Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , який за життя проживавав за адресою: [ADDRESS] . У 2021 році [PERSON] поставили діагноз рак легенів четвертої стадії. Він проходив лікування. 24.02.2022 вони з сім`єю опинилися під російською окупацією в с. Мироцьке Київської області. Усі будинки були відключені від світла і газового опалення. [INFO] медикаменти, які приймав її батько, закінчилися. Увечері батько почав задихатися, без світла вона не змогла увімкнути апарат для підтримання його дихання. О другій годині ночі серце батька зупинилося. Зафіксувати смерть батька не було можливості, оскільки медична амбулаторія була повністю розграбована, адресу сільського лікаря ніхто не знав, сільського голову вона не могла знайти. Поховали [PERSON] на кладовищі в с. Мироцьке. Вона разом з сім`єю виїхала до Європи. Через місяць після звільнення с. Мироцького від окупації була створена спеціальна комісія, яка склала список осіб, які загинули і померли за період окупації Київської області і с. Мироцьке у ході російсько-української війни з 24.02.2022 по 02.04.2022. Її батька в цьому списку не було. Вона не знала про створення такої комісії та фізично не могла звернутися до сільської ради, оскільки перебувала за межами України. Спроби вирішити питання про отримання свідоцтва про смерть її батька в посольствах України в Італії, Німеччині та Швейцарії були марні. Сімейний лікар відмовився видавати довідку про смерть батька, оскільки не бачив його тіло мертвим. Встановлення факту смерті необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть її батька. Просила, з урахуванням уточненої позовної заяви від 07.05.2025, встановити факт смерті її батька, громадянина Російської Федерації, уродженця села Некрасовка, Тяжинського району, Кемеровської області, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Мироцьке, Київської області. 24.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено її до розгляду за правилами окремого провадження. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знала [PERSON] . Він жив за адресою: [ADDRESS] з донькою [PERSON] та дружиною [PERSON] . У жовтні 2021 року [PERSON] захворів, йому встановили діагноз рак легенів. Його стан здоров`я стрімко погіршувався. Почалась війна, вони потрапили в окупацію, були відрізані від всього. Нічого не працювало, ні аптеки, ні магазини, ні лікарні. [PERSON] стало гірше. [INFO] він помер у себе вдома вночі. Вона знає особисто, бо [PERSON] попросила впорядкувати труп (помити, переодягти). Донька вирішила поховати батька на кладовищі. Вона пішла в с. Немішаєве пішки в ритуальну службу, щоб організувати поховання. [PERSON] поховали на кладовищі в с. Мироцьке. На кладовищі були тільки жінка і дочка. Вона була біля хати і особисто бачила труну з тілом [PERSON] . На трупі ознак насильницької смерті не було. [PERSON] задихався, бо погано працювали легені. Голова Мироцької сільської ради давала дозвіл на поховання. Свідок [PERSON] суду пояснив, що поруч з ним в будинку [ADDRESS] жила родина: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (його так називали в селі). До окупації [PERSON] захворів, приблизно у 2021 році на онкологічне захворювання легенів. Окупація почалась 27 чи з 28 лютого 2022 року. Росіяни заборонили виходити з будинку. [PERSON] і [PERSON] сказали йому (свідку), що [INFO] [PERSON] помер. Він бачив, що приїздила похоронна машина, винесли труну і поїхали на кладовище в с. Мироцьке. [PERSON] в с. Немішаєве найняла ритуальну службу. Учасники в судове засідання не з`явилися. Представник заявника та представник заінтересованої особи подали до суду заяви про розгляду справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до паспорту громадянина Російської Федерації [PERSON] народився [INFO] . Відповідно до тимчасової посвідки на проживання [PERSON] [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] народилася [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста ТОВ «Віжн партнер» від 08.09.2021 [PERSON] мав наступний діагноз: злоякісне новоутворення бронхів і легенів. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста Національного Інституту Раку від 23.09.2021 [PERSON] мав наступний діагноз: центральний Са лівої легені, метастази в лімфовузли середостіння, легені Т4N2V1 st IV кл.гр.4. Матеріали справи містять фото могили, на якій зазначено: [PERSON] ([INFO]). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] - [PERSON] проживав з 2018 року за адресою: [ADDRESS] , по сусідству з її покійними батьками. На скільки їй відомо, зі слів дружини [PERSON] , то з жовтня 2021 року [PERSON] проходив лікування у зв`язку з онкологічним захворюванням. У 2022 році, під час вторгнення РФ на територію України та окупацію с. Мироцьке, його стан здоров`я став погіршуватися, та [INFO] [PERSON] помер у себе вдома. Відповідно до листа КП «Бучсервіс» Бучанської міської ради від 14.11.2024 поховання [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , було здійснено в період жорсткої Російської окупації Київської області, що унеможливило роботу державних органів в частині оформлення відповідних документів та обмежувало пересування працівників відповідальних за поховання; поховання здійснювалося за звернення дочки [PERSON] ; здійснив поховання працівник кладовищ селища Немішаєве [PERSON] без відповідного погодження та документального оформлення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Окреме провадження як вид цивільного судочинства характеризується певною специфікою процесуальної форми, що зумовлена такими особливостями: 1) відсутність спору про право, яка водночас не виключає спору про факт, що полягає в неочевидності його існування; 2) особливий об`єкт судового захисту, яким є охоронюваний законом (законний) інтерес як потреба та прагнення до користування конкретним матеріальним та (або) нематеріальним благом, що може як опосередковуватися, так і не опосередковуватися певним суб`єктивним правом. Захист охоронюваного законом (законного) інтересу у справах здійснюється шляхом підтвердження судом наявності чи відсутності певного юридичної факту як підстави виникнення, зміни чи припинення неоспорюваних суб`єктивних прав; 3) спеціальна мета - підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 49 ЦК України передбачено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. У постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22 зазначено, що згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За частиною першою статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. За змістом статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи у певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до пункт 1 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває на час прийняття постанови. Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року ЦПК України доповнено статтею 257-1 (стаття 317 ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року). Як наслідок законодавець передбачив, що прийняття вказаного Закону дозволить забезпечити реалізацію прав громадян, які проживають на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, щодо отримання свідоцтв про народження, про смерть у зв`язку з відсутністю належних медичних документів, передбачених законодавством України. Отже, зверненню до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території в порядку статті 317 ЦПК України повинно передувати отримання документа про смерть від органу або особи, що створений, обраний чи призначений у порядку, не передбаченому законом України. На наведене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2024 року у справі №204/10297/23. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (постанова Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23). Також суд звертає увагу заявника, що останньою не надано достатніх доказів, зокрема, медичних довідок, письмових та речових доказів, заяви до правоохоронних органів, які безпосередньо і достовірно підтверджували б факт смерті [PERSON] , а тому суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту смерті батька заявника, оскільки покази свідків достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , а лише є підставою для обґрунтованого припущення його смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. Надані заявником письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] судом також не приймаються, з огляду на вищезазначене. За таких обставин, суд доходить висновку, що заява про встановлення факту смерті не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed