Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . Підставою позовних вимог є те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.12.2014 року державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Поліщук А.І., зареєстрованим в реєстрі за № 1-1392, [PERSON] належить 69/200 частин житлового будинку [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.02.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А., зареєстрованим в реєстрі за № 209, [PERSON] належить 69/200 частин житлового будинку [ADDRESS] . Загальний розмір частки у праві власності на будинок становить 69/100 ідеальних частин. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За згодою співвласників належна [PERSON] частина будинку має поштову адресу: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , який є сином [PERSON] з 2013 року в будинку не проживає, але з реєстраційного обліку не знявся. За весь період відсутності відповідач не приймає участі в утриманні будинку, не бере участі в оплаті комунальних послуг, в будинку відсутні його речі. Не знявшись з реєстації місця проживання, відповідач фактично створив перешкоди у користуванні будинком, оскільки позивач не має можливості укласти угоди з підприємствами - постачальниками комунальних послуг на постачання цих послуг у відповідності до фактичної кількості проживаючих осіб, оформити субсидію щодо сплати комунальних послуг, що в свою чергу збільшує мої витрати на утримання будинку, а тому позивач просить усунути перешкоди у користуванні житлом, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом виклику за адресою реєстрації місця проживання та опублікування оголошення на вебпорталі «Судова влада України». Жодних заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Заслухавши учасників та свідка, повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшовнаступного висновку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, що проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивачку знає давно, сестра його дружиини. [PERSON] знає, вказав, що останній не проживає за вказаною адресою, оскільки перебуває закордоном з березня 2013 року. З того часу в Житомир не повертався. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 04.12.2014 року державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Поліщук А.1 зареєстрованим в реєстрі за № 1-1392; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 30441895 від 01.12.2014 року; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 06.02.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А., зареєстрований в реєстрі за № 209; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 199221863 від 06.02.2020 року 69/100 частки житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до витягу з будинкової книги [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації слідує, що атило [PERSON] починаючи з 2013 року за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі чинить перешкоди позивачу у праві користування вказаним об`єктом нерухомості. Фактичне місце проживання відповідачів невідоме, в квартирі особисті речі відповідачів відсутні, витрати на утримання квартири відповідачі не несуть. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач реалізував своє право на захист власного майна та довів належними та допустимими доказами, що у нього виникають незручності щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном через те, що в квартирі зареєстрований відповідач, який фактично не проживає у квартирі та його особисті речі у ній відсутні, витрати з утримання об`єкта нерухомого майна (сплата комунальних послуг, електроенергії тощо) не несе. Суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved