Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

31.10.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, просив суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем [PERSON] право власності на частину: 53/300 частки житлового будинку загальною площею 74.2 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0239 га. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136900:15:001:0130 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та просив суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частину: 53/300 частки житлового будинку загальною площею 74.2 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0239 га. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136900:15:001:0130 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.09.2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. 23.11.2021 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області шлюб між сторонами було розірвано. Під час спільного проживання за спільні кошти подружжя було придбано спірне нерухоме майно: 53/300 частки житлового будинку загальною площею 74.2 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0239 га. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136900:15:001:0130 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Оскільки після розірвання шлюбних відносин позивач та відповідач не можуть дійти взаємної згоди щодо користування спільним майном, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області від 12.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. 11.06.2024 року від представника відповідача до суду надано зустрічний позов, в якому заявлено вимогу про визнання 53/300 частки житлового будинку загальною площею 74.2 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0239 га. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136900:15:001:0130 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) особистою приватною власністю [PERSON] . Зустрічний позов обґрунтовано тими обставинами, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2021 року. Від шлюбу мають трьох дітей. 30.06.2017 року [PERSON] маючи у власності частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , купила 53/300 частки житлового будинку загальною площею 74.2 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0239 га. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136900:15:001:0130 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за кошти які отримала від своїх батьків, що підтверджується розпискою, тому вважає, що спірна частина житлового будинку є її особистою приватною власністю на підставі чого звернулась до суду з зустрічною позовною заявою про визнання майна особистою приватною власністю. 26.06.2024 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому [PERSON] просив відмовити у задоволенні заявлених вимог [PERSON] в повному обсязі. Ухвалою від 14.03.2025 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом позов адвоката Реви Світлани Леонідівни в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом [PERSON] під час розгляду справи свої позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у наданому до суду позові. У задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити. Представник відповідача за первісним позовом адвокат Рева С.Л. під час розгляду справи проти задоволення первісного позову заперечувала посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Наполягала на задоволенні зустрічного позову з підстав, викладених у ньому. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані до суду докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 03 вересня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні. 30.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого [PERSON] придбала 53/300 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується зазначеним договором купівлі продажу 53/300 частки житлового будинку, посвідченим державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Гіліною М.Г., зареєстрованим за №3-279. Пунктом 6 договору зазначено, що покупець довів до відома продавця, а продавець взяв до уваги той факт, що на момент придбання частки житлового будинку покупець перебуває у шлюбі з [PERSON] , який надав свою згоду на укладання цього договору, посвідчену Другою Херсонською державною нотаріальною конторою 30.06.2017 року за №3-278. Пунктом 7 зазначеного договору встановлено, що продаж вчинено за 20449,52 грн, які передані покупцем продавцеві до підписання цього договору. Факт повного розрахунку сторони підтверджують. 30.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого [PERSON] придбала 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0239 га. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136900:15:001:0130 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується зазначеним договором купівлі продажу 1/3 частки земельної ділянки, посвідченим державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Гіліною М.Г., зареєстрованим за №3-280. Пунктом 3.4 договору зазначено, що на момент придбання земельної ділянки покупець перебуває у шлюбі з [PERSON] , який надав свою згоду на укладання цього договору, посвідчену Другою Херсонською державною нотаріальною конторою 30.06.2017 року за №3-278. Пунктом 2.1 зазначеного договору встановлено, що продаж вчинено за погоджену сторонами суму 9560,00 грн, які передані покупцем продавцеві до підписання цього договору. Факт повного розрахунку сторони підтверджують. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] який зареєстрований 03 вересня 2011 року, актовий запис № 225. Зазначене рішення набрало законної сили. Вказане судове рішення не містить дати припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами. Статтею 114\~Сімейного кодексу\~України визначено, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Так, шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку що станом на час укладання договорів купівлі продажу спірного житлового будинку та земельної ділянки, шлюб, зареєстрований між сторонами [PERSON] та [PERSON] 03 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні не було припинено. За приписами статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є виплати (страхові виплати та виплати викупних сум), одержані за договорами страхування життя та здоров`я. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 Сімейного кодексу України). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності. При цьому, тягар доказування, що вказане майно не належить до спільного сумісної власності, покладається на особу, яка заперечує факт набуття майна у спільну сумісну власність. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц). Відповідач за первісним позовом [PERSON] \~посилається на те, що придбання спірного будинку та земельної ділянки здійснювалось нею за особисті кошти. При цьому, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо набуття спірного будинку та земельної ділянки за особисті грошові кошти, що є її процесуальним обов`язком (ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України). Отже, позивач за зустрічним не спростувала презумпцію спільності майна подружжя, набутого за час шлюбу, і не довела, що спірна частина житлового будинку та земельної ділянки придбана нею за власні кошти. Таким чином зустрічний позов адвоката Реви Світлани Леонідівни в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю задоволенню не підлягає. Вирішуючи позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 70 Сімейного кодексу України,\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За правилами\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма\~статті 368 ЦК України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). За статтями\~69,\~70 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга\~статті 372 ЦК України). Відповідно до\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті\~58\~та\~59 ЦПК України\~вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи відсутність доводів сторін щодо відступлення від рівності часток подружжя, то спірна частина житлового будинку та земельної ділянки, на час розгляду справи належить [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, у зв`язку з цим, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Судовий збір по справі складає 1073,60грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволенням первісного позову з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню 1073,60 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. \~ \~ \~ \~Повний текст рішення складено - 21.07.2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved