Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

у лютому 2025 року Акціонерне товариство\~комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.12.2015 у розмірі 68786,60 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач з метою отримання банківських послуг\~звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», та 09.12.2015 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої йому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав відповідачу обумовлену кредитним договором суму кредитних коштів. У процесі користування кредитними коштами, 16.04.2021 відповідач підписав власноручно на планшеті Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі\~Договір), отже був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків у розмірі 42 %. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, станом на 29.01.2025 за нею утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 68786,60 грн., яка складається із наступного: 61890,03 грн. - заборгованість за кредитом, 6896,57 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 03.03.2024 відкрито провадження у справі з її розглядом у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою суду сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника Банку та у разі неявки в судове засідання відповідача - не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в порядку п.19\~Перехідних положень ЦПК України, ч.1\~ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 09.12.2015, за результатами ознайомлення відповідачем [PERSON] з умовами кредитування, між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання власноруч анкети-заяви позичальника, на підставі якої було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача, видано кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 01/19, тип карти «Універсальна», на яку встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 35000 грн. У вказаній Заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, з яким позичальник ознайомлений в письмовому вигляді. В подальшому, відповідачем додатково отримані картки, востаннє - № 5168755439078689, строк дії -01/23, тип картки «Універсальна», змінена процентна ставка 42%. Крім того, 16.04.2021 відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту, на підставі яких погоджено нові умови кредитування. Підпис відповідачем було здійснено власноручно на планшеті, що відповідає вимогам\~Постанови НБУ від 13.12.2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України»\~(яке було чинним на момент виникнення правовідносин). Надана суду виписка по особовому рахунку, відкритому на ім`я відповідача [PERSON] свідчить про те, що позичальник активно користувався кредитними коштами, здійснював перекази коштів зі своєї картки; зняття готівки; поповнення своєї картки, а також наявні операції по списанню відсотків за використання кредитного ліміту, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк». У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунками заборгованості. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 29.01.2025 за нею утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 68786,60 грн., яка складається із наступного: 61890,03 грн. - заборгованість за кредитом, 6896,57 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як установлено судом, підпис відповідачем було здійснено власноручно на планшеті, що відповідає вимогам\~Постанови НБУ від 13.12.2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України»\~(далі\~Положення №151) (яке було чинним на момент виникнення правовідносин). Згідно з Положенням № 151 цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. Таким чином, із відповідачем були погодженні зазначені у вказаних документах умови договору щодо розміру кредиту, строку кредитування, процентну ставку, кількість та розмір платежів Згідно\~з ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За умовами кредитного договору позивач ( банк) свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у кредит відповідачу виконав, тоді як відповідач взяті на себе зобов`язання по кредитному договору виконує неналежно з порушенням строків їх виконання, що суперечить вимогам\~ст. 530 ЦК України, яка визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено у ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04липня 2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Водночас згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Зазначене дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними, однак не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved