Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Бойко Богдан Богданович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 05.02.2012 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного шлюбуу них народився : син [PERSON] [INFO] . Позивач [PERSON] зазначає, що подружнім життям з відповідачкою не проживають та за тривалий час подружні відносини з відповідачкою фактично розірвані, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальних характер, через різні погляди на життя. З урахування наведеного позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.05.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Бойко Б,Б. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, однак , у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася , проте, у матеріалах справи міститься її заява від 23.05.2025 року про розгляд справи без її участі , позивні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи, 05.02.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 05.02.2012 року виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 08. Від спільного шлюбу у Позивача та Відповідачки народився : син - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане 01.09.2014 року зав.бюро РАЦС у м.Кішвард , Угорщина. Шлюбні відносини між сторонами припинено, позивач [PERSON] бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачкою , про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідачка у свою чергу не заперечує проти розірвання шлюбу. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.112СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно дост.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Наведене вище, дозволяє суду зробити висновок про те, що позивач втратила почуття поваги, любові та довіри до відповідача і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам позивача. Стаття 51Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджений судовий збір, сплачений останньою при поданні позову до суду в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved