Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 19 травня 2025 року адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до відповідача Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що рідною сестрою та спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] (відповідно до ст. 530 ЦК УРСР), яка проживала разом із нею до дня її смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] фактично прийняла спадщину після [PERSON] , оскільки на момент її смерті проживала з нею за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки разом із онуком Позивачем [PERSON] до смерті [PERSON] утримували її, доглядали за її будинком у [ADDRESS] та опікувалися іншим її майном, також вони здійснили поховання померлої. На момент смерті [PERSON] у її власності перебувала земельна ділянка, загальною площею 2,38 га, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №044013 від 27.12.1999. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла її сестра [PERSON] , однак не звернулася за оформленням своїх спадкових прав та померла [INFO] . (Зареєстрованих інших осіб разом із [PERSON] не було). Як видно з витягу зі спадкового реєстру, після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, спадщину не прийняв ніхто. Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, зареєстрованим за №35, та після її смерті звернувся в нотаріальну контору та оформив свої спадкові права на належне [PERSON] майно, яке було охоплене заповітом №35. Так, Позивач має право успадкувати і інше майно, яке належало [PERSON] на день її смерті, а саме земельну ділянку, успадковану від [PERSON] , за оформленням спадкових прав на яку [PERSON] не звернулася. З огляду на вищезазначене позивач не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушена звернутися з цим позовом до суду (а.с.3-18). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 22 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання (а.с.1-2). Суд своєю ухвалою від 11 червня 2025 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.141). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Просив допитати свідка [PERSON] у судовому засіданні, інший свідок помер. Представник відповідача Радехівської міської ради в судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду (а.с.112). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] померла [PERSON] у віці 81 рік у с. Забава Радехівського району Львівської області, про що 03.01.2001 Виконкомом Бишівської сільської ради Радехівського району Львівської області складено відповідний актовий запис №2, що видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №00043091284 від 12.01.2024 (а.с.46). Після смерті Спадкодавця [PERSON] залишилася спадщина, а саме земельна ділянка, площею 2,38 га, розташована на території Бишівської сільської ради, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №044013, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3482 від 27.12.1999 (а.с.50-53). Як видно з Висновку про вартість об`єкта оцінки, а саме земельної ділянки, загальною площею 2,38 га, що розташована за адресою: Львівська обл., Радехівський р., Бишівська сільська рада, виконаного 20.09.2024 року оцінювачем [PERSON] , ринкова вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ: 160 821 (сто шiстдесят тисяч вiсiмсот двадцять одна) гривня 00 копiйок (а.с.20-40). Згідно з довідкою, виданої В.о. старости сіл Бишів, Забава, Ордів, Торки, Радехівського району, Львівської області від 28.07.2023 року №182 померла [PERSON] по день смерті [INFO] була зареєстрована в [ADDRESS] одна (а.с.54). Через свій похилий вік [PERSON] , 1918 року народження, та у зв`язку з тим, що вона була самотньою людиною, до дня смерті [INFO] вона постійно проживала без реєстрації в [ADDRESS] . На день її смерті [INFO] , за вищевказаною адресою була зареєстрована її рідна сестра [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (онук [PERSON] ). Вказані особи до дня смерті доглядали [PERSON] та здійснили її поховання, що видно з Довідки № 203 від 03.06.2024 (а.с.55). Окрім того, з Довідки №219 від 26.07.2023, виданої Сокальською міською радою Червоноградського району Львівської області видно, що Позивач [PERSON] дійсно доглядав до дня смерті [INFO] і похоронив [PERSON] на кладовищі в с. Переспа Червоноградського району, Львівської області (а.с.57). Окрім зазначених довідок, факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] є рідними сестрами по батьку (батько [PERSON] ) та факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном підтвердила свідок [PERSON] , не довіряти показам якої немає підстав ( а. с. 144) [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. Як видно зі Свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] , виданого 27.03.1975 (а.с.87), [PERSON] народилася [INFO] у с. Переспа Сокальського району Львівської області, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 30.12.1949 зроблено відповідний запис №1420, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.87). 24.12.1963 [PERSON] одружилася з [PERSON] , про що в Книзі записів актів громадянського стану про шлюб 24.12.1963 зроблено відповідний запис за №13, що видно зі Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого Переспівською сільською радою Сокальського району Львівської області 24.12.1963 (а.с.88). Прізвище [PERSON] після укладення шлюбу [PERSON] . Не отримавши відомостей про народження [PERSON] у відділі ДРАЦС, Позивач звернувся із заявою до Центрального державного історичного архіву України м. Львів (надалі ЦДІАЛ) із запитом про надання відомостей про народження останньої. Із відповіді ЦДІАЛ №Н-49 від 10.06.2024 (а.с.) видно, що у метричній книзі греко-католицької парафії с. Переспа, повіт [PERSON] із записами про народження за 1876-1877, 1897-1898, 1902-1908, 1919, 1922-1923, 1933-1938 рр. та у фонді 618 «Римо-католицька митрополича консисторія, м. Львів», у метричній книзі римо-католицької парафії м-ка [PERSON] (до якої належала римокатолицька громада с. Переспа) повіт [PERSON] із записами про народження за 1919-1929 рр., інформації про народження [PERSON] , [INFO] не виявлено (а.с.58). Дошлюбне прізвище [PERSON] [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00045286497 від 30.05.2024 (а.с.41-42). Саме з витягу видно що 10.07.1954 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Переспівською сільською радою Сокальського району. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Окрім того Позивач надає також фото, на якому [PERSON] та [PERSON] поряд стоять разом на весіллі у позашлюбної дочки чоловіка [PERSON] (а.с.101). Разом із тим, як видно з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76671720 від 18.04.2024 (а.с.43), після смерті Спадкодавця [PERSON] [INFO] у Спадковому реєстрі інформація відсутня, тобто спадкова справа після її смерті не відкривалася та спадщину ніхто юридично не прийняв (тобто сестра [PERSON] чи інші особи за оформленням спадкових прав після смерті [PERSON] не зверталися). [PERSON] померла [INFO] , у віці 83 років, в селі Переспа, Сокальського району, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за №14, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Переспівською сільською радою Сокальського району 19.07.2004 (а.с.95). Як видно із Довідки №204 від 03.06.2024, виданої Сокальською міською радою Львівської області (а.с.56), [PERSON] , 1918 року народження, до дня смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом із нею був зареєстрований її онук [PERSON] , [INFO] . Виконком Переспівської сільської ради Сокальського району Львівської області 24.03.2004 року посвідчував заповіт від імені гр. [PERSON] , який зареєстрований у реєстрі за №35. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Як видно із Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76671758 від 18.04.2024, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області була відкрита спадкова справа №50911713 (номер у нотаріуса 135) від 23.03.2011 (а.с.44-45). Із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2011 №1-340, на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Переспівської сільської ради Сокальського району Львівської області 24.03.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №35, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна гр. [PERSON] , 1921 року народження, яка померла [INFO] є гр. [PERSON] , [INFO] (а.с.92). Позивач [PERSON] народився [INFO] у с. Переспа, Сокальського району, Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 06.01.1968 зроблено відповідний запис за №2, що видно із Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Переспівською Сільською радою Сокальського району Львівської області 06.01.1968 (а.с.94). У відомостях про батьків зазначено: батько: [PERSON] ; мати: [PERSON] . Батько Позивача [PERSON] 1940 року народження помер [INFO] у віці 69 років у с. Переспа Сокальського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації смертей 28.09.2009 зроблено відповідний актовий запис №17, що видно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.09.2009 Переспівською сільською радою Сокальського району Львівської області (а.с.93). Мати позивача [PERSON] [INFO] , померла [INFO] у віці 72 роки, про що 02.11.2018 складено відповідний актовий запис №09, що вбачається зі свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 02.11.2018, виданого Виконавчим комітетом Переспівської сільської ради Сокальського району, Львівської області (а.с.97). Батько Позивача [PERSON] є сином [PERSON] , відповідно Позивач [PERSON] є онуком [PERSON] . Документи про народження [PERSON] втрачено, разом з тим, встановлення зв`язку між [PERSON] та [PERSON] не є суттєвим, оскільки Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Окрім того, [PERSON] після смерті своєї матері не звертався за оформленням своїх спадкових прав на спадкове майно та помер. Отже, рідною сестрою та спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] (відповідно до ст. 530 ЦК УРСР), яка проживала разом із нею до дня її смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] фактично прийняла спадщину після [PERSON] , оскільки на момент її смерті проживала з нею за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки разом із онуком Позивачем [PERSON] до смерті [PERSON] утримували її, доглядали за її будинком у [ADDRESS] та опікувалися іншим її майном, також вони здійснили поховання померлої. На момент смерті [PERSON] у її власності перебувала земельна ділянка, загальною площею 2,38 га, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №044013 від 27.12.1999. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла її сестра [PERSON] , однак не звернулася за оформленням своїх спадкових прав та померла [INFO] . (Зареєстрованих інших осіб разом із [PERSON] не було). Як видно з витягу зі спадкового реєстру, після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, спадщину не прийняв ніхто. Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, зареєстрованим за №35, та після її смерті звернувся в нотаріальну контору та оформив свої спадкові права на належне [PERSON] майно, яке було охоплене заповітом №35. Так, Позивач має право успадкувати і інше майно, яке належало [PERSON] на день її смерті, а саме земельну ділянку, успадковану від [PERSON] , за оформленням спадкових прав на яку [PERSON] не звернулася. 28.08.2024 Позивач звернувся до Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на цілу частину спадкового майна, - а саме на земельну ділянку, площею 2, 3800 га, яка розташована на території Бишівської сільської ради, Червоноградського (після адміністративної реформи - Шептицького) району, Львівської області та належать померлій [INFO] - гр. [PERSON] , яка на час смерті проживала без реєстрації в [ADDRESS] разом зі своєю рідною сестрою - гр. [PERSON] , яка померла [INFO] . У Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2024 нотаріус зазначив, що [PERSON] , яка померла [INFO] , 23 березня 2011 року заведена спадкова за №135/2011 рік та внесена в Спадковий реєстр за №50911713. Для встановлення родинних відносин померлої - гр. [PERSON] з померлою - гр. [PERSON] , нотаріус зазначив, що Позивачем не було представлено жодних документів, які б доказували їхні родинні відносини, а саме рідна сестра - рідна сестра. В Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, до якого в нотаріуса є доступ, також немає жодних даних (а.с.81-82). [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Переспівською сільською радою, Сокальського району, Львівської області 24 березня 2004 року за реєстром №35, за яким земельні ділянки, згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ №049632, розміром 2,4600 га., що розташовані на території Переспівської сільської Документ сформований в системі ради, Сокальського району, Львівської області заповіла своєму внукові - гр. [PERSON] , який 23 березня 2011 року їх на себе оформив і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 135/2011 до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.113-135). Все інше майно спадкодавця, яке не охоплене заповітом, спадкується за законом. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Щодо позовних вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, суд застосовує норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України). Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, окрім іншого, родинних відносин між фізичними особами. Крім того, за змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а саме факт прийняття спадщини. Суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Позивач довів належними та допустимими доказами факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідними сестрами по батьку (батько [PERSON] ) та факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном (на підставі ст. 549 ЦК УРСР). Також, обставини, щодо встановлення фактів не спростовані відповідачем та доведені позивачем у судовому засіданні. Отже, вимоги позивача про встановлення таких юридичних фактів необхідно задовольнити. Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями\~549,\~554 ЦК Української РСР\~спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті\~528\~та\~534\~цього\~Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майно. На спадкові правовідносини після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , поширюються норми ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У розумінні ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті баби на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом із нею, та звернулася в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Враховуючи, що позивач [PERSON] прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача встановлення фактів та про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved