Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулося до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] , згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1001248007 в розмірі 45190,37 грн., сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтуванні позову зазначає, що 28.02.2012 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 1001248007, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток. Відповідно до умов договору, AT «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, відкриття відновлювальної кредитної лінії. На картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснила своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушила взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідачем деякий час здійснювалося погашення кредиту, зокрема, останній платіж було внесено 30.08.2021 року, однак в подальшому погашення припинилося. У зв`язку з чим відповідач має заборгованість у розмірі 45190,37 грн, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 30543,98 грн та заборгованості по відсотках в сумі 14646,39 грн.. 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» був укладений Договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за № 265. Відповідно до умов даного Договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 1001248007 від 28.02.2012, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] . За викладених обставин позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2025 року зазначену позовну заяву передано до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області - за підсудністю. 14.05.2025 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23.05.2025 року від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої позивач прохає при ухваленні судом рішення стягнути з відповідача на користь позивача 8500 грн витрат на професійну правничу допомогу. В судове засідання представник ТОВ «Брайт Інвестмент» не з`явився, направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов прохав задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, місце та час слухання справи була повідомлена належним чином, правом на подання відзиву не скористалася. Враховуючи, що відповідач, яка була належним чином повідомлена про місце день і час розгляду справи повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не подала, та з урахуванням клопотання позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.02.2012 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1001248007, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток. Відповідно до умов означеного Кредитного договору AT «ОТП БАНК» надав [PERSON] кредит на придбання товару в сумі 7370,00 грн. на строк 20 місяців, з фіксованою процентною ставкою 0,01% річних. Позичальник надала Банку доручення перерахувати вказану суму кредиту на рахунок отримувача (продавця) та зобов`язалася повернути Банку суму кредиту в строк не пізніше 28.10.2013 року та виконати всі інші зобов`язання встановлені цим Договором шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі передбаченому в графіку платежів. Також на підставі вказаного Кредитного договору Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок в гривнях випустив кредитну картку типу MasterCard Standard та відкрив відновлювальну кредитну лінію. Загальний розмір кредитної лінії складає 1000 грн. Строк користування кредитною лінією становить 3 роки з моменту підписання цього договору. За користування кредитною лінією, в тому числі простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладання Угоди розмір процентної ставки становить 1,99 % на місяць по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та 2,99 % на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованої овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% за день. Розмір процентної ставки в період дії пільгового періоду, який визначається Правилами, становить 0,01 %річних. Підписанням цього договору Держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується усіма положеннями Угоди, Публічного договору, Правил та Тарифів Банку, з якими він ознайомився сам. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору була ознайомлена, підписала договір отримала картку з відкритою кредитною лінією та кредит у вказаному розмірі, та здійснювала користування кредитним коштами, що підтверджується, копією Договору про споживчий кредит №1001248007 та додатком до нього (графіком платежів), розрахунком заборгованості наданого «ОТП Банк». 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» було укладено Договір факторингу №24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за № 265. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Клієнт (Первісний Кредитор) передає, а Фактор (Новий Кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату відповідно до умов Договору (п. 1.2. Договору факторингу). За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними Договорами (п. 1.3. Договору факторингу). Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, ТОВ «Брайт Інвестмент» набув право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №2018064208 від 28.02.2012 року у сумі 45190 грн. 37 коп., що складається з: 30543 грн. 98 коп. -\~заборгованість за тілом кредиту; 14646 грн. 39 коп. - заборгованість за відсотками. Тож, відповідно до умов даного Договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 1001248007 від 28.02.2012, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , що підтверджується копією означеного Договору факторингу №24/03/23, Витягу з Додатку №1 до Договору Факторингу №24/03/23, платіжної інструкції №46 від 24.03.2023 року про сплату коштів за Договором Факторингу №24/03/23. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 цієї статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1\~ст. 624 ЦК України\~якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта\~статті 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Тобто, на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника на його користь, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Судом було встановлено, що AT «ОТП БАНК» взяті на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, встановлення кредитного ліміту та надання коштів у користування виконав. Натомість відповідач не здійснила своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушила взяті на себе договірні зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на час відступлення прав вимоги заборгованість за Кредитним договором становить 45190 грн. 37 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 30543 грн. 98 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 14646 грн. 39 коп. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. При цьому, від відповідача не надійшло заперечень щодо факту отримання кредитних коштів та суми боргу. Тож, суд дослідивши надані позивачем докази вважає їх належними та допустимими доказами та такими, що доводять факт укладення кредитного договору, отримання та користування відповідачем кредитними коштами, наявність та розмір заборгованості відповідача, а також наявності у позивача права вимоги до відповідача за означеним кредитним договором. Та оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, заборгованість не сплатила, не спростувала наявність вказаної заборгованості та її розміру, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, тож з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3028 грн. Відповідно до\~п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази\~подаються до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі або\~протягом п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду за\~умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з матеріалами справи документами, що підтверджують витрати позивача на правову допомогу надану АБ «Юлії Чміль» є договір про надання правничої допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, додаток № 1 від 01.05.20253 року до договору надання правничої допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, акт про надання правничої допомоги №1505-25 від 15.05.2025 року до договору про надання правничої допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, згідно якого вартість наданої правничої допомоги позивачу становить 8500,00 грн, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами від відповідача не надходило. Суд, досліджуючи надані докази щодо розміру та фактичного здійснення вказаних витрат на професійну правничу допомогу у сумі 85000 грн, з урахуванням встановлених та доведених обставин, вважає їх обґрунтованими і пропорційними до предмета спору, а також доведеними виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, відповідність принципам справедливості, пропорційності та верховенства права. Тож, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8500,00 грн. підлягає до задоволення.

Outcome: approved