Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області 24 березня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» - Матухно Сеиен Павлович звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 72828111 укладеного дистанційно в електронній формі у розмірі 28 882,21 грн та стягнути понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 квітня 2023 року між ТОВ «Сіроко фінанс» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) укладено Договір факторингу № 033-030423, за умовами якого клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги № 04/05/23 від 04 травня 2023 року щодо відступлення факторові право вимоги, у тому числі, за Договором позики від 12 жовтня 2022 року № 72828111, укладеним між позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Договір позики укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого, відповідно до положень пунктів 1, 5, 7 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у сторін цього договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позикодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав та 12 жовтня 2022 року перерахував на вказаний позичальником рахунок грошову позику у розмірі 8 500 грн. Натомість, відповідач у встановлені умовами договору строки суму позики не повернув, проценти не сплатив, в зв`язку з чим за час користування коштами позики на розмір позики були нараховані проценти відповідно до умов договору, загальний борг який склав 28 882,21 грн. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 30 квітня 2025 року відкрив провадження у справі, вирішив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідача 04 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні вимог позивача у повному обсязі, обґрунтовуючи відсутністю підстав, що під час укладення договору між ним та первісним кредитором дотримані вимоги частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», повідомлення споживачу про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженим кредитор. Крім того, позивач не підтвердив доказами обставини на які він посилається, а саме: надання коштів у кредит шляхом перерахування на картку відповідача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також беручи до уваги відзив відповідача, суд встановив таке. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] 12 жовтня 2022 року укладений Договір позики № 72828111 з використання інформаційно-комунікаційних систем, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором XgL3cJzMVv. Відповідно до пунктів 1, 2 договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики становить 8 500 грн. Строк позики 30 днів. Процентна ставка 2,5% на день. Дата надання позики 12 жовтня 2022 року, дата повернення позики (останній день) 11 листопада 2022 року, орієнтовна загальна вартість позики 14\~875 грн. Первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором позики виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8 500 грн, шляхом перерахування на банківську карту позичальника № [NUMBER] , що підтверджується Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 19 грудня 2024 року № КД-000004669/ТНПП, а тому доводи відповідача щодо не доведеності позивачем перерахування йому кредитних коштів не знайшли свого підтвердження. Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин один-три статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 Цивільного кодексу України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною п`ятою статті 11 Закону визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, у цьому випадку можливо застосувати до спірних правовідносин приписи частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Зі свого боку, між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем ТОВ «Сіроко фінанс» 03 квітня 2023 року укладений договір факторингу № 033-030423, за умовами якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Сіроко фінанс» зазначені в реєстрі права вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимог № 04/05/23 до Договору факторингу № 033-030423 від 03 квітня 2023 року, ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло права грошових вимог згідно з реєстром заборгованостей, зокрема і до [PERSON] у розмірі 28 882,21 грн, з яких: заборгованості за тілом кредиту 7 212,50 грн, заборгованості за процентами 21 699,71 грн. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України). За статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки на підставі зазначених договорів факторингу право грошової вимоги щодо відповідача відступлено на користь позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині є доведеними. Водночас, за змістом статті 1048 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить зазначеним вимогам Цивільного кодексу України та висновкам Верховного Суду. Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як було встановлено, за умовами Договору позики № 72828111, кредит у розмірі 8\~500\~грн надавався\~строком на\~30\~днів до\~11\~листопада 2022\~року,\~а тому\~з цього\~часу кредитор\~не мав\~підстав здійснювати\~нарахування відсотків,\~передбачених умовами\~договору.\~Вимоги позивача\~про стягнення\~таких відсотків,\~нарахованих після\~узгодженого строку,\~є необґрунтованими,\~тож позовні\~вимоги необхідно\~задовольнити частково,\~стягнувши із\~відповідача заборгованість\~у розмірі\~14\~875 грн, з яких: заборгованості з основного боргу- 8 500 грн, заборгованості за відсотками 6 375 грн. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 1\~559 грн 50 коп. у відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial