Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 79517 грн. 45 коп., моральну шкоду в розмірі 25000 грн., вартість транспортування евакуатором автомобіля з місця ДТП в сумі 4000 грн., витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 8000 грн. та судові витрати, які складаються з витрат на професійну правову допомогу в сумі 9000 грн. та витрат зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. В обґрунтування позову покликається на те, що 26.12.2024 о 12 год. 00 хв. в м. Городок на вул. Львівська, 597 Львівської області [PERSON] керував транспортним засобом марки «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. [NUMBER] , та в порушення ПДР України, здійснюючи поворот ліворуч, не дотримався безпечної швидкості та інтервалу, внаслідо чого вчинив зіткнення з належним йому автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 22.01.2025 [PERSON] визнано винуватим у вчиннені вказаного правопорушення. Згідно з висновком експерта-товарознавця № 5 від 16.01.2025 вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , складає 629543 грн. 89 коп., ринкова вартість цього автомобіля до моменту пошкодження в ДТП становить 310506 грн. 44 коп.. Також експертом визначено залишкову вартість вказаного автомобіля після ДТП, що становить 73588 грн. 89 коп.. Враховуючи, що залишки автомобіля він бажає залишити собі, вартість матеріального збитку становить 236917 грн. 45 коп. (310506.44-73588.89 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК "ПЗУ Україна", після настання страхового випадку страховиком було виплачено йому матеріальну шкоду в сумі 157400 грн. З врахуванням наведеного вказує, що з відповідача підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром завданої шкоди та розміром страхового відшкодування, яка становить 79517 грн. 45 коп. (236917.45-157400). Крім цього ним були понесені витрати в сумі 4000 грн. за транспортування евакуатором автомобіля до місця проведення судової експертизи. Внаслідок пошкодження його майна йому також була спричинена моральна шкода, повне знищення його автомобіля порушило його нормальні життєві зв`язки, потягнуло додаткові матеріальні затрати, стало джерелом негативних емоцій, вплинуло на реалізацію його намірів та ділових стосунків. З грудня 2024 року він не може користуватися автомобілем, відтак обмежений у вирішенні побутових питань. Він проживає в с. Керниця Львівського району, для вирішення більшості питань йому потрібно їхати в м. Городок Львівської області, а для цього він змушений шукати знайомих з автомобілем, користуватися послугами таксі тощо, що призводить до значних матеріальних затрат. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування шкоди, свідомо ігнорує його, не відповідає на телефонні дзвінки, чим завдає йому душевних страждань. Після ДТП він відчуває неспокій, тривожність, часто у нього виникають думки щодо повторення такої ситуації, що негативно впливає на його фізичних та психічний стан. Крім цього в момент ДТП він зазнав сильного страху та переживання за малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка була в його автомобілі та отримала легкі тілесні ушкодження. На сьогодні дочка боїться їздити в транспорті, буває, що відмовляється їхати, під час їзди в автомобілі в неї може початися істерика, бо вона боїться автомобілів, які їдуть назустріч. Через необхідність їздити до експерта, в страхову, до адвоката порушився усталений спосіб його життя, він став роздратований, постійні турботи і переживання, щоденні думки та спогади про наслідки ДТП носять психотравмуючий характер. Спричинену йому моральну шкоду оцінює в 25000 грн. Крім цього він поніс витрати за проведення експертизи в сумі 8000 грн., витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 9000 грн. та витрати на сплату судову збору, які також підлягають стягненню з [PERSON] . Згідно поданого відзиву на позов відповідач повністю заперечує заявлені позовні вимоги з наступних підстав. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК України). Таких підтверджуючих документів за фактом оплати проведеного ремонту позивачем суду не надано, відповідно автомобіль позивача не відремонтований, а значить і доказів понесення матеріальних збитків у позивача немає. Відповідач готовий полагодити автомобіль позивача і тим самим закрити проблему, про що неодноразово говорив позивачу, однак останній не бажає прислухатися до прохань та пропозицій відповідача. Щодо відшкодування витрат за транспортування евакуатором автомобіля позивача з місця його проживання до експерта зазначає, що в ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено можливість відшкодування витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП чи до місця здійснення ремонту на території України, а не з місця проживання особи до місця проведення експертизи, відтак такі витрати не можуть трактуватися як вимушені і стягуватися з відповідача. З приводу витрат на професійну правову допомогу вказує, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів понесення таких витрат, крім того на стягненні таких витрат не наполягає і відповідач. Просить також відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з нього моральної шкоди, оскільки посилання позивача на ті незручності., які вказані у позові, що створюють для нього душевні страждання, не підтверджуються будь-якими документальними розрахунками, з яким би вбачалася сума в 25000 грн. У рішеннях ЄСзПЛ зазначається, що сам факт відшкодування матеріальних збитків є достатнім для задоволення моральної шкоди. Як вже раніше було зазначено, страховик виплатив повну суму, яку вимагав позивач, без будь яких затримок у стислий термін, сам факт наступної переоцінки своїх вимог позивачем не може бути підставою для їх задоволення. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с.130). Судом встановлено, що 26.12.2024 о 12.00 год. в м. Городок на вул. Львівська, 597 Львівської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. [NUMBER] , порушив п. 12.1 ПДР України, а саме здійснюючи поворот ліворуч, не дотримався безпечної швидкості та інтервалу, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , при цьому обидва автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.9). Постановою судді Городоцького районного суду Львівської області у справі № 441/29/25 від 22.01.2025 [PERSON] визнано винуватим у вчиннені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.9). Автомобіль марки «Volkswagen\~Passat»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 13.05.2021 належить на праві власності [PERSON] (а.с.10). Висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 5 від 16.01.2025 встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat Variant 1,6 TDi 5dr 5MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження 26.12.2024 року. В цінах станом на день його огляду 14.01.2025, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з. ні без ПДВ) становить 629543 грн. 89 коп., ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat Variant 1,6 TDi 5dr 5MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , на 26.12.2024 року до моменту пошкодження становить 310506 грн. 44 коп., вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat Variant 1,6 TDi 5dr 5MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження 26.12.2024 року, в цінах станом на день його огляду 14.01.2025 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 236917.45 грн., вартість автомобіля «Volkswagen Passat Variant 1,6 TDi 5dr 5MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , внаслідок ДТП 26.12.2024 року у пошкодженому стані становить 73588.99 грн. (а.с.12-67). Страховим актом № 51784/1 від 30.12.2024 розраховано суму страхового відшкодування для ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за страховим випадком, який мав місце 26.12.2024 за участю застрахованого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», р.н. [NUMBER] , в сумі 157400 грн. (а.с.73), на виплату цієї суми страховиком видано розпорядження № 51784/1/1 (а.с.74) і виплата такого відшкодування сторонами не оспорюється. Згідно листа-відповіді КНП «Городоцька центральна лікарня» № 349 від 02.04.2025 неповнолітня [PERSON] , [INFO] , поступила в медичний заклад 26.12.2024 амбулаторно після ДТП, їй встановлено діагноз: забій, садно лівої щоки, госпіталізація до стаціонару не проводилася, рекомендовано амбулаторне лікування (а.с.76). Договором № 14 про виконання судової експертизи від 14.01.2025, укладеного між позивачем та ТзОВ «Експертиза», та квитанцією до платіжної інструкції від 14.01.2025 підтверджується оплата [PERSON] вартості експертизи в сумі 8000 грн. (а.с.67-68). Квитанцією технічної допомоги ФОП [PERSON] від 14.01.2025 підтверджується вартість транспортування автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] , з с. Керниця Львівського району до м. Львова на вул. Промислову, 52б в сумі 4000 грн. (а.с.69-71). Відповідно до ч.1, 2 ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно із ст.1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення Цивільного кодексу\~України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним\~правилом відповідальність\~за шкоду\~несе боржник\~-\~особа,\~яка завдала\~шкоди.\~Якщо шкода\~завдана джерелом\~підвищеної небезпеки\~(зокрема,\~діяльністю щодо\~використання,\~зберігання та\~утримання транспортного\~засобу),\~така шкода\~відшкодовується володільцем\~джерела підвищеної\~небезпеки -\~особою,\~яка на\~відповідній правовій\~підставі (право\~власності,\~інше речове\~право,\~договір підряду,\~оренди тощо)\~володіє транспортним\~засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно із ст.999\~ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV(ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5). Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IVнастання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в Законі №1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до ст.29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Відповідно до п.1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Крім того, як передбачено ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Відповідно до п.п. 4-7,11,16,17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Страховик винної у ДТП особи відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом, в межах сум, зазначених у полісі, а різницю - особа, яка завдала збитків. Такий висновок зробив ВСУ в постанові № 914/1319/16. Як встановлено у постанові Верховного суду у справі №522/15636/16-ц від 11.12.2019, правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплачених страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 у справі № 6-691цс15). Відповідно до п.22.1 ст.22\~Закону «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик, в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливо за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також в випадку, коли страховик має право регресу до особи, застрахував свою відповідальність. Згідно із ст.\~29\~Закону «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У пункті 30.1 статті 30 вищевказаного Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону, якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до\~ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, з урахуванням встановлених обставин та вказаних вимог Закону, за умови, що залишки пошкодженого в ДТП автомобіля залишаються у позивача і страховою виплачено страхове відшкодування з урахуванням франшизи в сумі 157400 грн., розмір завданої позивачу майнової шкоди, який на сьогодні не відшкодований, становить 79517.45 грн. ( 236917.45 грн.-157400 грн.) і такий підлягає стягненню з відповідача на підставі вище цитованої ст.1194 ЦК України. При цьому не заслуговують на увагу заперечення проти позову представника відповідача в тій частині, що позивачем не долучено до матеріалів справи доказів ремонту пошкодженого автомобіля, а відтак неможливо визначити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, оскільки збитками в розумінні положень ст.22 ЦК України є не лише втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підтвердження розміру матеріального збитку, заподіяного позивачу, останнім було надано висновок експерта № 5 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 16.01.2025, який суд вважає належним та допустимим доказом у справі і який підтверджує наведені у позовній заяві обставини. Твердження представника відповідача про те, що відповідач добровільно готовий полагодити автомобіль позивача і тим самим закрити проблему, на висновки суду не впливає, оскільки згідно вимог ст.1192 ЦК України суд застосовує спосіб захисту за вибором потерпілого, а не винуватця ДТП. Крім цього підлягають також стягненню з відповідача в користь позивача 4000 грн. витрат, понесених за транспортування евакуатором автомобіля до місця проведення судової експертизи, оскільки такі також є збитками в розумінні вимог ЦК України, та 8000 грн. витрат за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Відсутність у спеціальному законі норми, яка б передбачала можливість відшкодування страховиком витрат на транспортування пошкодженого транспортного засобу саме з місця проживання потерпілого до місця проведення експертизи, на висновки суду не впливає, потерпілий вимушено поніс ці витрати у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу винуватцем ДТП [PERSON] . Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ДТП, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2, 5\~ст.1187 ЦК України\~шкода,\~\~ завдана\~\~ джерелом\~\~ підвищеної\~\~\~\~ небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє\~\~ транспортним\~\~ засобом,\~\~ механізмом,\~\~ іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктами 2, 3-4, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"\~із змінами, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.\~\~ Відповідно до роз`яснення\~постанови пленуму Верховного Суду України\~\~від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)»\~із змінами, відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати\~\~немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.\~\~\~ Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З заявленого цивільного позову вбачається, що внаслідок вчинення [PERSON] ДТП потерпілому [PERSON] були заподіяні душевні страждання, пов`язані із повним знищенням належного йому автомобіля і необхідністю у зв`язку з цим зміни свого звичайного життєвого укладу. [PERSON] змушений нести додаткові матеріальні витрати на таксі чи користування чужими транспортними засобами для врегулювання побутових питань, поведінка відповідача, який ігнорує його та не бажає добровільно відшкодувати спричинену матеріальну шкоду, лише посилюють ці страждання, після ДТП він відчуває неспокій, тривожність, боїться повторення ситуації тощо. Крім цього в момент ДТП він відчував сильне душевне хвилювання через стан своєї малолітньої дочки [PERSON] , 2016 р.н., яка в момент ДТП знаходилася в автомобілі і отримала легкі тілесні ушкодження. Беручи до уваги характер та обсяг моральних страждань [PERSON] , неможливість у короткий час налагодити свій звичний життєвий уклад через повне знищення транспортного засобу, часу, необхідного для відновлення такого укладу, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. З приводу відшкодування судових витрат суд дійшов наступних висновків. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., відтак у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача в користь позивача слід стягнути 2306 грн. 52 коп. такого. За змістом частин другої, третьої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої-шостої цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У справі, яка розглядається, правнича допомога надавалась позивачу на підставі ордеру про надання правової допомоги б/н від 15.04.2025 (а.с.79). До матеріалів справи долучено розрахунок від 11.04.2025 витрат при наданні правової допомоги у цій цивільній справі, згідно з яким адвокатом виконано наступні роботи: підготовка позовної заяви (5000 грн.), консультації та оформлення документів для суду (1000 грн.), представництво в суді (три судових засідання) (3000 грн.) (а.с.80), а також Акт виконаних робіт до розрахунку № 1 від 11.04.2025 із аналогічним переліком виконаних адвокатом робіт (а.с.81). Вартість витрат на професійну правничу допомогу в загальному становить 9000 грн. Представник відповідача заперечив проти обрахованого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представником позивача не долучено до справи платіжних документів, які б підтвердили факт понесення позивачем таких витрат. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). З огляду на наведене суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на відсутність платіжних документів про перерахунок позивачем адвокату вартості наданих правових послуг як на підставу для відмови у стягненні таких з відповідача. У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Застосовуючи таку практику у межах цієї справи, суд вважає що критерій реальності адвокатських послуг та критерій розумності їхнього розміру у даній справі дотримані в повній мірі. Так, характер спірних правовідносин свідчить про певну складність таких, у звязку з чим справа розглядалася у загальному позовному провадженні. Позовні вимоги обґрунтовані в повній мірі, представником позивача вивчалася як велика кількість законодавчих актів, так і судова практика у подібних правовідносинах. З урахуванням таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, а також беручи до уваги, що представництво інтересів клієнта в суді представником позивача не здійснювалося, оскільки розгляд справи відбувався у відсутності представників, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Outcome: partial