Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

30 травня 2025 року до Тростянецького районного суду Вінницької області з Гайсинського районного суду Вінницької області надійшла для розгляду за підсудністю позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Стислий виклад позиції позивача. 01.09.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - Кредитодавець та/або ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір №75113694 (далі - Договір). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використанням позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно із п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 договору позики: сума позики становить 12652 грн; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання коштів у позику (на умовах повернення коштів в кінці строку позики), що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначену в Правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Підписанням договору [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 22.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №22-02/2022, за умовами якого права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75113694 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». В подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги. Відповідно до умов договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, в тому числі за договором позики №75113694. Враховуючи, що заборгованість не погашена, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №75113694 від 01.09.2021 у розмірі 34203,08 грн, понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Процесуальні дії у справі. Заперечення відповідача та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 02 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18 червня 2025 року від представника відповідача - адвоката Цимбал А. А. надійшов відзив на позовну заяву у якому представник просить прийняти відзив та відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що 01 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - позикодавець, первинний кредитор), в особі виконавчого директора Білана Владислава Ігоровича та [PERSON] (далі - позичальник, боржник) було підписано Договір позики №75113694 (на умовах позики в кінці строку позики). 22 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал», фактор) було укладено Договір факторингу №22/02/2022, за яким останній набув право вимоги до Боржника. 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр», фактор) було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким останній набув право вимоги до Боржника. Водночас, доказів оплати (платіжної інструкції, квитанції та інше) вищезазначеного Договору кредитором не надано, що, у свою чергу, порушує вимоги, адже відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги (цесії) може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу. Частинами 3, 4 ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Надані Позивачем копії електронних документів не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, тому що ні Суд, ні Відповідач не може перевірити її достовірність та незмінність змісту, що згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України має наслідком відхилення цього електронного доказу. Позивачем не надано доказів того, що Відповідачу було надано його примірник Договору позики та додатків до нього. У даному випадку в Договорі позики №75113694 від 01.09.2021 порядок та умови надання кредиту не погодженні та домовленості не досягнуто зовсім. Пунктом 5.1. цього ж договору визначено, що позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до умов вище зазначеного договору (п.5.2) кредитор зазначає, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, але роздруківка з сайту Відповідача не бути належним та допустимим доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім того, посилання ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОХІДНИХ КРЕДИТІВ» на Паспорт кредиту є недоцільним та неправомірним, адже постановою об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2022 №393/126/20 (провадження №61-14545сво20) вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Зазначає, що умова щодо автоматичної пролонгації дії договору зазначена в Договорі позики №75113694 від 01.09.2021 є несправедливою та недійсною, а умови з переліком відсоткових ставок, що зазначений у Договорі позики №76113694 від 01.09.2021 є нікчемними, і такі ставки не повинні застосовуватися до даної заборгованості. До Договору позики №75113694 (на умовах позики в кінці строку позики) від 01.09.2021 потрібно застосувати наслідки нікчемності, адже відсутні належні та допустимі докази щодо укладення саме кредитного договору, оскільки в Договорі позики №75113694 від 01.09.2021 не було погоджено всіх істотних умов такого договору: ні мети кредиту, ні процентної ставки, порядок її обчислення та погашення, її тип, інформацію про інші платежі, до того ж, документ не містить відомості про умови та порядок погашення самого кредиту, наслідки прострочення виконання зобов`язань, порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту, графіку платежів, який відповідає вимогам чинного законодавства та інше. Позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчував, що відповідачу по кредитним договорам були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладання договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створені самим позивачем, а тому, інформація зазначена в них, за умови відсутності первісних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач. Розрахунок станом на 22.02.2022 наданий ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», де вбачається нарахування боргу за різними відсотковими ставками: 0,70% та 1,99% і понад строк кредитування, тобто не до 24.09.2021, а до 08.01.2022 (додаткових угод про пролонгацію дії договору не надавалося), в даному випадку це є грубим порушенням вимог законодавця кредитором, адже відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, не може перевищувати 1 %, а тому стягнення заборгованості процентів нарахованими первісним кредитором у розмірі 26325,77 грн є порушенням прав позичальника та зловживанням своїми правами кредитором. Розрахунок станом на 10.01.2023 наданий ТОВ «Вердикт Капітал», містить відомості про те, що до суми заборгованості додатково було нараховано з 22.02.2022 по 23.02.2022 (включно) 3% річних за формулою [сума боргу]*[процентна ставка]/100%/365 днів*[кількість днів], але враховуючи те, що первинним кредитором було допущено низку порушень та факт зловживання своїми правами - нарахування 3% річних не може вважатися справедливим у співвідношення реальної заборгованості до кредиту та застосованої відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Розрахунок станом на 07.03.2025 наданий ТОВ «Коллект Центр» фіксує поточну суму заборгованості в розмірі 34203,08 грн, яка була нарахована попередніми кредиторами. До того ж, варто звернути увагу суду на те, що право вимоги за Договором позики №75113694 від 01.09.2024 було два рази відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», але повідомлення про зміну кредитора та реквізитів для погашення заборгованості надано не було. [PERSON] вважає, що її права було порушено, адже клієнту кредитних послуг, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» незрозуміло яким чином було нараховано таку суму заборгованості, за які саме додаткові послуги та в якому розмірі може стягуватися плата, до того ж, незрозуміло за якою відсотковою ставкою, та яким її типом, повинен погашатися борг, адже після 24.09.2021 позичальник не укладала жодної додаткової угоди щодо реструктуризації заборгованості (пролонгації договору в тому ж числі, адже умова про автоматичну пролонгацію договору не відповідає чинному законодавству та є нікчемною, адже відповідно до частини 7 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін). Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Жодного повідомлення про відступ права вимоги з зазначенням актуальних реквізитів для погашення заборгованості [PERSON] не отримувала, а кредитор не надав докази такого повідомлення. Ухвалою суду від 19 червня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON]. про проведення судового розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 24 червня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача Пилипчука С. В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 25 червня 2025 року до суду надійшло клопотання про витребування доказів, клопотання про відкладення судового засідання та відповідь на відзив позивача в якому зазначено, що ідентифікація Відповідача здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків, номер телефону) були використані для укладення Договору від його імені, Відповідачем не надані. З наданих документів вбачається, що Договір було підписано одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Матеріали справи не містять та Відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано. Враховуючи наведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному виді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Більш того, звертаємо особливу увагу суду на те, що відповідач тривалий час частково погашав заборгованість, що свідчить про визнання ним даного договору. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 12652,00 грн. Враховуючи, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства, що підтверджується відповідним листом. Дана обставина підтверджується листом ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», відповідно до якого 01.09.2021 здійснено переказ грошових коштів на картковий рахунок [NUMBER] , який належить позичальнику, у сумі 12652,00 грн. Крім того зазначено, що оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Водночас перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Умовами договору та Правилами передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 23 денного (пільгового) строку користування позикою. Отже, продовження строку кредитування та автопролонгація договору передбачені розділом 7 Правил. З розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач сплачував відсотки за користування кредитом та продовжував строк кредитування, а надалі - строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що Відповідач повідомляв кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.11 Правил, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений Відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Також, Відповідач посилається на ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» в редакції 22.11.2023. Так, з огляду на положення п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», положення ч. 5 ст.8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Окрім того, частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір був укладений до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» (№ 3498-ІХ від 22.11.2023), а також строк дії вищевказаного договору закінчився до набрання ним сили. За таких обставин, застосування відповідачем при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитним договором денної відсоткової ставки на рівні 1 % є безпідставним. Повідомлення боржника здійснювалось первісними кредиторами до умов договорів факторингу. З огляду на викладене представник позивача просить долучити до матеріалів справи відповідь на відзив та позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 26 червня 2025 року задоволено клопотання представника позивача; поновлено строк на подачу клопотання про витребування доказів та витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію; відкладено судове засідання до 13:00 години 11 липня 2025 року. 30 червня 2025 року до суду на виконання ухвали надійшла відповідь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до якої також долучено виписку по платіжній картці. 01 липня 2025 року від представника відповідача [PERSON]. надійшли заперечення на відповідь на відзив у якому представник вказує, що електронний договір, підписаний електронним ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто введення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Але, в даному випадку, істотна умова, що передбачена п. 8 ч. 1. ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» щодо відсоткової ставки не була погоджена, в Договорі позики №75113694 від 01.09.2021 в пункті 2.3 договору вказано, що тип ставки фіксована, але водночас зазначаються декілька відсоткових ставок та умови, при яких вони змінюються, що вказує на змінюваний тип, а тому, по-перше, це суперечить чинним вимогам законодавства, а по-друге, унеможливлює правильне розуміння умови договору та проведення правильного розрахунку за договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Дана умова в Договорі вказує на грубе порушення кредитодавцем законодавства України. Адже, в першу чергу, не погоджено істотної умови договору про процентну ставку, звідси вони не можуть зробити висновки як правильно нараховувати відсотки. До того ж, навіть орієнтовно вони не можуть припустити тип процентної ставки, тому що вона зовсім не відповідає вимогам передбачених ч.ч. 1-4, статті 1056-1 ЦК України, де процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Тобто умови з переліком відсоткових ставок, що зазначений у Договорі позики №76113694 від 01.09.2021 є нікчемними, і такі ставки не повинні застосовуватися до даної заборгованості. [PERSON] є пересічним споживачем, який не володіє професійними знаннями в правовій та фінансовій сферах, не розуміє тонкощів у аспектах кредитування та не розуміє повністю, як формуються відсоткові ставки (яка різниця між фіксованою та змінюваною ставками), а тому не могла самостійно виявити те, де кредитор зловжив своїми правами, а тому є слабшою стороною. Жодних доказів того, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було обрано та погоджено певний вид пролонгації немає, до того ж, зміни істотних умов договору повинні оформлюватися виключно за заявою позичальника та окремою угодою до основного договору (відповідно до п. 3, ч. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»), а тому посилання кредитора, саме «з розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач сплачував відсотки за користування кредитом та продовжував строк кредитування, а надалі - строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що Відповідач повідомляв кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.11 Правил, матеріали справи не містять» - є зловживанням своїм становищем та правами кредитора. Автопролонгації строку кредитування за своєю юридичною природою є нікчемними. Строк, на який надається кредит (строк кредитування), є істотною умовою кредитного договору. Також зазначає, що законність надання таких фінансових послуг як переказ коштів ТОВ «ФК «Фінекспрес» ставляться під сумнів, у разі провадження діяльності та надання фінансових послуг на підставі договору, як зазначає кредитор, без відповідної ліцензії, наслідком таких дій може бути недійсність (нікчемність) такого правочину (ст. 215, 227 ЦК України). Договір позики був декілька разів проданий, щонайменше 2-ом кредиторам - ТОВ «Вердикт Капіталу» та ТОВ «Коллект Центру», які жодного разу не повідомили її про набуття права вимоги за позикою та не надали нові реквізити погашення боргу. А тому, виходячи з вищенаведеного, [PERSON] вважає, що сума заборгованості в розмірі 3% річних була нарахована неправомірно і надмірно, до того ж, договір був укладений з недотриманням вимог законодавства, в наслідок чого порушує її законні права та інтереси як споживача кредитних послуг. Покликаючись на викладене, представник відповідача просить: відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у повному обсязі. Ухвалою суду від 04 липня 2025 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Морозової В. В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 09 липня 2025 року від представника позивача Ткаченко М. М. надійшли додаткові пояснення. З них встановлено, що сторонами погоджено, 2 окремі випадки пролонгації договору: пролонгація у зв`язку із вибором Позичальником умов пролонгації та сплатою певною сумою грошових коштів в залежності від обраних умов пролонгації; автоматична пролонгація договору у зв`язку із продовженням користування Позичальником кредитом. Водночас, відсоткова ставка не збільшувалась, а була чітко встановлена для кожного окремого періоду користування кредитом в залежності від виконання позичальником певних умов (зокрема - знижена, пільгова ставка), з чим погодився Відповідач, підписавши договір. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. На момент укладення кредитного договору Відповідач не звертався до кредитора із заявами про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, що свідчить про прийняття та згоду зі всіма умовами такого договору. Посилання на те, що Відповідач є слабшою стороною у правовідносинах є недоречним, оскільки він не був позбавлений права користуватися правничою допомогою як під час укладення договору, так і під час його виконання та не був обмежений у часі на вивчення та аналіз запропонованого йому договору. Крім того, з виписки АТ «Універсал Банк», наданої на виконання вимог ухвали суду, вбачається, що 01.09.2021 на картковий рахунок Відповідача було зараховано кредитні кошти в розмірі 12652,00 грн. Сам факт виконання платіжної операції свідчить про наявність у платіжного оператора відповідної ліцензії, оскільки без відповідної ліцензії проведення платіжних операцій є технічно неможливим. По-друге, інформація про наявність у ТОВ «ФК «Фінекспрес» ліцензії є у відкритому доступі, в тому числі і вебсайті товариства. На підтвердження даної обставини надає копії відповідних документів. Повідомлення боржника здійснювалось первісними кредиторами відповідно до умов укладених договорів відступлення прав вимоги. Відповідно до сталої судової практики, повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги та неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою недійсність переданих прав вимоги. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у виді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку. На підставі наведеного просить позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі. Додатково зазначила, що договір укладено за допомогою ІТС, такий порядок передбачено договором, ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію». Вважає, що договір укладено у спосіб передбачений чинним законодавством. Відповідно до положень договору передбачено, що позичальник в повному обсязі ознайомився та погоджується з умовами договору. Сайт побудовано поетапно, лише після натискання кнопки ознайомлений та погоджуюсь, можна перейти до етапу отримання коштів, тому доводи представника відповідача щодо необізнаності відповідача з умовами договору не знаходять свого підтвердження. Також у самому договорі та правилах надання позики є застереження про ознайомлення позичальника з правилами. Щодо відсоткової ставки, то в договорі передбачена: пільгова ставка на 23 календарні дні, якщо відбувається пролонгація, то застосовується стандартна базова ставка. З ініціативи споживача пролонгація відбувається шляхом волевиявлення споживача у особистому кабінеті на сайті, і така пролонгація не потребує укладення додаткових угод, якщо особа не бажала продовжувати строк дії договору, то мала би протягом 24 годин направити на електронну адресу кредитора повідомлення про здійснення платежу без пролонгації. Споживачем здійснювалася пролонгація з її ініціативи та в цей період відсотки було нараховано за фіксованою ставкою. Відповідачем не було виконано умови щодо повернення коштів, тому відсотки за користування позикою було нараховано відповідно до вимог договору. Нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» було здійснено відповідно до ст. 625 ЦК України та в межах вимог законодавства, тобто до початку введення в Україні воєнного стану, а тому такі нарахування правомірні та підлягають до стягнення. Сам позивач нарахувань не здійснював. Набуття права вимоги позивачем здійснювалося за двома ланцюгами, підтверджуючі докази надано разом з позовом. Обов`язок повідомлення про відступлення права вимоги лежить на первісних кредиторах, за що позивач не несе відповідальності. Норми ЗУ «Про споживче кредитування» не мають зворотної дії у часі, а норми на які покликається представник відповідача набрали чинності пізніше ніж закінчився строк дії договору позики. Представник відповідача у судовому засіданні вказала, що заперечує проти позовних вимог, оскільки з відповідачем не було погоджено істотні умови договору, увесь строк дії договору позики змінювалася відсоткова ставка. Щодо розрахунку: відсотки було нараховано понад строк кредитування, пролонгації не було бо додаткових угод не укладалося. Також зазначила, що заперечують поданий позивачем розрахунок та наполягають на своєму контррозрахунку. Відповідач при укладенні договору не надавала йому правильної юридичної оцінки оскільки є пересічною громадянкою, вона не розуміла до кінця умови договору. Позивачем було в одноособовому порядку змінено істотні умови договору чим порушено ЗУ «Про споживче кредитування». Вказала, що відносно укладеного договору позики необхідно застосувати наслідки нікчемності правочину та зарахувати здійснені відповідачем платежі шляхом реституції у погашення тіла позики, а не відсотків. Щодо договору факторингу вказала, що було порушено права боржника, її не повідомляли про продаж вимоги іншим кредиторам. Підтримала подані відзив та заперечення. Суд, заслухавши представників та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 01 вересня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75113694 (а.с. 16). Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, який відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 20 Договору позики, юридичні адреси та реквізити сторін. Згідно із п. 1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики він підтверджує, що він ознайомився з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги передбачені ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також правила постійно діючої акції під умовною назвою «OH ME FREEDOM» (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/akcii/. Позичальник погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (п. 5 Договору позики). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://clickcredit.ua/informaciya (а.с. 17-22). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п. 12 Договору позики цей договір укладено дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразового ідентифікатора, відповідно до Закону України «Про електрону комерцію». Згідно із п. 13 Договору позики, Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст. 6, 627 ЦК України. Одночасно з договором позики №75113694 сторонами за допомогою електронного підпису було підписано додаток №1 до договору від 01.09.2021, а саме таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якого вбачається дата видачі кредиту: 01.09.2021, дата платежу 24.09.2021 (23 дні); сума кредиту 12652,00 грн, проценти 2026,79 грн, комісія 0,00 грн. Загальна вартість кредиту 14678,79 грн (а.с. 16 на звороті). На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 12652,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000003840/ТНПП від 17.12.2024 (а.с. 23) та відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» №БТ/Е-6552 від 30.06.2025 (а.с. 154-156). Наявність заборгованості за договором позики №75113694 від 01.09.2021 у [PERSON] підтверджено розрахунком заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за період з 01.09.2021 по 22.02.2022 (а.с. 25-30). 22.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №22-02/2022 (а.с. 33-35). Відповідно до п.2.1, п.2.4, п.2.5 договору факторингу за цим договором клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржником. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за яким передається. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. Відповідно до витягу з реєстру боржників (витяг з додатку №3) до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75113694 від 01.09.2021, що уклали ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] (а.с. 39). З розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 10.01.2023 вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача становить 34203,08 грн, з них 2,07 грн було нараховано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» як 3% річних за користування кредитними коштами відповідно до ст.625 ЦК України за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 (а.с. 31). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги (а.с. 40-43). Відповідно до п.2.1 договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору. З реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 28.12.2021 (додаток №3) та витягу з цього реєстру вбачається, що у ньому за №34178 наявний запис щодо відповідача у справі - [PERSON] за договором №75113694 від 01.09.2021 на загальну суму заборгованості 34203,08 грн (а.с. 6, 44-45). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 07.03.2025 встановлено, що загальний розмір заборгованості відповідача становить 34203,08 грн (а.с. 32). З відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та долученої до неї виписки за рахунком судом встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), [INFO] , місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Фінансовий номер телефону: [NUMBER] . 01.09.2021 о 16:24:37 на карту належну відповідачу було зараховано кошти у сумі 12652,00 грн (а.с. 154-156). Суд, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про доведення укладення договору позики між відповідачем та первісним позикодавцем та перехід права вимоги від первісних позикодавців до позивача. Таким чином, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед позикодавцем за договором, що призвело до виникнення заборгованості. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно із ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання за договором позики №75113694 від 01.09.2021, у зв`язку із чим у останньої виникла заборгованість в сумі 34203,08 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно із ч.1 ст. 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №668/7544/15-ц зазначено, що за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 ст. 519 ЦК України). Тлумачення ч.2 ст. 516, ст. 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 (провадження №61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15). Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] договору позики в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення правонаступнику - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору. Натомість, відповідач на адресу суду не надала жодних доказів на спростування вимог позивача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо доводів представника відповідача, суд зазначає таке. Відповідач вчинила певну сукупність дій, спрямовану на отримання позики від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», тобто відповідач самостійно для себе визначила необхідний для неї обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявила намір вступити з позикодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. Судом встановлено, що під час укладення договору позики сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму позики, процентну ставку за користування нею і порядок повернення коштів, строк позики та продовження її строку, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання, а доводи представника відповідача про необізнаність відповідача з істотними умовами договору є неспроможними. Стороною відповідача не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що [PERSON] не укладала з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вказаного вище договору позики. З цього випливає, що відповідач була обізнана з усіма істотними умовами договору, зокрема і щодо його пролонгації за ініціативи позичальника та автопролонгації. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Вказане узгоджується із правовим висновком висловленим ВП ВС у постанові від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18). Відповідно до правової позиції висловленої КЦС ВС у постанові від 28.07.2021 у справі №759/24061/19, спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Тлумачення статей 215 та 216 ЦК України свідчить, що учасники цивільних відносин не можуть на рівні того чи іншого договору здійснювати його кваліфікацію як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), визначати правові наслідки нікчемності правочину. За домовленістю сторін можуть змінюватися тільки правові наслідки оспорюваного правочину (Постанова ОП КЦС ВС від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17). В свою чергу Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 вказала, що: «Визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». За таких обставин, та враховуючи наведені вище висновки суду щодо укладення договору позики, погодження між його сторонами усіх істотних умов договору, з огляду на те, що укладений договір позики не є нікчемним в силу закону, а стороною відповідача не ініційовано визнання згаданого договору недійсним у судовому порядку, у суду відсутні підстави для застосування наслідків нікчемності правочину. Суд вважає обґрунтованими доводи сторони позивача стосовно того, що [PERSON] тривалий час частково погашала заборгованість, що свідчить про визнання нею даного договору. Варто зазначити, що факт часткового погашення заборгованості відповідачем не спростований стороною відповідача під час розгляду справи. Щодо посилання сторони відповідача на ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» в редакції 22.11.2023 варто зазначити, що відповідно до п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», положення ч. 5 ст. 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» (№3498-ІХ від 22.11.2023), водночас строк дії вищевказаного договору закінчився до набрання сили ЗУ «Про споживче кредитування» в редакції 22.11.2023. За таких обставин, застосування відповідачем при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитним договором відсоткової ставки на рівні 1% є безпідставним. Суду надані належні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача [PERSON] , як боржника, за договором позики №75113694 від 01.09.2021 у визначеному первісним кредитором розмірі (тобто після переходу права вимоги жодні додаткові нарахування позивачем не здійснювалися). Таким чином позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника [PERSON] , а доказів визнання недійсними вказаних вище договорів відступлення прав вимоги, як і доказів того, що їх дійсність оскаржується у судовому порядку стороною відповідача суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення таких договорів. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором позики, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора. Термін повернення позики у повному обсязі настав, а заборгованість за договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано). В порушення умов кредитного договору, а також статтей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за договором позики у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем (як новим кредитором). Беручи до уваги те, що сторона відповідача не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості позивача, як і не надала доказів належного виконання позичальником умов договору позики, суд, перевіривши зазначений розрахунок, вважає його підставним та відхиляє твердження представника відповідача щодо його контррозрахунку. Доводи відзиву та заперечень поданих представником відповідача, а також озвучені нею у судовому засіданні повністю спростовуються дослідженими судом матеріалами справи та не переважають висновків суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постанові від 02.10.2018 у справі №910/18036/17. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відмови в позові. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції №0507190024 від 24.03.2025, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 5). З огляду на викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Водночас пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правничої допомоги №01/07/2024 від 01.07.2024 з протоколом погодження вартості послуг (а.с. 11-12), заявку на надання юридичної допомоги №287 від 01.02.2025 (а.с. 14), витяг з акту №5 про надання правничої допомоги з 28.02.2025 на суму 9000 грн (а.с. 15). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, оскільки позивач скористався допомогою адвоката, а заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, такі висновки знайшли своє підтвердження в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі №275/150/22. Отже, суд не може зменшити витрати на правову допомогу, заявлені в позовній заяві, за власною ініціативою. Стороною відповідача не заявлено клопотання щодо завищення витрат на правову та не доведено неспівмірність таких витрат. Відповідач просить відмовити у стягненні судових витрат у зв`язку із відсутністю доказів перерахування коштів адвокату. Водночас як випливає з розділу 4 Договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги після надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного розрахунку для оплати. Факт надання послуг за договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги, який готується адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога. Акт №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 підписаний сторонами договору №01-07/2024 в матеріалах справи наявний (а.с. 15).

Outcome: approved