Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що згідно кредитного договору №20.09.2023-100000006 від 20.09.2023 року відповідач отримав в ТОВ «Споживчий центр» кредит строком на 140 днів у розмірі 10000 гривень, вказаними коштами відповідач скористався. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався погасити суму кредиту одним платежем в останній день строку на який надається кредит 06.02.2024 року. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, станом на червнь 2025 року заборгованість відповідача за кредитом становить 25499.91 гривень, вказану заборгованість позивач і просить стягнути з відповідача та стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 11.06.2025 року провадження у вказаній справі було відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив у встановлені строки суду не подав. Враховуючи те, що клопотань від учасників справи матеріали справи не містили, а також з огляду на строки розгляду справи, та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд дослідив докази, які були долучені до справи, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. При цьому суд наголошує, що відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК Україниу разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з вищевикладеним, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII\~від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7ст.11Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12Закону України «Про електроннукомерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 12 Закону України «Про електроннукомерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3\~Закону України «Про електронну комерцію»). Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] , укладено кредитний договір №20.09.2023-100000006 від 20.09.2023 року, шляхом направлення пропозиції про укладення кредитного договору, згідно заяви відповідача. Відповідач отримав в ТОВ «Споживчий центр» кредит строком на 140 днів у розмірі 10000 гривень, який було підписано одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти було перераховано на банківський рахунок відповідача №5168-74хх-хххх-0966. Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» станом на час подачі позову до суду заборгованість за кредитним договором становить 25499.91 грн., з яких 10000 грн.\~основний борг, 13999.91 грн відсотки, 1500 грн. комісія. Із змісту ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1ст.1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Щодо стягнення комісії, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5\~статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно умов договору та паспорту споживчого кредиту передбачено комісію 1,5% від суми позову за наданням споживчого кредиту що складає 1500 грн, яка нараховується та обліковується в день видачі кредиту інших комісій передбачених умовами договору не вбачається. Крім того розмір вказаної комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг, що з урахуванням положень ч.5 ст.12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» є нікчемним. Тобто позичальник фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальницею, крім того договором передбачено обліковування комісії в день видачі, іншого не вбачається. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальниці, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії 1500 грн. не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в Постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Суд встановив, що в порушення умов кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених укладеним правочином, на час розгляду справи відповідних доказів сплати боргу не подав, тому є підстави для часткового задоволення позову в розмірі 23999.91 грн., за виключенням суми комісії. Відповідно дост.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які становлять 2281.41 грн. (23999.91х100/25499.91=94.18%, 2422.40х94.18%=2281.41 грн.) та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial