Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 15.12.2021 між [PERSON] . Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» був укладений договір №6224251 про надання коштів у позику, в тому числі і на фінансовому крудиту, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику позику у сумі 51 600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування позикою, комісійною винагородою у розмірі 4% від суми. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, однак відповідачка всупереч чинному законодавству та умов договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед позивачем не виконала, внаслідок чого станом на 01.12.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 138\~883,99 грн., з яких: 37\~671,31 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31\~036,68 грн. заборгованість по відсотках; 70\~176,00 грн. заборгованість по комісії, яку позивач просить стягнути із відповідача, а також судові витрати. Ухвалою суду від 03.01.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Крушенівський Р.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явивлася, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся смс-повісткою та повісткою. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надала. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, 15.12.2021 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] укладено Договір № 6224251 про надання кредиту, на підставі якого ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» надало відповідачеві грошові кошти в сумі 51\~600,00 грн для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, зазначений у додатку №2, який є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом та сплатити одноразову комісію за надання кредиту. Кредит надано строком до 14.12.2024 (а.с. 10-23). Відповідач зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору (Пункт 1.1. Кредитного договору). Пунктом 2.5. Кредитного договору передбачено, що позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1. Договору кредиту. 15.12.2021 ТОВ «Фінансово - кредитний супермаркет» перерахувало на рахунок [PERSON] ,. грошові кошти за кредитним договором № 6224251 від 15.12.2021 в розмірі 50\~052,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1218 від 15.12.2021 (а.с. 29). Відповідно до розрахунку позивача у відповідача за кредитним договором\~№ 6224251 від 15.12.2021 станом на 01.12.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 138\~883,99 грн., з яких: 37\~671,31 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31\~036,68 грн. заборгованість по відсотках; 70\~176,00 грн. заборгованість по комісії. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору. Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. При цьому, абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підписавши договір споживчого кредиту [PERSON] добровільно погодилася на умови кредитного договору, а також взяла на себе відповідні зобов`язання повернення кредитних коштів зі сплатою процентів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» не повернуті, позовні вимоги про стягнення коштів за кредитним договором №\~№6224251 від\~15.12.2021 у розмірі 138\~883,99 грн, підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3\~028,00 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved