Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 143962 від 18.06.2024 року в розмірі 14512,72 грн., яка складається із заборгованості за тілом - 9368,05 грн., заборгованості за відсотками - 4644,67 грн., комісією - 500,00 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 18.06.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 143962 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. 10 жовтня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивач уклали договір факторингу № 10102024, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 143962 від 10.10.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 10102024 від 16.08.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14512,72 грн. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЕЙС» в сумі 14512,72 грн., з яких: 9368,05 грн. - заборгованість за тілом, 4644,67 грн. заборгованість за відсотками та комісії 500,00 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь, а також судові витрати по справі. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року по справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, направлена копія позовної заяви з доданими до неї документи та копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. При цьому відповідач не скористався своїм правом подати письмові заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та/або відзиву на позовну заяву. Приймаючи до уваги те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а повноважний представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~\~Кодексу\~\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 18.06.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 143962 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 2.2.1, сума (загальний розмір) кредиту становить 10667,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 8000,25 грн. на № рахунку/картки позичальника № 4314-14ХХ-ХХХХ-0223, у національній валюті; у розмірі 2666,75 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Комісія за надання кредиту складає 2 666,75 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Отже, відразу після вчинених дій Відповідача, 18.06.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. 10 жовтня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивач уклали договір факторингу № 10102024, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 143962 від 10.10.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 10102024 від 16.08.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14512,72 грн. Всупереч умов договору № 143962 від 10.10.2024 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі - 14512,72 грн., з яких: 9368,05 грн. - заборгованість за тілом, 4644,67 грн. заборгованість за відсотками та комісії 500,00 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь, а також судові витрати по справі. Відповідно до ст. 526, 527\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким ,що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами , то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк, зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотків. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором належним чином не виконав, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., суд зазначає наступне. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору №04/02/25-01 про надання правничої допомоги від 04.02.2025 року; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги 04/02/25-01 від 04.02.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 року. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн., суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved