Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

13 березня 2025 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, в якій просить стягнути з останньої на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів (заробітку) щомісячно. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] є непрацюючим пенсіонером похилого віку. Його дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання. Відповідачка є його дочкою, може надавати йому допомогу, але ухиляється від свого обов`язку. Враховуючи викладене та не отримавши від дитини ніякої підтримки на прохання про надання допомоги, вважає що дочка в змозі платити аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів (заробітку) щомісячно, для підтримки його матеріального стану та життя. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ході розгляду справи [PERSON] та його представник, адвокат Діденко Н.П. позовні вимоги підтримали. Позивач вказав, що його прохання про надання допомоги відповідачкою ігноруються. На даний час вона не працевлаштована, проте не позбавлена можливості працевлаштуватися та надавати йому допомогу. ЇЇ троє дітей на даний час уже повнолітні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без її участі не надсилала, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала, не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 21 квітня 2025 року строк. Тому, відповідно до ч.8 ст.178, ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов`язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі [PERSON] є батьком відповідачки [PERSON] , що підтверджується даними копії актового запису №2460 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 19 грудня 1967 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Позивач, [INFO] , має статус пенсіонера, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується даними копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] та довідкою про доходи №0200-0209-07/70, виданою 05.03.2025 року Відділом обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Відповідачка [PERSON] є працездатною, докази того, що не може працювати за станом здоров`я чи з інших причин, в справі відсутні, як і відсутні відомості про перебування на її утриманні інших осіб. Також встановлено, що позивач має ряд захворювань, що підтверджується даними його медичної картки. Отже, встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів заявлений позивачем, з наступних підстав. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Так, відповідачкою не надано суду відомостей щодо перебування на її утриманні непрацездатних осіб, наявності інших аліментних зобов`язань. Відповідачем не було надано доказів того, що у неї немає можливості надавати допомогу та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати непрацездатного батька. Проте, в судовому засіданні позивач підтвердив наявність у нього ще однієї дочки [PERSON] , яка є особою з інвалідністю, ІІ групи інвалідності, в зв`язку із чим отримує пенсію, та в силу стану її здоров`я позбавлена можливості забезпечувати його. Встановлено, що [PERSON] не звертався до [PERSON] із позовом про стягнення аліментів із неї на своє утримання. Однак, наявність ще однієї дочки не є і не може бути перешкодою для виплати аліментів на утримання батька саме відповідачкою. Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що він є непрацездатним, отримує пенсію, більшу частину з якої витрачає на придбання продуктів харчування, ліків і оплату комунальних послуг. Коштів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище він потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати його повнолітня дочка, [PERSON] . На сьогоднішній день його дочка не допомагає йому матеріально, не забезпечує всім необхідним для нормального проживання. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2025 році зокрема осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2025 року - 2361 гривня. Із наданої позивачем довідки про розмір пенсії вбачається, що розмір пенсії [PERSON] становить в середньому 6463,81грн в місяць у 2024 році, тобто є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку позивача та того, що він мешкає сам, суд допускає витрати позивача на ліки та речі, вартість яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження розміру витрат на лікування. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, враховуючи матеріальне становище [PERSON] та його похилий вік, оцінюючи всі наявні і досліджені судом докази у справі, беручи до уваги можливість одержання утримання від іншої дитини, до якої не пред`явлено позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13 березня 2025 року (дати подання позову) - довічно, у зв`язку з чим вказана позовна заява в цій частині підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial