07.02.2022. З виписки за особовим рахунком за період з 07.02.2022 по 01.02.2024 вбачається, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними коштами. Крім того, в матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості за договором, згідно з якими загальна сума заборгованості за вищевказаним кредитним договорами станом на 01.02.2024 склала 264569,01 грн. Позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою (повідомленням) № КНО-44.2.2/74 від 01.02.2024, в якому вимагав виконати свої зобов`язання перед АТ «ПУМБ», а саме погасити заборгованість у загальному розмірі 264569,01 грн, однак така вимога відповідачем виконана не була. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом, АТ «ПУМБ» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору користувався карткою, отримував кредитні кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку. Суд також враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що договір, підписаний відповідачем власноручно, у встановленому законом порядку ним оспорювався чи визнавався недійсним. За весь час користування особовим рахунком відповідач періодично здійснював погашення кредитного ліміту. Згідно з правовими висновками, наведеними в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав, надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 264569,01 грн. Відповідач доводів позивача про розмір такої заборгованості не спростував, доказів її сплати суду не надав. Оскільки відповідач допустив порушення умов кредитних договорів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 264569,01 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом, тому судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, а саме в сумі 3174,83 грн.

Outcome: approved