Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Сидорук О.В. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа: Інспектор відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Матвіюк О.П., в якому просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 вересня 2022 року інспектором, лейтенантом поліції Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Матвіюком О.П. була складена постанова про притягнення позивача, [PERSON] , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень. Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року у справі №164/1284/22 визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAP № 5899590 від 16 вересня 2022 року, що складена відносно [PERSON] за ч.3 ст.121 КУПАП, а провадження у справі закрите. Рішення набрало законної сили 06 березня 2023 року. Враховуючи тривалість часу витраченого [PERSON] на відновлення справедливості, пов?язану із доведенням інспектору патрульної поліції на місці події порушенням саме його прав, а в подальшому судовим оскарженням притягнення його до адміністративної відповідальності, зверненням за правовою допомогою до адвоката, написанням скарги та очікуванням результатів розгляду такої скарги - усі перелічені дії призвели до порушення нормальних життєвих зв?язків, а також до душевних страждань позивача. Більше того, приниження честі та гідності позивача, зокрема, мали прояв саме 16 вересня 2022 року, так як складення адмінпостанови відбувалося в присутності саме представників (працівників) ТОВ «УКРВЕСТАВТО», з яким виник конфлікт щодо недопуску у проходженні техогляду та погрози застосування фізичної розправи, та саме з приводу протиправних дій яких і був здійснений виклик наряду патрульної поліції за номером «102». Стрес та розчарування з приводу того, що орган поліції не тільки не здатен захистити права позивача, натомість притягає його до відповідальності, досягав на час події максимального рівня. Крім того, на той час на території підприємства перебували в черзі інші транспортні засоби та треті особи (водії), які були вимушеними очевидцями конфлікту, прибуття патрульної поліції та складання постанови відносно позивача. Відтак, в розумінні сторонніх осіб саме [PERSON] виявився правопорушником існуючого правопорядку. Протиправними діями працівників поліції позивачу завдано моральної шкоди, розмір якої позивач оцінює в 7000 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2023 року справу розподілено судді Кушнір С.І. Ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 03 жовтня 2023 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також не доведено причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. 26 жовтня 2023 року до суду від представника відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю. Зазначає, що Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки жодних прав та інтересів позивача не порушував, не вступав у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдав. Вважає, що позивачем не доведено факт завдання йому моральної шкоди, не доведено причинно-наслідкового зв`язку, а тому вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 08 квітня 2024 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAP № 5899590 від 16 вересня 2022 року вбачається, що 16 вересня 2022 року об 11 годині 58 хвилин 11 секунд в м. Ковель по вул. Варшавська [PERSON] керував вантажним транспортним засобом з причепом МЕТАСО, д.н.з. [NUMBER] , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.121 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року у справі №164/1284/22 адміністративний позов [PERSON] задоволено, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5899590 від 16 вересня 2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито. Рішення набрало законної сили 06 березня 2023 року. Звернувшись до суду із даним позовом, представник позивача [PERSON] - адвокат Сидорук О.В. просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн. Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності. Так, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ч.1 ст.1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ч.1 ст.1174 ЦК України). Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Усталеним у доктрині цивільного права та національній судові практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі ст.ст.1173, 1174 ЦК України (див. близькі за змістом висновки у пункті 8.49.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №925/556/21). У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі № 335/6977/22 (провадження № 14-87цс24) Велика Палата Верховного Суду досліджувала питання, чи є факт складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції у разі подальшого закриття справи судом у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення підставою для відшкодування шкоди особі, стосовно якої складено протокол. За результатом касаційного перегляду справи № 335/6977/22 (провадження № 14-87цс24) Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову від 22 січня 2025 року, в якій зробила такі висновки про застосування норм права: "Для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди. Відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення такого протоколу уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення може бути встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення. У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу. При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності. З огляду на приписи Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на правовідносини щодо складання протоколів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не поширюються правила ст.1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР". У спірних правовідносинах шкода відшкодовується на загальних підставах, визначених ст.1174 ЦК України, а тому обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди є встановлення протиправності у діях працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Невідповідність вимогам закону дій працівника патрульної поліції, який склав постанову про наявність у діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.121 КУпАП, в цій справі судом не встановлено. Зі змісту рішення Маневицького районного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року у справі №164/1284/22 убачається, що підставою для закриття провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП за відсутності в його діях складу вказаного правопорушення стало те, що згідно протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу №00794-01392-22 та № 00794-01399-22, складених ТОВ ГРУП ЄВРО СТАНДАРТ 16 вересня 2022 року, транспортні засоби МАТЕСО RE 3240, д.н.з. [NUMBER] , та DAF XF, д.н.з. [NUMBER] , після технічного контролю визнано технічно справними, а із долученого відповідачем диску із відеозаписами вбачається, що о 12 годині 22 хвилини 16 вересня 2022 року позивачу було запропоновано пройти техогляд транспортних засобів. Разом з тим, годиною розгляду інспектором справи є 12 година 03 хвилини 16 вересня 2022 року згідно оскаржуваної постанови, якою вже встановлені обставини вчинення адміністративного правопорушення та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП із накладенням стягнення у виді 340 гривень штрафу. Тобто відсутність складу адміністративного правопорушення у діях позивача встановлена судом за результатами оцінки всіх доказів у справі № 164/1284/22, які, на думку суду, у своїй сукупності вказували на недоведеність у ході провадження у цій справі вини [PERSON] , що не доводить очевидної протиправності дій працівників патрульної поліції під час складання постанови про адміністративне правопорушення. Рішенням у справі про адміністративне правопорушення не встановлено, що винесена інспектором постанова про адміністративне правопорушення не відповідала вимогам закону, зокрема статті 256 КУпАП, та те, що на момент складення постанови про адміністративне правопорушення дії патрульного поліцейського були протиправними. Оскільки судом не встановлено неправомірності у діях працівника патрульної поліції під час складання стосовно позивача [PERSON] постанови про адміністративне правопорушення, то немає підстав для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди. Ураховуючи те, що у спірних правовідносинах закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося не через невідповідність протоколу вимогам закону або через інші протиправні дії працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України. Інших доказів на підтвердження неправомірності дій або бездіяльності працівників Управління патрульної поліції в м. Києві позивачем, у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано. Сама по собі тривалість розгляду справи про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не дає підстав вважати дії працівників поліції неправомірними. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат немає.

Outcome: dismissed