Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

В провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа за позовом представника позивача [PERSON] - адвоката Чубенка Сергія Сергійовича до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності в порядку спадкування за законом. 24.10.2024 представник позивача адвокат Кірпільов С.С. уточнив позовні вимоги та просив суд встановити факт проживання [PERSON] із спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини; визнати [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] народився та виріс в м. Первомайську Луганської області та після першого акту агресії росії в 2014 році на територіях Луганської та Донецької областей, зрозумівши безперспективність свого існування там, починаючи з 28 березня 2017 року переїхав в м. Харків. Оскільки [PERSON] народилась та проживала відносно недалеко в Луганській області (Троїцький район) і була подругою бабусі [PERSON] , останній одразу після прибуття до міста Харкова поселився разом з [PERSON] в двокімнатній квартирі [ADDRESS] . В [PERSON] був син - [PERSON] , який також жив з матір`ю. Згодом позивачем та [PERSON] та її сином було прийняте спільне рішення розширити площу проживання шляхом використання [PERSON] з [PERSON] іншої суміжної квартири, розташованої на одній «площадці»/тамбурі з кв. [ADDRESS] - це квартира [ADDRESS] . Дана квартира [ADDRESS] належала [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] проживали разом, остання не працювала - була пенсіонеркою, а [PERSON] був і є приватним підприємцем, мав стабільний дохід, який витрачав, крім іншого, на сімейні потреби - їжу, одяг, ліки, медичні послуги та інше. В подальшому [PERSON] проживав із своєю дружиною, [PERSON] і її сином - [PERSON] фактично в квартирах [ADDRESS] і [ADDRESS] . [PERSON] фінансово підтримував [PERSON] , допомагав з медичним обслуговуванням, купував їжу, а [PERSON] готувала спільні вечері на всю родину, разом проводили час, гуляли з домашніми тваринами - жили однією сім`єю. [PERSON] був близькою для [PERSON] . Вказані вище обставини тривали більше п`яти років: з березня 2017 року до лютого 2023 року. Протягом цього часу, [INFO] помер [PERSON] в квартирі своєї матері - кв. [ADDRESS] . з того часу ще більше уваги приділяв [PERSON] , в якої сильно погіршилось здоров`я та був постійний стан пригнічення та депресії. Почались загострення хронічних та вікових хвороб. В січні 2023 року стан здоров`я [PERSON] став критично важким. З 23.01.2023 до 01.02.2023 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в інфарктному відділенні КНП «МКЛ № 27» ХМР. Орієнтовно 01-02.02.2023 [PERSON] за її згодою відвіз [PERSON] до будинку літніх людей, де [INFO] [PERSON] померла. 27.06.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Салімовської Марини Миколаївни, де йому стало відомо, що спадкова справа після смерті [PERSON] вже відкрита іншим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лазаревим Віталієм Миколайовичем. Відповідно, [PERSON] було складено нотаріально завірену заяву від 27.06.2023 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Дана заява 04.07.2023 отримана приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лазаревим Віталієм Миколайовичем. Після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті [PERSON] особисто звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лазарева Віталія Миколайовича з питання отримання свідоцтва про право на спадщину. У відповідь позивачем було отримано лист від 16.08.2023 № 57/02-14, в якому повідомлено про ненадання позивачем підстав для закликання його як спадкоємця за законом будь-якої черги після померлої [INFO] [PERSON] . Із відповіді нотаріуса на заяву [PERSON] стало відомо про те, що є ще інша особа, яка вважає себе спадкоємцем після смерті [PERSON] . Таким чином, нотаріусом було відмовлено Позивачу у визнанні його статусу спадкоємця та, відповідно, у будь-яких діях щодо оформлення спадщини, в тому числі у виданні свідоцтва про право на спадщину. Отже, перепонами в оформленні спадкового права позивача і в отриманні ним у спадщину власності [PERSON] є відсутність встановлених юридичних фактів постійного проживання з померлою однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини та, відповідно, невизнання нотаріусом статусу [PERSON] як спадкоємця четвертої черги за законом на підставі ст. 1264 ЦК України. Позивачем було встановлено, що 30 червня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова розпочав за правилами окремого провадження розгляд заяви [PERSON] про встановлення факту проживання заявниці з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.07.2014 до дня смерті останнього - [INFO] . Заяву [PERSON] щодо встановлення факту її проживання з [PERSON] залишено без розгляду ухвалою суду від 27.07.2023 через наявність спору про право та, відповідно, неможливість розгляду вказаного питання в порядку окремого провадження. Також встановлено, що [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова ще із однією заявою в порядку окремого провадження, у якій вона просила встановити факт її проживання разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , з липня 2014 року до дня смерті останньої. Ухвалою суду від 04.04.2024 заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення залишив без розгляду. Таким чином, оскільки [PERSON] і за інформацією отриманою від нотаріуса [PERSON] , і за обставин вказаних вище двох окремих судових проваджень є претендентом на спадщину після смерті [PERSON] та його матері [PERSON] , між [PERSON] та [PERSON] існує спір про спадкові права на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 02.09.2024 позовна заява залишена без руху. 10.09.2024 на виконання ухвали суду надійшов супровідний лист з доказами сплати судового збору у розмірі 8724,40 грн. Ухвалою суду від 12.09.2024 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 11.11.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалами суду від 12.12.2024 відмовлено в прийнятті та повернуто зустрічну позовну заяву від 06.12.2024 [PERSON] до [PERSON] про встановлення юридичного факту постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем, витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України за період з 01.08.2017 по 01.02.2023 відносно [PERSON] . 02.01.2025 до суду надійшла з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла витребувана інформація. 27.01.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення письмових доказів. 27.01.2025 від представника позивача адвоката Кріуліна К.В. надійшли заперечення на клопотання відповідача про долучення письмових доказів. 24.02.2025 від представника відповідача надійшов відзив на заперечення позивача на клопотання відповідача про долучення письмових доказів. Ухвалою від 25.02.2025 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду. 23.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 07.07.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла про визнання позову. У судовому засіданні позивач та його представники у судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили задовольнити. Відповідач у судовому засіданні та її представник підтримали клопотання про визнання позову, відповідач підтвердила добровільність поданої неї заяви та зазначила, що розуміє наслідки визнання позову. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що знають позивача та померлу [PERSON] та її сина [PERSON] , а тому їм добре відомо, що позивач проживав постійно з [PERSON] однією сім?єю до часу відкриття спадщини, доглядав її, допомагав по господарству, стосунки у них були дружні, також зі сторони відповідача судом були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами, заслухавши свідків зі сторони позивача та відповідача, оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, що не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і підлягає задоволенню. Крім визнання позовної заяви відповідачем, судом було досліджені такі письмові докази, подані до позовної заяви стороною позивача, в підтвердження своїх доводів. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1994, яке видане згідно з розпорядженням від 03.02.1994 за реєстровим №7955 квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 61,5 кв. м. на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1., а.с. 23). Відповідно до наданої інформації Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області від 16.04.2024 проведеною перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по Харківській області актових записів про народження відносно [PERSON] та смерть відносно [PERSON] , виявлено наступні актові записи: про народження №647 від 06.06.1965, складений Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відносно [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір?ю якого є [PERSON] про смерть №1170 від 16.01.1997, складений Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відносно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (т. 1, а. с. 29). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.08.2022 [PERSON] , [INFO] , помер у м. Харків 03.08.2022 (т.1, а.с. 12). Померла [PERSON] мала ряд серйозних захворювань серця, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №392 від 01.02.2023 з КНП «МКЛ №27» ХМР (т. 1, а.с. 11). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла у м. Харків [INFO] (т. 1, а. с. 13). На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 27.06.2023 (т. 1, а.с. 15). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно №334693838 від 06.06.2023 [PERSON] належала квартира загальною площею: 39,1 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 9). З інформаційної довідки №72976304 від 27.06.2023 зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла 04 лютого2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В.М. відкрито спадкову справу №70789181 від 15.06.2023 (т. 1, а.с. 14). 27.06.2023 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Лазарева В.М. про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (т. 1, а. с. 16). Згідно з актом про співмешкання осіб за вказаною адресою від 24.07.2023 мешканці будинку [ADDRESS] засвідчили факт про те, що [PERSON] , починаючи з 28.03.2017 та по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично проживав з останньою, а також підтвердили, що [PERSON] протягом цього часу надавав фінансову, фізичну підтримку, здійснював витрати на побутові потреби, оплату комунальних послуг, ліків, медичної допомоги тощо. Після смерті [PERSON] [PERSON] опікувався організаційними питаннями (т. 1, а.с. 10). Листом за вих. №57/02/14 від 16.08.2023 у відповідь на вищевказану заяву [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В.М. повідомлено, що заява [PERSON] про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , надійшла до нотаріальної контори 04.07.2023, була зареєстрована в Книзі обліку та спадкових справ за №58 від 04.07.2023. Після звернення іншого спадкоємця - [PERSON] , 15.06.2023 року була заведена спадкова справа №20/2023 після померлої [INFO] [PERSON] та внесені відомості до Спадкового реєстру за №70789181. Приватний нотаріус зазначив, що позивачем не надані документи, які підтверджують наявність підстав закликання його, як спадкоємця за законом будь-якої черги після смерті [PERSON] (т.1, а.с. 17). Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.07.2023 у справі №641/3642/23, де [PERSON] просила встановити факт її проживання з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.07.2014 до 03.08.2022 у зв`язку з наявністю спору про право залишено без розгляду (т. 1, а.с. 18). Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.04.2024 у справі №641/4181/23, де [PERSON] просила встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з липня 2014 року до 04.02.2023 у зв`язку з наявністю спору про право залишено без розгляду (т. 1, а.с. 19-22). У вищевказаних справах, що перебували у провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова представником позивача подавалися листи щодо інформування суду про суттєві обставини, що унеможливлюють слухання справи у окремому провадженні (т.1, а.с. 33-36). Відповідно до інформаційної довідки про вартість об`єкта оцінки двокімнатна квартира загальною площею 61,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 24.01.2024 складає 509\~080 грн (т.1, а.с. 32). З інформаційної довідки №76523352 від 08.04.2024 зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] року народження спадкова справа не заводилася (т. 1, а.с. 30). Відповідно до положень ч. 1 та 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (відповідно ст. 1218 ЦК України). За життя, спадкодавцем заповіт складений та посвідчений не був, а тому спадкування здійснюється за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу на спадкування за законом мають право особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак у зв`язку з необхідністю підтвердження його проживання однією сім`єю разом зі спадкодавицею не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду. Вказана обставина стверджується копією відповіді на заяву [PERSON] від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Лазарева В.М. від 16.08.2023. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: «При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до 01.01.2004. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину в порядку ст. 1264 ЦК України. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Наявними в справі доказами та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , що була зареєстрована: [ADDRESS] , яка померла [INFO] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При таких обставинах, зокрема, враховуючи визнання позову відповідачем, яка заявила у судовому засіданні про добровільність своєї заяви, суд вважає, що встановлення факту постійного проживання та визнання спадкоємцем четвертої черги, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для позивача юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні позовної заяви, судом не встановлено. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява N 4909/04). На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: approved