Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

15.05.2025 року до суду на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.03.2025 року за підсудністю для розгляду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] від 06.03.2025 року, в якій він просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , суму заборгованості за договором позики від 15.12.2021 року у розмірі 80605,73 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , судовий збір у розмірі 1211,20 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15.12.2021 року відповідач [PERSON] відповідно до написаної власноручно ним розписки від 15.12.2021 року позичив у нього кошти в сумі 40000 гривень, які зобов`язувався повернути до 15.03.2022 року. Проте до цього часу, а саме станом на 06.03.2025 року відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе грошових зобов`язань та ухиляється від їх виконання, хоча він неодноразово спілкувався з ним з приводу повернення коштів. Та обставина, що оригінал розписки від 15.12.2021 року на даний час досі перебуває у нього, свідчить про те, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання та не повернув йому як позикодавцю свій борг. Із змісту укладеного між ним та [PERSON] договору позики від 15.12.2021 року (боргової розписки) вбачається, що сторонами не визначено розмір процентів за користування грошима, а тому за таких обставин розмір відсотків слід обраховувати виходячи із розміру облікової ставки НБУ, яка відповідно до розрахунку складає 24192,33 грн. Також, розмір боргу відповідача згідно розписки відповідача [PERSON] від 15.12.2021 року станом на граничний день його повернення, а саме 15.03.2022 року складає 40000 грн., а тому заподіяні йому у результаті прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання збитки внаслідок інфляції становлять 12547,10 грн. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми 40000 грн., за період з 15.03.2022 року (перший день прострочки) по 04.03.2025 року (день звернення до суду) складає 3866,30 грн., отже в загальній сумі стягненню з відповідача на його користь підлягаю грошові кошти у розмірі 80605,73 грн., а тому просить суд подану ним позовну заяву задовольнити в повному обсязі, проводити розгляд справи без його участі, в порядку спрощеного позовного провадження, проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечує. 15.05.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області дану позовну заяву прийнято до провадження з проведенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, а також шляхом направлення рекомендованих повісток з повідомленням про їх вручення, у судові засідання не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву до суду не подав. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якою передбачено розгляд справи за відсутності учасника справи при умові належного його повідомлення про судове засідання проте він не з`явився без поважних причин, або без повідомлення причини неявки, оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи на 11.06.2025 року, та на 01.07.2025 року, зокрема в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, проте в судові засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до ст.280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним\~чином\~повідомленого\~про дату, час і місце судового засідання,\~який не повідомив причини\~неявки, не подав\~відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.3 ч.1 ст.208\~ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. Ч.1 ст.509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ч.1 ст.526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належно відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України). Згідно зі\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно розписки від 15.12.2021 року, складеної відповідачем [PERSON] , встановлено, що він отримав у борг від [PERSON] грошову суму в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень, які зобов`язався повернути до 15.03.2022 року. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в Постанові ВСУ від 02.07.2014 року №6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. З наведеного суд прийшов до висновку, що розписка була написана відповідачем [PERSON] для підтвердження факту отримання ним грошової суми та укладення договору позики. Як визначено в ст.ст.1046,\~1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Доказів тому, що\~відповідач\~виконав умови договору позики, до суду не надано. Судом встановлено, що згідно договору позики боржником [PERSON] борг мав бути повернутим до 15.03.2022 року, розмір відсотків у самій розписці сторонами не встановлено, а тому за таких обставин розмір відсотків слід обраховувати виходячи із розміру облікової ставки НБУ. Також встановлено, що в порушення умов договору позики [PERSON] не повернув [PERSON] грошові кошти в розмірі 40000 грн., а тому вказана сума, а також розмір відсотків відповідно до облікової ставки НБУ за період з 16.12.2021 року по 23.02.2022 року включно у сумі 727,67 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того позивач [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що у результаті прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання завдані йому збитки внаслідок інфляції за період з березня місяця 2022 року по січень місяць 2025 року становлять - 12547,10 грн., та розмір трьох процентів річних від простроченої суми 40000 грн., за період з 15.03.2022 року (перший день прострочки) по 04.03.2025 року (день звернення до суду) складає - 3866,30 грн., які також просить стягнути з відповідача на його користь. Щодо задоволення позовних вимог позову в цій частині слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд вважає, що період нарахувань за ч.2\~ст.625 ЦК України, інфляції та трьох процентів від простроченої суми, у даній справі\~не може бути застосовано, оскільки він починається з березня місяця 2022 року по березень місяць 2025 року. Враховуючи вище викладене, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума у розмірі 40727,67 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задовольняються частково, тому з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 612,01 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial