Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Гайворонський відділ державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах Позов мотивовано тим, що 01.01.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі, приблизно на початку березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] виникли непорозуміння, у зв`язку із чим сторони посварилися, та відповідачка з сином поїхала на пару тижнів до своєї матері. 11.03.2014 року [PERSON] подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 27.03.2014 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області видано рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно, починаючи з 11.03.2014 року до повноліття дитини. Однак, вже на час проголошення рішення [PERSON] та [PERSON] примирилися та продовжили жити однією сім`єю як чоловік та дружина. [PERSON] не переставав виховувати дитину та утримувати усю сім`ю. Тому відповідачка не отримувала в суді та не подавала до ДВС виконавчий лист про примусове виконання рішення суду. Позивач та відповідачка продовжували проживати разом однією сім`єю та спільно виховувати дітей. [INFO] в них народилася друга дитина - [PERSON] , яку також батько та мати виховували та утримували разом, проживаючи однією сім`єю. Приблизно в середині липня 2024 року позивач та відповідач посварилися та відповідачка переїхала проживати разом із дітьми за адресою: [ADDRESS] , де і проживає на даний час. З того часу між ними примирення не було. 18.09.2024 року відповідачка звернулася до Гайворонського районного суду із позовною заявою про стягнення аліментів на другу дитину [PERSON] , [INFO] . 02.10.2024 року відповідно до рішення Гайворонського районного суду, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 17.10.2024 року Гайворонським районним судом проголошено рішення у справ №385/1367/24, відповідно до якого суд вирішив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно до повноліття дитини. Стягування розпочати з 18.09.2024 року. 23.09.2024 року Гайворонським районним судом у справі №385/499/14-ц, за заявою [PERSON] , винесена ухвала про видачу дублікату виконавчого листа у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . 09.10.2024 року, за виконавчим листом від 09.10.2024 у справі №385/499/14 та заяви [PERSON] , Гайворонським відділом ДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №76258510, відповідно до якого почалося примусове стягнення коштів з позивача в рахунок аліментів. Позивач не відмовляється платити аліменти на своїх дітей та надавати їм фінансову допомогу, що він і продовжує робити регулярно та помісячно. Однак, у вказаному виконавчому провадженні ДВС почала стягувати кошти починаючи з листопада 2014 року. Станом на 03.02.2025 року сукупний розмір заборгованості склав 197100,24 грн. Позивач категорично з цим не згоден, оскільки з часу реєстрації шлюбу 01.01.2012 до липня 2024 року проживав з відповідачкою однією сім`єю, як чоловік і дружина, повністю фінансово утримував дітей та дружину. Подружжя [PERSON] та [PERSON] з дня одруження проживали однією сім`єю та виховували 2-х дітей - [PERSON] (2012 року народження) і [PERSON] (2015 року народження). Однак, в другій половині липня 2024 року [PERSON] з дітьми змінила місце проживання. Після того, як відповідачка в липні 2024 року переїхала проживати з дітьми окремо, позивач щомісячно платить аліменти на обох дітей. Та вважає, що нарахування суми заборгованості по сплаті аліментів за період з листопада 2014 року по липень 2024 року є незаконним та несправедливим. Тому позивач вирішив звернутися до суду для захисту свої прав. Вважає, що такі обставини як проживання дитини разом з батьком у період часу з листопада 2014 року по липень 2025 року, за який нарахована заборгованість по сплаті аліментам, утримання в цей період батьком своїх дітей, виховання дітей, добровільне виконання батьківських обов`язків за період спільного проживання з дитиною, є обставинами, що мають істотне значення і які можуть бути підставою для звільнення від заборгованості зі сплати аліментів. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.04.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2025 року витребувано в Головного управління ДПС у Кіровоградській області інформацію (довідку) про доходи [PERSON] , за період з 01.01.2012 року по 31.07.2024 року. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2025 року витребувано в Гайворонського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), належним чином завірену копію виконавчого провадження №76258510 відносно [PERSON] . Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав зазначених у ньому. Позивач вказав, що з 2014 року по 2024 року проживав однією сім`єю з відповідачем по справі. В цей період працював в різних місцях, але не офіційно. Зароблені гроші йшли на утримання сім`ї. У 2016 році їздив на заробітки в Польщу, зароблені кошти передавав дружині на утримання сім`ї. Стосунки в сім`ї були добрі. Всі кошти в сім`ї були спільні. З 2014 року відповідач по справі не вказувала на необхідності сплати аліментів на сина. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в ньому повністю. [PERSON] пояснила, що позивач офіційно не працював, кошти на утримання сім`ї не надавав. Аліменти на утримання сина не сплачував. [PERSON] офіційно працювала та утримувала сім`ю, також фінансово допомагали батьки відповідачки. За період з 2014 по 2024 рік позивач та відповідач не завжди проживали разом. Коли позивач працював, то зароблені кошти витрачав тільки на себе. Вказала, що [PERSON] дійсно працював в Польщі, але зароблені ним кошти витратились на погашення заборгованості за кредитною карткою. Коли [PERSON] працював в таксі то зароблені кошти витрачав на себе. Позивач інколи купував продукти харчування. Виконавчий лист на стягнення аліментів на неповнолітнього сина отримала в 2014 році. Подала такий виконавчий лист до примусового виконання лише у 2024 році, так як не потребувала фінансової допомоги на утримання сина. Представник Гайворонського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився. До суду подав клопотання в якому просив розгляд справи здійснювати без їхнього представника та вирішити питання по заяві на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що відповідачка [PERSON] є його племінницею. Вказав, що мати відповідачки в розмовах вказувала, що чоловік [PERSON] . [PERSON] ніде не працює. Вся допомога сім`ї [PERSON] надавалась батьками відповідачки [PERSON] , надавали продукти харчування та купували одяг внукам. Вказав, що позивач на декілька місяців їздив на заробітки до Польщі. [PERSON] періодично жила у своїх батьків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що їй не відомо чи з 2014 року по 2024 рік позивач надавав кошти на утримання сина. Вказала, що [PERSON] завжди працювала. Були певні періоди коли відповідачка проживала у своїх батьків, окремо від позивача. Батьки [PERSON] завжди допомагали утримувати дітей позивача та відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що діти [PERSON] та [PERSON] на канікулах знаходились у бабусі, матері відповідачки. Батьки [PERSON] фінансово допомагали дочці та її дітям. Інколи позивач та відповідач не проживали разом. Свідок жодного разу в гостях у позивача та відповідача не була присутня. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що часто [PERSON] проживала в будинку матері сама, без чоловіка. В приватних розмовах відповідач [PERSON] вказувала свідкові, що бракує грошей на проживання. Вказала, що позивач інколи працював. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є колегою [PERSON] .. Вказала, що часто у відповідачки не було коштів на проживання. Сім`ї позивача та відповідача фінансово допомагала матір [PERSON] . Щодо фінансування дітей позивача та відповідача їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є двоюрідним братом позивача, а також хрещеним батьком сина позивача та відповідача. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю та перебували у шлюбі з 2012 року по липень 2024 року. Позивач [PERSON] в цей час працював офіційно та не офіційно в різних містах, а саме: Гайворон, [PERSON] , Одеса та їздив на заробітки до Польщі. Позивач та відповідач працювали та утримували сім`ю спільно. Свідок періодично був вдома у позивача та відповідача, разом святкували свята та дні народження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що позивача знає з 2007 року. Близько двох років разом працювали в службі таксі. Позивач працював у місті Одеса та їздив на заробітки до Польщі. Вказав, що позивач та відповідач проживали разом та мають двох спільних дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що знає позивача близько 5-7 років. Відомо, що [PERSON] одружений та має дітей з якими спільно проживав. Позивач фінансово забезпечував сім`ю. Відносини у позивача та відповідача були як в чоловіка та жінки. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, свідків. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.03.2014, права №385/499/14 стягнуто з [PERSON] , 1982 року народження, уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, аліменти на користь [PERSON] на утримання сина: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно, починаючи з 11.03.2014 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.23). Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2024, права №385/499/14-ц видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 385/499/14-ц за позовом [PERSON] \~до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину (а.с. 22). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2024, справа №385/1142/24 розірвано шлюб, поміж [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 79 (а.с. 20). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2024, права №385/1367/24 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Гайворон, Кіровоградської області, аліменти на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] (а.с.21). 09.10.2024 року [PERSON] подала до державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про прийняття на виконання виконавчого листа №385/499/14-ц від 09.10.2024 року, про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь (а.с. 26). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2024 року ВП №76258510 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №385/499/14-ц від 27.03.2014 року, який виданий 09.10.2024 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно, починаючи з 11.03.2014 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.27). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 30.12.2024 року, складеного комісією у складі: Запорожець А.З. депутата Гайворонської міської ради, [PERSON] жителя будинку [ADDRESS] , [PERSON] - жителя будинку [ADDRESS] встановлено, що гр. [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . В 2011 році гр. [PERSON] одружився. Подружжя: [PERSON] та [PERSON] (1991 року народження) з дня одруження проживали однією сімєю і виховували двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] ( [INFO] ), доньку [PERSON] (2015 р.н.). однак в другій половині липня місяця 2024 р. гр. [PERSON] з дітьми змінила місце проживання (а.с.34). Згідно Довідки №1275 з реєстру територіальної громади про місце реєстрації особи станом на 24.12.2024 р. [PERSON] з 11.08.2012 по 24.10.2024 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35). З Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру Загальнообов`язкового державного соціального страхування, Форма ОК-7 вбачається, що [PERSON] з 2011 року по 2025 рік отримувала доходи (а.с. 72-73). Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] [PERSON] з 31.07.2015 року по 06.08.2015 року працював у ФОП [PERSON] , з 14.08.2015 року по 20.05.2016 року працював у [PERSON] (а.с.108-109). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП 76258510 боржник: [PERSON] станом на 01.11.2024 року має сукупний розмір заборгованості в розмірі 197\~100,99 грн. (а.с. 111- 115). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору [PERSON] отримав дохід: в 4 кварталі 2014 року 2043,09 грн, 1 квартал 2015 2703,17 грн., 2 квартал 2015 2720,99 грн., 3 квартал 2015 3370,05 грн., 4 квартал 2015 4200 грн., 1 квартал 2016 4410 грн., 2 квартал 2016 2496,27 грн., 4 квартал 2017 2383,87 грн., 4 квартал 2020 6651,43 грн., лютий 2024 135 грн., липень 2024 300 грн. (а.с 134-137). Норми права та мотиви їх застосування. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 2011 року, шлюб було розірвано рішенням суду 02.10.2024 року (а.с.20). [PERSON] , [PERSON] проживали однією сім`єю спільно з своїми малолітніми дітьми ( [PERSON] 2012 р.н. та [PERSON] 2015 р.н.) в [ADDRESS] до липня 2024 року. Тобто, неповнолітній [PERSON] , 2012 року народження, з листопада 2012 року по липень 2024 року проживав разом з обома батьками батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Наявні матеріали справа в своїй сукупності свідчать про те, що дитина [PERSON] , 2012 року народження, проживала, спільно з позивачем та відповідачем по липень 2024 року. Враховуючи, що малолітній [PERSON] , 2012 року народження, з листопада 2012 року по липень 2024 року, проживав як з батьком так із матір`ю, які спільно утримували неповнолітнього сина в позивача був відсутній обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина. Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] звернулась до Державної виконавчої служби з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №385/499/14-ц від 27.03.2014 року, який виданий 09.10.2024 року, лише 09.10.2024 року, після спливу 10 років після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. За таких підстав позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved