Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС»»\~ звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 29.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» (далі - Первісний кредитор/Товариство) та [PERSON] (далі - Відповідач) укладено договір № S-00019843 (ID Договору 23004) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Кредитний договір) у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор зобов`язується надати Відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн. строком на 20 днів зі сплатою 2,5% на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (п. п. 1.1., 2.1., 2.6. Кредитного договору). Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий персональний ідентифікатор № F517234 направлено Відповідачу 29.01.2022 року на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання кредиту [NUMBER] та введено Позичальником у відповідне поле на сайті Первісного кредитора 29.01.2022 року. Так, відповідно до умов Кредитного договору та паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка становить 2,50% на добу, розмір та строк сплати процентів і основної суми кредиту встановлюється відповідно до Графіка платежів Додатка 1, що є невід`ємною частиною цього Договору. Сума процентів за користування кредитом, передбачена Додатком 1 до цього Договору, є дійсною за умови дотримання Позичальником строків сплати та/або суми платежу, передбачених цим Додатком 1 до цього Договору . У разі порушення строків сплати та/або суми платежу, передбачених Додатком 1 до цього Договору, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає сплаті, змінюється в залежності від суми залишку кредиту та строку користування кредитом без внесення змін до Додатку 1 до цього Договору (п.п. 2.6, 3.3. Кредитного договору). Згідно п.3.6 Кредитного договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом згідно Додатку 1 до цього Договору не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного п. 2.1. цього Договору, так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування Позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це Кредитодавцем. Так, Паспорт споживчого кредиту у Розділі 6 «Додаткова інформація» містить інформацію про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, зокрема, встановлена процентна ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, а саме: 2,50 % в день, нараховується на початкову суму кредиту, нараховується і за період прострочення, але не більше 90-ти календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Враховуючи встановлені договором умови загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № S-00019843 від 29.01.2022 року, становить 11 250,00 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 8250,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом за період 29.01.2022 по 19.05.2022. Розрахунок заборгованості по несплаченим відсоткам: 3000,00*2,5%*110 (днів) = 8250,00 - відсотки за користування кредитом. Таким чином, нарахування відсотків здійснювалось у відповідності до умов Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № S-00019843 від 29.01.2022 року та Додатків до нього та припинилось на 90 календарний день починаючи з першого дня прострочення Договору відповідно до умов договору та паспорту споживчого кредиту. 07.05.2024 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «ГВАДІАНА») та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (надалі Позивачем) укладено Договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» відступає ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно Додатку 1. До Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № S-00019843 від 29.01.2022, що підтверджується договором факторингу № 1 від 07.05.2024 р., витягом з Реєстру прав вимог від 07.05.2024 та платіжною інструкцією, як доказ оплати права грошової вимоги згідно договору факторингу № 1 від 07.05.2024 р. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором № S-00019843 від 29.01.2022 року не погашена, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ГВАДІАНА», а тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № S-00019843 від 29.01.2022 року у розмірі 11250,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. 13.06.2025 року від відповідача, через систему «Електронний суд», до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що позовні вимоги вважає такими, що підлягають відхиленню з огляду на порушення кредитором норм законодавства, принципів добросовісності, соціальної відповідальності у період дії воєнного стану, а також з огляду на фактичні обставини справи, зокрема: 1. Нарахування відсотків та санкцій у період форс-мажору суперечить закону та моралі. Нарахування процентів, пені та штрафів у перші 90 днів з моменту введення воєнного стану (24.02.2022) суперечить: пункту 1 розділу VII Прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування», який прямо забороняє нарахування штрафних санкцій у цей період; статтям 3, 13, 509 ЦК України, які закріплюють засади добросовісності, розумності та справедливості у здійсненні цивільних прав. У вказаний період Україна перебувала у стані повномасштабної військової агресії, а вся територія фактично функціонувала як зона бойових дій (згідно з позицією РНБО, Міноборони та офіційних заяв ООН і ЄС). Нарахування понад 8 000 грн процентів при 3 000 грн тіла кредиту в таких умовах є не лише юридично сумнівним, а й соціально неприйнятним. 2. Передача права вимоги без врахування воєнної ситуації порушує баланс інтересів. Попри формальну правомірність договору факторингу (відступлення права вимоги), його укладення під час війни: суперечить етичним стандартам НБУ (Постанова № 170 від 04.08.2022); здійснене без врахування добросовісності поведінки боржника, який самостійно виходив на контакт; спрямоване не на врегулювання, а на підсилення репресивного впливу на Відповідача. 3. Позов подано з ігноруванням попередньої поведінки Відповідача та без спроб досудового врегулювання. Відповідач після завершення строку дії договору повідомив кредитора про намір погасити борг, але отримав натомість: масові дзвінки та психологічний тиск; порушення права на приватність (контакти з родичами); повне ігнорування його звернення про врегулювання боргу. Це свідчить про відсутність будь-якої спроби конструктивного врегулювання спору. 4. Позивач надав недостовірну інформацію щодо наявності електронного кабінету Відповідача. У позовній заяві зазначено, що Відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС, що не відповідає дійсності. 5. Витрати на правничу допомогу не відповідають критеріям розумності та пропорційності. Позивач заявив вимогу про стягнення 4 000 грн правничих витрат. Хоча формально ці витрати підтверджені, справа є: типовою; нескладною за правовими питаннями; не потребувала адвокатського втручання з огляду на те, що Відповідач самостійно виходив на зв`язок. Враховуючи наведене позов ґрунтується на формальному праві, але ігнорує: контекст війни, поведінку сторін, заборони щодо нарахування санкцій у період воєнного стану, та принципи добросовісності, закріплені в ЦК України та практиці ВС. Позовна заява підлягає відхиленню повністю, або, як мінімум, у частині стягнення процентів, штрафів та витрат на правничу допомогу, які є юридично необґрунтованими та непропорційними. Крім того відповідачем зазначається, що укладення кредитного договору. 29.01.2022 між Відповідачем ( [PERSON] ) та ТОВ «Фінансова компанія «ГВАДІАНА» було укладено договір про надання споживчого кредиту № S00019843 в електронній формі через онлайн-платформу Finbert. Згідно з умовами договору, Відповідач отримав грошові кошти в сумі 3 000 грн із кінцевим терміном повернення 17.02.2022 року. Термін дії договору завершився 17.02.2022 року. На цей момент Відповідач перебував поза межами постійного місця проживання у гірській місцевості без стабільного зв`язку, про що повідомив кредитора та зазначив свій намір здійснити оплату після повернення. Контакт відбувся усно, в телефонному режимі. 24.02.2022 року на території України розпочалося повномасштабне військове вторгнення з боку РФ, що суттєво вплинуло на фінансову, соціальну та економічну ситуацію в країні. У період з лютого по травень 2022 року громадяни України, зокрема Відповідач, перебували в умовах обмеженого доступу до банківських послуг, коштів та можливостей ведення господарської діяльності. Після початку повномасштабної збройної агресії РФ 24.02.2022 року Відповідач, як і більшість громадян України, опинився у стані форс-мажору в умовах небезпеки для життя, втрати джерел доходу, обмеженого доступу до банківських установ та повної дестабілізації ділової активності. Враховуючи наведене просить суд відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ТОВ «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № S-00019843 від 29.01.2022 року. У разі якщо суд вважатиме позов підлягаючим частковому задоволенню: Стягнути з Відповідача лише суму основного зобов`язання (тіло кредиту), а в частині нарахованих процентів, штрафних санкцій, пені, правничих витрат - відмовити у задоволенні позову повністю. Судові витрати покласти на Позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В позові просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що вимоги позову визнає частково, зокрема в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, у задоволенні інших вимог позову просив суд відмовити. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що [PERSON] заповнено анкету, у якій зазначено його особисті дані, та підписана електронним підписом, одноразовим ідентифікатором F517234 (а.с.46). 29 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Гвадіана» та [PERSON] укладено договір № S-00019843 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису F517234, згідно з умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 3 000,00 грн строком на 20 днів до 17 лютого 2022 року зі сплатою 2,5 % на добу (а. с. 16-24). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 3 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 20 (двадцять) днів, тобто до 17.02.2022 року від дати надання кредиту. Кредитодавець надає кредит шляхом його переказу на рахунок Позичальника протягом 3-х календарних днів з дня укладення Договору. Датою отримання кредиту Позичальником вважається дата списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця. Кредит надається Позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником [NUMBER] (п.2.1.-2.2. Договору). Згідно п.2.4. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванн кредитом з дотриманням Графіка відповідно до Додатку 1 до цього Договору, що є невід' ємно частиною цього Договору до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього Договору. Відповідно до п.2.6. Договору сторони погодили, що стандартна процентна ставка становить 2,50% на добу. П.2.7. Договору передбачено, що датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів вважаєть дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця. Згідно п.3.3. Договору розмір та строк сплати процентів і основної суми кредиту встановлюється відповідно до Договору). Графіка платежів Додатка 1, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1 до цього Сума процентів за користування кредитом, передбачена Додатком 1 до цього Договору, є дійсною за умови дотримання Позичальником строків сплати та/або суми платежу, передбачених цим Додатком 1 до цього Договору. У разі порушення строків сплати та/або суми платежу, передбачених Додатком 1 до цього Договору, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає сплаті, змінюється в залежності від суми залишку кредиту та строку користування кредитом без внесення змін до Додатку 1 до цього Договору. Відповідно до п.4-4.3. Договору продовження строку користування кредитом (пролонгація) та відстрочення виконання зобов`язання Клієнт має право подовжити (пролонгувати) строк повернення кредиту. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату пролонгації проценти за користування кредитом та пеню/штраф у разі наявності. Продовження строку надання кредиту доступне всім Позичальникам до 90 (дев`яностого) дня прострочення зобов`язання включно. З 91 (дев`яносто першого ) дня прострочення зобов`язання продовження строку надання кредиту доступне тільки для клієнтів, сума (тіло) кредиту яких перевищує розмір мінімальної заробітної плати. Оплата в повному обсязі нарахованих процентів за Кредитом є підтвердженням згоди Позичальника щодо активації/продовження строку надання Кредиту потребує підписання додаткових угод до цього Договору. При пролонгації строку надання кредиту в окремих випадках Кредитодавець може запропонувати Позичальнику індивідуальну процентну ставку, яка може не співпадати в порівнянні зі ставкою вказаною в Договорі. Позичальник самостійно обирає бажаний строк продовження користування кредитом за допомогою ІТС Кредитодавця в межах від 7 до 30 календарних днів. З довідки директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «ФК «ГВАДІАНА» встановлено, що [PERSON] 29.01.2022 року о 12:09:59 підписав договір про видачу кредиту в сумі 3 000,00 грн.,строком на 20 днів, процентною ставкою 1,5%. Одноразовий ідентифікатор F517234, який відправлено позичальнику 29.01.2022 року на номер телефону [NUMBER] та введено позичальником 29.01.2022 року о 12:09:33. Грошові кошти перераховано 29.01.2022 року о 12:10:00 (а.с.47).\~ Додатком №1 до Договору № S-00019843 надання коштів у позику від 29.01.2022 року є графік платежів, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису F517234 (а.с.24 на звороті-25). Крім того, відповідачем електронним підписом F517234 підписано паспорт споживчого кредиту в якому сторонами погоджено умови кредитування (а.с.26-27). Як вбачається з довідки директора ТОВ «ФК «Гвадіана» від 07.05.2024 року [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №F S-00019843 від 29.01.2022 року. Сума виданого кредиту становила 3000,0 грн. Загальна сума сплачених в рахунок погашення заборгованості за період з 29.01.2022 по 07.05.2024 р. становить: 0,00 грн. Станом на 07.05.2024 року заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с.48). 07 травня 2024\~ року між ТОВ «ФК «Гвадіана» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 1, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Гвадіана» відступило ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором (а. с. 28-30). Як вбачається з реєстру прав вимог від 07.05.2024 року ТОВ «ФК «Гвадіана» відступило право вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] за кредитним договором № S-00019843 в сумі 4 960,00 грн., з яких заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) в розмірі 3 000,00 грн. та заборгованість по відсотках в розмірі 1 950,00 грн. (а.с.11-12). 07.05.2024 року між сторонами підписані Акти приймання-передачі Реєстру боржників від 07.05.2024 року до Договору факторингу №1 від 07.05.2024 року (а.с.35-36). З інформаційної довідки директора ТОВ «Платежі онлайн» від 13.05.2024 року встановлено, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Сайт Торговця: FINBERT.UA Тип транзакції: видача. Номер транзакції 34345-81864-88203; Номер замовлення13842:1643458185,\~ Сума, грн.: 3000,00 грн. Дата та час проведення: 2022-01-29 14:09:49,\~ Номер платіжної картки: [NUMBER] , Емітент платіжної картки: MONOBANK, Код авторизації: 504058. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу\~ передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З Договору надання коштів у позику № S-00019843 від 29.01.2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Гвадіана» та [PERSON] вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки Договір надання коштів у позику № S-00019843 від 29.01.2022 року укладено на сайті позикодавця, та [PERSON] 29.01.2022 року підписав його одноразовим ідентифікатором F517234, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Позивачем надано належні та допустимі докази укладення Договору надання коштів у позику № S-00019843 від 29.01.2022 року та отримання [PERSON] коштів у сумі 3 000,00 грн. Як встановлено судом позикодавець, перерахувавши відповідачу грошові кошти, виконав умови Договору надання коштів у позику № S-00019843 від 29.01.2022 року, натомість [PERSON] свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконав. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до [PERSON] . Відповідно до\~ статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України\~ право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 8 250,00 грн. за період з 29.01.2022 року по 19.05.2022 року. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Частиною четвертої статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Доказів продовження строку надання кредиту матеріали справи не містять. За умовами Договору надання коштів у позику № S-00019843 від 29.01.2022 року, сторони погодили строк кредитування 20 днів з 29.01.2022 року по 17.02.2022 року. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 20 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, виходячи з того, що строк кредитування за Договором надання коштів у позику № S-00019843 від 29.01.2022 року закінчився 17.02.2022 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору. За таких обставин, оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором закінчено 17.02.2022 року, у кредитодавця було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 17.02.2022 року, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи договір укладено на 20 днів з 29.01.2022 року по 17.02.2022 року з відсотковою ставкою в розмірі 2,50% на добу. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 1 500,00 грн (3 000,00 грн х 2,5% х 20 днів). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором надання коштів у позику № S-00019843 від 29.01.2022 року в розмірі 4 500,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн, відсотки за користування кредитом 1 500,00 грн за період з 29.01.2022 року по 17.02.2022 року. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК Україниу разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 968,96 грн.(4 500,00 грн. : 11 250,00 грн. = 0,4 %;\~ 2 422,40 грн. х 0,4 % = 968,96 грн. ).\~\~ Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VIвстановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно достатті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Звертаючись до суду, позивач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу та становить 4 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. представником позивача надано копію Договору про надання правничої допомоги №23/08/24 від 23.08.2024 року (а.с.40-42), копії додаткових угод №10/1 та 13 до Договору про надання правничої допомоги №23/08/24 від 23.08.2024 року (а.с.42 на звороті, 43), а також копію Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №23/08/24 від 23.08.2024 року (а.с.13), копію платіжної інструкції №DI0213 від 14.03.2025 року (а.с.14). За наведених обставин, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката. Суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають відшкодуванню. Однак, враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1 600,00 грн. (4 500,00 грн. : 11 250,00 грн. = 0,4 %;\~ 4000,00 грн. х 0,4 % %\~ = 1 600,00 грн. ). На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial