Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона [PERSON] , її чоловік - [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] , є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. На даний час заявник має намір оформити на свою частину квартири заповіт. Однак нотаріально оформити заповіт неможливо через допущену орфографічну помилку при зазначенні прізвища власників квартири у свідоцтві про право власності на житло. Так, в свідоцтві про право власності на житло помилково зазначено прізвище [PERSON] / [PERSON] . Зазначені обставини змусили заявника звернутися до суду. В судове засідання заявник та заінтересовані особи не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого 09.01.2003 року Катеринопільським РВ УМВС України у Черкаській області, прізвище заявника значиться « [PERSON] » (а.с. 2). Згідно відомостей свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1993 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що таких доказів є достатньо. В судовому засіданні встановлено факт наявності розбіжностей в написанні прізвища заявника у паспорті громадянина України та у свідоцтва про право власності на житло. Факт належності вказаного свідоцтва заявнику сумніву у суду не викликає. В той же час, заявник, просить встановити факт належності вказаного свідоцтва заінтересованим особам: чоловіку [PERSON] , сину [PERSON] та дочці [PERSON] . Слід зазначити, що предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа\~власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей\~45,\~46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Слід зазначити, що при розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах». Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки, у зв`язку з розбіжностями у зазначених вище документах прізвища не дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право як власника майна на нотаріальне оформлення заповіту. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та визнає встановленим факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] , що видане 24.09.1993 року на ім`я ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Разом з\~тим,\~суд відмовляє\~в задоволенні\~вимог щодо\~встановлення належності\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~від 29.09.1993\~року [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] , оскільки вказані особи до суду із заявою про встановлення факту не зверталися та, відповідно, в матеріалах справи відсутні належні докази. Судові витрати у справах окремого провадження розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial