Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Лалаян Наріне Ашотовна звернулася до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 січня 2025 року, що набрав законної сили 06.02.2025, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 років. [PERSON] визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №120223131110000605 від 31 жовтня 2023 року, в межах якого цивільний позов не заявлявся. Як вбачається із змісту вищезазначеного вироку Вільшанського районного суду Кіровоградської області, [PERSON] 30.10.2023 в порушення вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306 (далі ПДР, п.2.9. водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку експерта №3854 виявлено етиловий спирт в кількості 2,87 г/дм3), керував технічно-справним автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві приватної власності належить останньому та який відповідно здійснював рух в с. Йосипівка Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області. Так [PERSON] , цілеспрямовано порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо прямої заборони керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи рух на вказаному транспортному засобі у вищезазначеному напрямку, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) через наявний стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Так, близько 17 год. 00 хв., водій [PERSON] , рухаючись в межах вищевказаного населеного пункту по вул. Шевченка з боку с. Степанівка у напрямку с. Березова Балка, перед початком виконання маневру обгону попутного легкового автомобіля, не переконався у відсутності на смузі зустрічного руху транспортних засобів, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 10.1 та 14.2 (в) ПДР (п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 14.2 Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані) та допустив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де в цей час в межах своєї смуги рухався саморобний транспортний засіб - мотоблок «Форте» під керуванням [PERSON] , з якою у подальшому на відстані 1,1 м до правого краю дороги та 178,8 м до дорожнього знаку № 2.1 ПДР відбулося зіткнення. Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР водієм [PERSON] перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пасажири мотоблоку «Форте», зокрема, [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 21 від 16.01.2024 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на боковій ділянці живота, ран в верхній треті правої гомілки, ран в верхній треті лівої гомілки, рани на лівому стегні, закритого перелому проксимальної фаланги третього пальця правої кістки, що в сукупності відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 добу. До моменту скоєння злочину відповідачем [PERSON] , [PERSON] на підставі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №190882 був інвалідом 2 групи з дитинства, інвалідність була встановлена на строк до 01.04.2024. Однак, після ДТП, яка сталася 30.10.2023 з вини відповідача, у зв`язку з отриманням [PERSON] численних ушкоджень на тілі, групу інвалідності [PERSON] було змінено з другої на першу «Б» з 01.04.2024 до 01.05.2025. Відповідачем по справі [PERSON] під час досудового розслідування та судового розгляду справи у добровільному порядку не відшкодовано завдану позивачу по справі моральну шкоду. А тому, позивач по справі змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених конституційних прав та інтересів. В момент події злочину [PERSON] переніс значний фізичний біль, пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності та страху за своє здоров`я. З`явилося почуття незахищеності, оскільки подія злочину безпосередньо торкнулася як його, так і близьких йому людей. На підставі викладеного просить стягнути із [PERSON] на користь позивача моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 100000 грн. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2025 року у зазначеній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 28 березня 2025 року. 28 березня 2025 року підготовче засідання відкладено на 25 квітня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи. 25 квітня 2025 року підготовче засідання відкладено на 21 травня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 червня 2025 року. 23 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 15 липня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений своєчасно та належним чином. Копію ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та доданими до неї документами отримав 18 березня 2025 року. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 січня 2025 року [PERSON] 30 жовтня 2023 року в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР, п. 2.9. Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно з висновком експерта № 3854 виявлено етиловий спирт в кількості 2,87 г/дм3), керував технічно справним автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , який йому належить на праві приватної власності, та здійснював рух в с. Йосипівка Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області. Так [PERSON] , цілеспрямовано порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо прямої заборони керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи рух на вказаному транспортному засобі у вищезазначеному напрямку, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) через наявний стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Так, близько 17 год. 00 хв., водій [PERSON] , рухаючись в межах вищевказаного населеного пункту по вул. Шевченка з боку с. Степанівка у напрямку с. Березова Балка, перед початком виконання маневру обгону попутного легкового автомобіля, не переконався у відсутності на смузі зустрічного руху транспортних засобів, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 10.1 та 14.2 (в) ПДР (п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 14.2 Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані) та допустив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де в цей час в межах своєї смуги рухався саморобний транспортний засіб - мотоблок «Форте» під керуванням [PERSON] , з якою у подальшому на відстані 1,1 м до правого краю дороги та 178,8 м до дорожнього знаку № 2.1 ПДР відбулося зіткнення. Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР водієм [PERSON] перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пасажири мотоблоку «Форте»: - [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 61 від 28.11.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді скальпованої рани на волосяній частині правої лобної області голови, садна на шкірі лоба справа, садна на переніссі та кінчику носа, садна на шкірі правої щоки, садна на підборідді, садна на шкірі правої пахової ділянки, синця в області живота, синця на тильній поверхні лівої кисті, синця на тильній поверхні правої кисті, закритий перелом 2-5 ребер справа і 5-11 ребер зліва з крововиливом в навколишні м`які тканини, надриви в ділянці кореня лівої легені з внутрішньоплевральною крововтратою, великий заочеревинний та в навколониркову клітковину і в капсулу крововилив в ділянці лівої нирки, закритий перелом тіла п`ятого поперекового хребця без пошкодження спинного мозку з крововиливом в оточуючі м`які тканини, закритий осколковий перелом шийки правої плечової кістки з крововиливом в навколишні м`які тканини, відкритий багатоскольчатий перелом кісток правої гомілки в верхній і середній та нижній третині з крововиливом в навколишні м`які тканини, що в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя. Безпосередньою причиною смерті [PERSON] став травматичний шок, як наслідок поєднаної травми: закритого множинного перелому ребер, надривів в ділянці кореня лівої легені з внутрішньоплевральною крововтратою, закритого перелому тіла п`ятого поперекового хребця, закритого перелому правої плечової кістки, відкритого перелому обох кісток правої гомілки. Ушкодження, які виявлені при судово-медичному дослідженні трупа, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. - [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 21 від 16.01.2024 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на боковій ділянці живота, ран в верхній треті правої гомілки, ран в верхній треті лівої гомілки, рани на лівому стегні, закритого перелому проксимальної фаланги третього пальця правої кістки, що в сукупності відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 добу (а.с.20-24). Вказаний вирок набрав законної сили 06 лютого 2025 року. Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1821 від 06 листопада 2023 року [PERSON] , в графі «7. Короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направленні, при виписці» зазначено: «Зі слів супроводжуючого персоналу, травма внаслідок ДТП 30.10.2023 близько 17 години. Накладено джгут на ліве стегно о 17.30. Пацієнт поступив зі скаргами на біль в обох гомілках, правій кисті, загальна слабкість. 30.10.23 під в/в наркозом проведено ПХО рани обох гомілок, ушивання ран. Санація, дренування рани лівої гомілки. 01.11.23 Консультація психіатра: див. діагноз. Призначено: Арипразол 15 мг. 01.11.2023 Рентгенографія правої кисті: перелом н/3 діафізу головної фаланги третього пальця з вугловим зміщенням і невеликим діастазом. 02.11.23 Рентгенографія лівого колінного суглоба в/3 гомілки; кістково-травматичних змін не виявлено. 02.11.23 Рентгенографія ОГК: легені, серце без патологічних змін. 02.11.23 накладено гіпсову лангету на праву кисть.» (а.с. 18). Згідно з копією довідки до акта МСЕК серії 12 ААВ №190882 від 27.03.2023, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом 2 групи з дитинства. Інвалідність встановлена на строк до 01 квітня 2024 року (а.с.16). Згідно з копією довідки до акта МСЕК серії 12 ААГ №395921 від 09 квітня 2024 року, [PERSON] встановлено першу Б групу інвалідності з 01.04.2024 (а.с.17). Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. За змістом ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~ вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частина перша статті 1167 ЦК України регламентує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина друга статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч.1 ст. 1177 цього Кодексу шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до\~частини першої статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частин другої та п`ятої\~статті 1187 ЦК\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до пункту 3\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Поряд з цим, відповідно до роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1999 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з частинами другою - четвертою\~статті 23\~ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб.\~ Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна\~шкода відшкодовується\~незалежно від\~майнової шкоди,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~та не\~пов`язана\~з розміром\~цього відшкодування. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Разом з тим суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду\~\~від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження\~\~№ 61-3943св22). Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)). Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Встановити ціну фізичним стражданням неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз та визначається у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи із встановлених судом обставин. Судом встановлено, що внаслідок ДТП [PERSON] переніс значний фізичний біль, пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності та страху за своє здоров`я. З`явилося почуття незахищеності, оскільки подія злочину безпосередньо торкнулася як його, так і близьких йому людей. Позивач на момент ДТП був інвалідом другої групи з дитинства, після вказаної події [PERSON] була встановлена перша «Б» група інвалідності. Визначаючи розмір завданої моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, тривалість та обсяг страждань (фізичних, душевних), яких зазнав позивач, конкретні обставини справи, обставини ДТП, внаслідок якої [PERSON] спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді садна на боковій ділянці живота, ран у верхній треті правої гомілки, ран у верхній треті лівої гомілки, рани на лівому стегні, закритому перелому проксимальної фаланги третього пальця правої кисті. Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги, що внаслідок протиправної поведінки відповідача [PERSON] відчуває негативні наслідки морального та психологічного характеру, адже йому внаслідок ДТП спричинені середньої тіжкості тілесні ушкодження та завдано глибокого психологічного болю, він втратив звичний спосіб життя, відчуває страх, душевні та моральні страждання, суд вважає наявними правові підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачеві завданої моральної шкоди, та, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 60000 грн. Дана грошова сума є відповідною і достатньою грошовою компенсацією, а також належною сатисфакцією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Представник позивача - адвокат Лалаян Н.А. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з вимогою про\~відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 100000 грн. Ціна позову у цій справі становить 100000 грн. Згідно з підпунктом першим пункту першого частини другої\~статті 4 Закону України "Про судовий збір"\~ставка судового збору за подання до суду\~позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі\~статтею 7 Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік"\~прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2025 року для працездатних осіб встановлено у розмірі 3028 грн. Отже за подання позовної заяви до суду сума судового збору складає 1211,2 грн (100000 х 1 % = 1000 грн., що є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи те, що позивач є інвалідом І «Б» групи, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви. Разом з цим, згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 60% у сумі 726 грн. 72 коп. (1211,2 х 60% = 726,72 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial