Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 11 листопада 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що є батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] та [PERSON] . Фактично з моменту народження дітей і по сьогоднішній день позивач самостійно їх виховує, здійснює опіку та піклування над дітьми. Підтвердженням цього є рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2015 року у справі 3 344\\13459\\14-ц, яким було визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Даним рішенням було встановлено ряд юридичних фактів, основним з яких є важкі психологічні захворювання матері дітей [PERSON] , яка починаючи з 2009 року щорічно госпіталізується до психіатричних лікувальних закладів. Також біологічна мати дітей з метою приховання свого психічного стану та відомостей про нього у 2016 році змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , а ім`я з [PERSON] на [PERSON] . Станом на сьогодні молодша дочка [PERSON] і надалі проживає з позивачем. Всі обов`язки щодо виховання, утримання та забезпечення дитини позивач здійснює самостійно. В той же час мати дитини веде особистий спосіб життя. Відповідач дитиною не цікавиться та не приймає участі в її утриманні, вихованні, забезпеченні, на даний час позивачу невідомо її адреса проживання, тощо. Фактично мати дитини самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. За таких обставин позивач просить суд постановити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 1-9). Процесуальні дії у справі. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2024 року справу передано за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ( а.с. 26). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2024 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.30). Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с.31-33, 41-42). Ухвалою суду від 21 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даним позовом до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.68-70). Пояснення учасників справи у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував (а.с. 78). Відповідач усудове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, зокрема, викликалася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 60-61, 72-73). Від відповідача не надходив відзив на позов, а також жодних інших заяв та/або клопотань. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явилася, проте представник третьої особи надала до суду клопотання про розгляд справи без присутності представника Надвірнянської міської ради. (а.с. 49). Згідно частини шостої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Оскільки учасники справи у судове засідання, призначене на 24 червня 2025 року, не з`явилися, суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. Так як відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилася у судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини свої неявки, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 02 липня 2025 року прийнята відповідна ухвала (а.с. 80). Згідно частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2015 року, що набрало законної сили 09 грудня 2015 року, визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 6). 26 травня 2015 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області визнано [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно довідки від 05 березня 2021 року та довідки від 26 жовтня 2023 року Надвірнянського ліцею № 2 Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, яка видана [PERSON] , за час навчання [PERSON] мама жодного разу не з`являлася на батьківські збори та не цікавилася навчання дочки (а.с. 8-9). З довідки Комунального підприємства «Надвірнянський некомерційний центр первинної медичної допомоги» Надвірнянської міської ради вбачається, що дитина [PERSON] зверталася за медичною допомогою з татом [PERSON] (а.с.10). 25 жовтня 2023 року директором Надвірнянського ліцею № 2 Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області та класним керівником дана характеристика на ученицю 8-го класу [PERSON] , згідно якої матір дівчинки [PERSON] жодного разу не бачили, навчанням та вихованням своєї дитини вона не цікавиться (а.с. 11). 28 листопада 2023 року Службою у справах дітей Надвірнянської міської ради дана довідка про проведену співбесіду з дитиною [PERSON] у присутності батька [PERSON] (а.с. 19). 28 листопада 2023 року складений Акт обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Службою у справах дітей Надвірнянської міської ради були надані відповіді від 13.12.2023 та від 18.06.2024 стосовно сім`ї [PERSON] , його участі в утриманні та вихованні дочки [PERSON] , а також неприйняття участі матері [PERSON] у вихованні дитини (а.с.15). Начальник Надвірнянського РВ УМВС в Івано-Франківській області звертався до Головного лікаря Надвірнянської ЦРЛ про надання довідки про те, чи перебувають у кабінеті психіатра та нарколога [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] (а.с.17). [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище та ім`я на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені від 25 листопада 2016 року (а.с.18). [PERSON] 05 лютого 2002 року зареєстрував шлюб із [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 19). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 06 липня 2010 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] (а.с.20). Згідно копії Витягу з реєстру територіальної громади, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Дитина [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Комісією з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, який затверджений рішенням виконавчого комітету Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області 23 січня 2025 року, яким є за доцільне позбавити батьківських (материнських) прав [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.50-54). Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду за результатами розгляду справи. Згідно частини першої-другої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно частини четвертої статті 164 Сімейного кодексу України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до пунктів 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно частини четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відсутність побачень з дитиною та навіть спроб їх здійснення свідчить про відсутність інтересу до дитини з боку відповідача, що відповідно до рішення «Хант проти України» є підставою для позбавлення батьківських прав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не піклується про свою неповнолітню дитину, не забезпечує дитині необхідного виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу свої доньки, не створює умов для отримання донькою освіти, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки. За таких обставин, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не утримує належним чином свою дитину, не приділяє достатньої уваги їх розвитку. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , слід позбавити батьківських прав матір [PERSON] . При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє матір права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи, таким чином не реалізовує своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання батьківських обов`язків. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 58, 60 Цивільного кодексу України, ст.ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved