Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Банк Форвард» та відповідачем було укладено кредитний договір. АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, що підтверджується випискою за кредитним договором по рахунку, тоді як,\~\~ [PERSON] \~\~не виконав взятих на себе зобов`язань, в результаті чого утворилась заборгованість. Надалі між АТ «Банк Форвард» та ТОВ«ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно умов якого АТ «Банк Форвард» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором, укладеним між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятих на себе зобов`язань, тобто не здійснює платежі для погашення існуючої заборгованості, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за договором, а також судові витрати за надання правничої допомоги та сплату судового збору. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилався на те, що позивачем не доведено, що позивач відповідно до умов договору факторингу набуло право вимоги до відповідача. Відступлення права вимоги може здійснюватись тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Щодо доведеності суми грошових коштів, які позивач просить стягнути з відповідача, то відсутні первинні бухгалтерські документи, які фіксують факт надання кредиту. Наданий позивачем неаргументований нічим розрахунок із зазначенням суми заборгованості підготовлений самим же позивачем є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, не може слугувати доказом безспірності грошових вимог. Також сума комісії нерозшифрована та незрозуміла. Сума комісії перевищує суму тіла кредиту з відсотками за користування кредитом. Комісія несправедлива. Позивач не довів наявність заборогованості та її суму. Також посилаючись на постанову ВП ВС у справі 755/9215/15-ц вказує, що судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. є завищеними та неспіврозмірними з ринковими цінами адвокатських послуг. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що відповідачу надавалась інформація про умови договору, з якою він ознайомився та підписом підтвердив факт ознайомлення з кредитним договором та додатком до нього. Тому вимоги правомірності договору дотримані. Також відповідач певний період часу здійснював платежі на погашення заборгованості. Часткова сплата боржником заборгованості свідчить про визнання боргу та його складових. Щодо доказів видачі кредиту, то відповідачем було долучено виписки по особових рахунках угоди. Крім того, пояснив, що 99434,00 грн. включає в себе 83000 грн - чиста сума кредиту, 16434 грн оплата послуг страховика (договір добровільного страхування життя підписаний відповідачем). Щодо відступлення права вимоги, то позивачем надано всі докази, які підтверджують цей факт. Вважає, що аргументи наведені відповідачем у відзиві є безпідставними, необґрунтованими, та жодним чином не доведеними, оскільки кредитні кошти було отримано, а відтак є необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором. Витрати на правову допомогу не є завищеними, а відповідають ринковій вартості юридичних послуг та є обгрунтованими з урахуванням складності справи, часу, витраченого на підготовку та дотримання всіх процесуальних вимог. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, описаних в відзиві. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В поданому до суду клопотанні представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223\~ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності учасників, які не з`явились. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 січня 2021 року між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено кредитний договір №200320743, назва продукту «Cross Up Швидкі гроші». Відповідно до паспорту споживчого кредиту (інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), підписаного відповідачем, сума кредиту -\~99434,00 грн., строк кредитування\~- 36 місяців, мета отримання кредиту - на споживчі потреби, спосіб та строк надання кредиту - \~безготівковим шляхом протягом 10 робочих днів з дати укладення договору, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості, без ПДВ 3,29%, нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі. Процентна ставка 25% річних. Загальна витрати за кредитом 31987,66 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі)\~81987,66 грн. Реальна річна процентна ставка\~76,70% річних. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями\~526\~та\~629 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.\~625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості борг відповідача станом на 24 липня 2024 року становить 93106,67 грн., що складається з наступного: - 38670,34 гривень - тіло кредиту; - 5,63 гривень - відсотки за кредитом; - 54430,70 гривень комісія. 25.07.2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ«ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1, згідно умов якого АТ «Банк Форвард» відступило ТОВ«ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 200320743 від 21 січня 2021 року, що укладений між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] . Відповідно до витягу з витягу із Реєстру прав вимоги від 25.07.2024 року до договору про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 ТОВ«ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в загальній сумі заборгованості 93106,67 грн., з яких: 38670,34 грн.\~залишок по тілу кредиту, 5,63 грн.\~залишок по відсоткам, 54430,70\~залишок по комісіях. Згідно з п. 2 договору про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25.07.2024, за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком в повному обсязі коштів, набуває всі права кредитора за основними договорами. Зарахування грошових коштів за договором про відступлення прав вимоги підтверджується платіжною інструкцією №4170 від 23 липня 2024 року. Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшли всі права АТ «Банк Форвард» щодо вимог до відповідача за вказаним договором. Надаючи оцінку договору факторингу, суд також звертає увагу на положення ст. 1078 ЦК України, згідно якої предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. З виписки по особових рахунках угоди №200320743 від 21 січня 2021 року за період з 15 січня 2013 року по 10 червня 2023 року вбачається, що 21.01.2021 року на рахунок\~\~ [PERSON] \~\~№ [NUMBER] було перераховано кредитні кошти у розмірі 99434,00 грн. згідно договору №200320743 від 21.01.2021 року. Позивачем на адресу відповідача було надіслано досудову вимогу №С3116 від 17.04.2025 про погашення заборгованості за договором кредиту № 200320743 від 21.01.2021 року, що укладений між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] у розмірі 93106,67 грн. Та повідомлено відповідача, що у разі невиконання їхньої вимоги справу буде передано для проведення процедури примусового стягнення заборгованості. Разом з тим, досудова вимога залишена останнім без реагування. Так, за умовами договору було передбачено надання кредитних коштів в розмірі 99434,00 грн. строком на 36 місяців. При цьому факт видачі [PERSON] \~\~кредитних коштів в розмірі 99434,00 грн. шляхом перерахування на його рахунок підтверджений належним доказом, а саме виписками по особових рахунках угоди № 200320743 від 21.01.2021 року. У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання відповідачем кредитних коштів, які в добровільному порядку повернуті відповідачем лише частково, а тому залишок заборгованості відповідача за тілом кредиту у розмірі 38670,00 грн. підлягає стягненню з [PERSON] \~\~на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». За договором кредиту №200320743 від 21 січня 2021 року позивач також просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за процентами в розмірі 5,63 грн., які ним розраховувались відповідно до умов, погоджених позикодавцем та боржником у пунктах зазначеного договору. З огляду на викладене, нарахуванню та стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитними коштами за період з 21.01.2021 року по 21.01.2024 року, як передбачено умовами укладеного Договору та графіком платежів, що в сумі становить 5,63 грн. При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 54430,70 грн., суд виходить з наступного. У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Враховуючи викладену позицію, оскільки позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію без зазначення, які саме дії позикодавця входять до такого обслуговування, підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає. Відповідно до ст.12 ч. 3,4, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором щодо повернення коштів та сплати відсотків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за ними. В іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову позивачем сплачено мінімальний розмір судового збору за подачу позову майнового характеру, судовий збір у розмірі 2422,40 грн., підлягає стягненню із відповідача. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3\~ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3-ч. 6\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2024 року між ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" (далі - Клієнт) та АО «Апологет» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0103. Згідно з договором про надання правової допомоги від 01 березня 2024 року клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правничої допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також з юридичними особами незалежно від форм власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. В договорі сторони встановили, що порядок розрахунків та інші аспекти виконання договору визначаються додатком №1 до договору. Отже, правову допомогу ТОВ "ФК "Кредит Капітал" надавало АО "Апологет". Позивач подав до суду договір про надання правової допомоги від 01 березня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. В позовній заяві позивач просив стягнути судові витрати - 7000 грн. витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених ТОВ "ФК "Кредит Капітал" витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані такі докази: витяг із замовлення №43, детальний опис наданих послуг від 11 квітня 2025 року за договором про надання правової допомоги від 01 березня 2024 року, рахунок на оплату №52 від 07.04.2025. Адвокат Усенко М.І. в детальному описі наданих послуг від 11 квітня 2025 року за договором про надання правової допомоги від 01 березня 2024 року, склав перелік послуг, що входять до складу правової допомоги. Так, ним виконано такі роботи, витрачено час щодо стягнення боргу з [PERSON] : усна консультація 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год, погодження правової позиції клієнта - 30 хв, складення позовної заяви - 3 год 30 хв, подання заяви від імені клієнта - 1 шт. Усього 6 год 30 хв. У витягу із замовлення №43 адвокатом визначено розмір гонорару - 7000 грн. Суд приходить до висновку, що адвокат Усенко М.І.\~виконував роботи, описані детальному описі наданих послуг. Згідно зі ст.ст.\~133,\~137 ЦПК України\~та\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на професійну правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладною, а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторони позивача, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаної вартості. Суд враховує вважає, що по даній категорії справ 6 годин 30 хвилин на підготовку до подачі справи до суду є значно завищеним та неспівмірним з наданими послугами. На думку суду, такий розмір витрат часу адвоката не є достатньо обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Суд не вважає за необхідне в даній цивільній справі стягувати повною мірою витрати за надання усної консультації, ознайомлення з матеріалами кредитної справи та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 2000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 4422,4 грн. (на професійну правничу допомогу - 2000,00 грн., витрати на сплату судового збору - 2422,4 грн.). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial