Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 20 серпня 2009 року, актовий запис № 10; дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , залишити на подальше проживання, утримання та виховання при ній. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб 20 серпня 2009 року у виконкомі Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 10. Після одруження їй було присвоєно прізвище [PERSON] , однак 29 жовтня 2013 року вона змінила прізвище на [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, вони мають різні характери, різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що призводило до частих непорозумінь та сварок, а частіше всього - через поведінку відповідача, який не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу у сім`ї, піклуватися про побут сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. В результаті цього їх сім`я поступово почала руйнуватися. У травні 2024 року відповідач поїхав на заробітки та став на шлях сімейної зради. Він не спілкується з дітьми, ніякої допомоги на їх утримання не надає; на даний час місце його перебування та проживання невідоме. Оскільки спільне господарства між ними припинено, вона втратила до чоловіка почуття поваги, довіри та любові, а питання розірвання шлюбу нею давно обдумане, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Одночасно зазначила, що за тривалий період часу розгляду справи в суді з відповідачем не примирилася. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 20 серпня 2009 року у виконкомі Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 10 (а. с. 7). Двадцять дев`ятого жовтня 2013 року [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 5, 6). Також суд встановив, що сторони є батьками чотирьох дітей, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 8, 9, 10, 11). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх чотирьох малолітніх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Що стосується залишення малолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу на проживання при матері, то суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дітей. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки в ході судового розгляду не встановлено наявності спору між подружжям [PERSON] та [PERSON] щодо визначення місця проживання їх чотирьох малолітніх дітей, такі знаходяться на проживанні з матір`ю, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу дітей слід залишити на проживання при позивачу. Одночасно суд звертає увагу на те, що залишення малолітніх дітей подружжя [PERSON] та [PERSON] проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки суд лише констатував, з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved