Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~04.03.2025 до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог [PERSON] , про відшкодування майнової та моральної школи, завданої внаслідок залиття житлового приміщення. \~ \~ \~ \~У обґрунтування вимог зазначено, що позивач [PERSON] проживає у кв. [ADDRESS] , належній їй на праві власності, що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.08.2001. Договір посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. 13.11.2024 о 09:00 позивач виявила, що її квартира залита водою, в коридорі у вбиральні, коридорі та кімнаті на стелі, наявні плями та розводи, на стінах шпалери місцями відійшли від наклеюваної поверхні та деформувалися. На шпалерах та під ними плями та розводи. Електричні пристрої (світильники, розетки) не працюють. Згідно акта обстеження квартири про затоплення, що трапилось в системі холодного водопостачання, залиття кв. [ADDRESS] відбулося внаслідок неналежного стану ванни в кв. [ADDRESS] , де проживає третя особа [PERSON] . Відповідно до зазначеного акта комісією встановлено, що в результаті обстеження кв. [ADDRESS] виявлений витік води через іржу на ванні. Власником цієї квартири є відповідач [PERSON] на підставі договору дарування від 11.04.2016 (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). [PERSON] є матір`ю власника квартири [PERSON] та проживає у ній з дозволу дочки без оформлення відповідних документів щодо найму. Згідно акта в результаті комісійного обстеження квартири за цією адресою виявлено, що іскрилась проводка електромережі, з розеток витікала вода, яка бігла також зі стелі. [PERSON] відмовилася від підписання акта. Неодноразові звернення з метою усунення причин залиття та врегулювання спору позасудовим шляхом залишилися безрезультатними. Станом на день звернення до суду з позовом позивач не може вплинути на власника кв. [ADDRESS] \~з метою усунення причин затоплення квартири\~ [ADDRESS] . Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що вона не зазнала страждань та зниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. У зв`язку із порушенням звичного для будь-якої людини режиму життя, сильного психологічного стресу та погіршенням здоров`я, враховуючи те, що проблема тривалий час не вирішується і вплинути на ситуацію мирним шляхом не може, що у свою чергу завдає їй моральної шкоди у розмірі 5000 грн, оскільки вона змушена провести ремонт квартири, на який у неї відсутні кошти. Просила відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду. Ухвалою судді від 31.03.2025 по справі відкрите спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву. Від представника позивача (адвоката) Маслія В.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просить задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`являвся, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судових повісток відповідачу є день проставлення у поштових повідомленнях відміток про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення (ч.4 ст.223 ЦПК України). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч.1\~ст. 280 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, на підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими\~гл. 11\~ЦПК України. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. Таким чином, з`ясувавши обставини на які посилаються позивач та відповідач, як на підстави відповідно своїх позовних вимог та заперечень, оцінивши належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши правовідносини, що випливають із встановлених обставин, правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] проживає у кв. [ADDRESS] , що належить їй на праві власності. Зазначене стверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.08.2001, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. 13.11.2024 відбулося залиття кв. [ADDRESS] . Згідно акта обстеження квартири, що трапилось у системі холодного водопостачання, за адресою: [ADDRESS] залиття відбулося внаслідок неналежного стану ванни в кв. [ADDRESS] , де проживає [PERSON] . \~ Відповідно до зазначеного акта комісією встановлено, що в результаті обстеження кв. [ADDRESS] виявлений витік води через іржаву ванну. Власником кв. [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування від 11.04.2016 (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). [PERSON] є матір`ю власниці квартири та проживає у ній. За результатами комісійного обстеження квартири виявлено, що іскрилась проводка електромережі, з розеток витікала вода, яка бігла також зі стелі. [PERSON] відмовилася від підпису акта. Для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири позивач звернулась із заявою до судового експерта Шлапак С.Л. з проханням провести експертне будівельно-технічне дослідження. Наданий позивачем акт відповідає формі, затвердженій Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 6\~«Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (далі - Правила № 6), не суперечить іншим доказам по справі, а наведені в ньому відомості відповідачем не спростовані. Згідно висновку експерта № 12/3-24 від 23.12.2024 вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття кв. [ADDRESS] станом на момент надання висновку складає 31140 грн. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати нанесені позивачу матеріальні збитки або провести ремонтні роботи своїми силами та за свій рахунок. \~ \~ \~ \~Так, згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди (ч. 3\~ст. 386 ЦК України). Ч. ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). З наведеного слідує, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами,\~\~позивач\~\~має довести\~\~наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі (ст. 1192 ЦК України). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.08.2020 по справі № 925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. При цьому, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене, з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 27.12.2019 по справі № 686/11256/16-ц). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно п. 2.3.6 Правил № 6 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинене унаслідок несправності внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення, та з`ясування питання, чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир, або інші обставини, що могли спричинити залиття. З наведеного слідує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач повинен надати належні та допустимі докази на підтвердження факту залиття його квартири саме з вини відповідача, зокрема комісійний акт. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, судом взято за основу висновок експерта № 12/3-24 від 23.12.2024, проведений на замовлення позивача, який відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, має необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку тощо. Відповідач не навів обґрунтованих заперечень щодо обсягу робіт, що слід виконати з метою відновлення стану належної\~\~позивачу квартири та їх вартості. З урахуванням наведеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення матеріальних збитків є обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені; відповідачем не доведена відсутність її вини у заподіянні шкоди, а тому суд вважає доведеною вину відповідача у заподіянні матеріальних збитках внаслідок залиття квартири, належної позивачу, у розмірі 31140 грн. Відповідач своїм правом на подання заперечень щодо спростування доводів позивача не скористалася. Протилежного суду не довела. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн, слід зазначити наступне. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фі\-зичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодо\-вується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню і не пов`язана з розміром цього відшкодування (п.3 ч.2, ч.ч.1, 4\~ст.23 ЦК України). При цьому, позивач вважає, що достатньою і співмірною компенсацією у завданій шкоді діями та бездіяльністю відповідача, що спричинили шкоду майну позивача, є стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Разом з тим, позивачем не наведені належні, обґрунтовані підстави та докази для підтвердження факту понесеної нею моральної шкоди (у чому проявились та чи проявились душевні страждання, завдані пошкодженням його майна). Матеріали справи\~не містять\~доказів на\~підтвердження заподіяння\~такої шкоди\~позивачу,\~що полягала у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Таким чином, ураховуючи зазначене та підставу відшкодування моральної шкоди у вигляді компенсації шкоди за дії/ бездіяльністю відповідача, а не за душевні страждання, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням належного їй майна, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині. Аналогічних висновків прийшов Апеляційний суд\~міста Києва від 02.03.2017 по справі № 753/20314/15-ц, рішення якого залишене без змін Верховним Судом у постанові від 12.11.2018. Щодо стягнення судових витрат, понесених позивачем, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких відносяться у тому числі і витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Разом з\~першою заявою\~по суті\~спору кожна\~сторона подає\~до суду\~попередній (орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат,\~які вона\~понесла і\~які очікує\~понести в\~зв`язку із\~розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України). \~Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6 ст. 138 ЦПК України). Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється\~ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи пропорційно розміру задоволених позвоних вимог, що стверджуються квитанцією про оплату наданих експертом послуг, а також висновком експерта з додатками. Оскільки позов задоволений на 82,16 % від 36140 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати, пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: сплачені витрати за проведенням експертизи у розмірі 2644,27 грн (82,16 % від 3218,44 грн); сплачений судовий збір за подання позову до суду у розмірі 995,12 грн (82,16 % від 1211,20 грн). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: partial