Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

01.04.2025 року, позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою вимогу позивач мотивує тим, що 19.03.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4483158 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 4000,00 грн. (п. 1.2 Кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (13.03.2025 року) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 4000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] . Відповідач зайшов на веб-сайт ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditp7.ua, де він мав змогу ознайомитись з текстом примірного Кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Надалі [PERSON] пройшла реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС обрала бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомилася з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Після прийняття ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зробило йому пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилася до моменту укладання. Після прийняття відповідачем умов Кредитного договору, з нею було укладено електронний Кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог ч. ч. 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «78873», після чого відповідач отримала кредит в сумі 4000 грн на свою платіжну карту № [NUMBER] . Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом. Укладаючи кредитний договір сторони передбачили нарахування процентів. Згідно п. 1.4.1. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Відповідно до п. 1.4.2. Кредитного договору знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до встановлего строку, зазначеного в п. 1.4.2 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. У період часу з 19.03.2024 року по 25.10.2024 року відповідачем не здійснено оплати на рахунок первісного кредитора по тілу кредиту та відсотках. Позивачем нараховано проценти за вказаний період в сумі 22100 грн. П. 5.1.3. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 25/10/2024Ф від 25.10.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 4483158 у розмірі 40000 грн, в т.ч.: сума кредиту 4000 грн, сума процентів за користування кредитом 22100 грн., штрафні санкції -2000 грн., 13900 грн.- нараховані проценти за 139 календарних днів за стандартною процентною ставкою у період з 26.10.2024 року по 13.03.2025 року. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору № 4483158 перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» не сплачена і складає в розмірі 40000 грн.. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.04.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 26.05.2025 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. Свої заперечення обґрунтував тим, що його довіритель не укладала кредитного договору з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» і грошові кошти не отримувала. Так, з 18 по 19 березня 2024 року невідомою особою стосовно відповідача [PERSON] , було вчинено кримінальне правопорушення, а саме: заволодіння її персональним даними та грошовими коштами з банківських рахунків АТ КБ «ПриватБанк». Внаслідок шахрайських дій зловмисників, відповідачу було завдано майнової шкоди на суму понад 184839 грн. Дані кошти були списані з банківських карток АТ КБ «ПриватБанк» без відома і участі відповідача. За даним фактом 21.03.2024 р. Луцьким районним управління поліції ГУНП у Волинській області 12024030580001118 було порушено кримінальне провадження: за ч.4 ст. 190 КК України. Вважає, що позовні вимоги є недоведеними, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту укладення договору та перерахування грошових коштів. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову та стягненні судових витрат. 26.05.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначив, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву позивач не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Свої заперечення обґрунтував тим, що на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», позивачем надано електронний доказ в паперовій формі, який підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «78873», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір, а перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто у заяві на отримання коштів, підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Крім того зазначив, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Договору. Враховуючи викладене, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 26.05.2025 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.06.2025 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено. Ухвалою Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області від 02.06.2025 року витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 19.03.2024 року на дану платіжну картку у сумі 4000 грн. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 19.03.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4483158 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог ч. ч. 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «78873». Згідно умов кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 4000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору (п.п. 1.2., 1.3. Кредитного договору). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено: якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] . Факт отримання відповідачем коштів підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 23.06.2025 року, відповідно до якого 19.03.2024 року на картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] було здійснено переказ коштів у розмірі 4000 грн. У період часу з 19.03.2024 року по 25.10.2024 року відповідачем не здійснено оплати на рахунок первісного кредитора (ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») в погашення коштів за вказаним кредитним договором, заборгованість відповідача перед первісним кредитором станом на 25.10.2024 року становила 28100 грн., з яких: 4000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22100 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2000 грн. штрафні санкції, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості по Кредитному договору № 4483158 від 19.03.2024 року станом на 25.10.2024 року (дату відступлення права вимоги), а також 13900 грн.- нараховані проценти за 139 календарних днів за стандартною процентною ставкою у період з 26.10.2024 року по 13.03.2025 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості по Кредитному договору № 4483158 від 19.03.2024 року за період з 26.10.2024 року по 13.03.2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В порядку ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п. 5.1.3 Кредитного договору передбачено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитними договорами, в тому числі за Кредитним договором № 4483158 від 19.03.2024 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року. Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (після зміни назви ТОВ «Фінтраст Капітал») наділено правом грошової вимоги до [PERSON] , а ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» таке право втратило. У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу до нього від первісного кредитора (ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») права вимоги за Кредитним договором № 4483158 від 19.03.2024 року, так як не було надано суду реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року. Однак дані твердження представника відповідача судом до уваги не приймаються, так як позивачем було надано витяг з даного реєстру боржників, який відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020 та у суду відсутні сумніви у його достовірності, тоді як клопотання про витребування даного реєстру боржників від сторони відповідача до суду не надходило. Як і не надходило жодних доказів, які б спростовували факт укладання вищезазначеного договору факторингу, або ж спростовували факт переходу права вимоги за Кредитним договором № 4483158 від 19.03.2024 року, яким могло б бути рішення суду про визнання недійсним даного договору в цілому або в певній його частині. Крім цього, не приймаються до уваги судом й твердження представника відповідача з приводу не повідомлення первісним кредитором відповідача про відступлення права вимоги, так як позивачем до позовної заяви були надані докази направлення 28.10.2024 року на контактний мобільний номер телефону відповідача (мобільний номер телефону, зазначений у Заяві про прийняття пропозиції на укладення Договору про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 19.03.2024 року та Кредитному договорі № 4483158 від 19.03.2024 року) первісним кредитором СМС-повідомлення про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» (після зміни назви ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), що узгоджується з п. 1.3. Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору № 4483158\~від 19.03.2024\~року перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» не сплачена і складає 40000 грн, в т.ч.: 4000 грн. - тіло кредиту, 22100 грн - нараховані проценти, 13900 грн. - нараховані проценти за 139 календарних днів за стандартною процентною ставкою у період з 26.10.2024 року по 13.03.2025 року. Заперечуючи проти позовних вимог, представником відповідача не спростовано факт укладення [PERSON] кредитного договору № 4483158 від 19.03.2024 року та перерахування останній кредитних коштів, так як суду не надано жодних доказів на підтвердження даних заперечень, якими, зокрема, могла бути виписка по картковому рахунку № [NUMBER] , який належить відповідачу і саме вона має доступ до даного карткового рахунку, як і не було надано контррозрахунку заборгованості за кредитним договором № 4483158 від 19.03.2024 року. Крім цього суд зазначає, що наданий стороною відповідача Кредитний звіт Українського бюро кредитних історій, сформований щодо відповідача [PERSON] станом на 10.07.2024 року жодним чином не спростовує факт укладення спірного кредитного договору, а лише описує кредитну історію відповідача та вказує на наявність відкритих (закритих) кредитних договорів, період їх укладання, наявність по ним заборгованості тощо. Щодо наданого стороною відповідача витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024030580001118, відповідно до якого за заявою відповідача [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, суд зазначає, що сам по собі витяг нічого не доводить, а лише вказує на наявність відкритого кримінального провадження. Більш того, відповідно до короткого викладу обставин, який міститься в даному витязі, кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України було вчинено шляхом списання коштів з банківських карток відповідача, відкритих у АТ КБ «Приватбанк», та жодних посилань та те, що від імені відповідача іншою особою (шахрайським шляхом) було укладено вищезазначений спірний договір даний витяг не містить, тоді як інших доказів на підтвердження цього стороною відповідача не надано. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат позивача на надання професійної правничої допомоги. Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача було надано копію договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року про надання правової допомоги, заявкою №7403 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) та детальний опис робіт до договору про правничу допомогу. З вищевказаних доказів вбачається, що адвокатом надано послуги вартість яких становить 10 000 грн. На думку суду, витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн. є неспівмірними з предметом позову та складністю справи, оскільки дана справа є типовою, не потребує глибокого аналізу законодавства, а розгляд проводився без проведення судових засідань, що виключає участь у них представника. Враховуючи наведене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 4000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved