Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

10.02.2025 р. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 53500, 00 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2025 р. справу передано за підсудністю до Ріпкинського районного суду Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.10.2023 р. між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір № 10406-10/2023 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс кредит» надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності. А відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ «Аванс кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало грошові кошти в обсязі та на строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого утворилася кредитна заборгованість. Справу передано головуючому судді 11.04.2025 р. 14.04.2025 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 13.05.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.05.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.06.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.06.2024 р. відкладено розгляд справи на 01.07.2025 р., з метою повторного виклику відповідача. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач повідомлена в тому числі шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської від 01.07.2025 р. ухвалено у справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 08.10.2023 р. між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір № 10406-10/2023 про надання фінансового кредиту (а. с. 18 22). Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом W2293. Згідно умов договору ТОВ «Аванс кредит» надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності в розмірі 10000, 00 грн на строк 360 днів, дата погашення кредиту 01.10.2024 р. Відповідно до п. 1.4.1 договору, процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах строку кредитування. Пунктами 1.5, 1.6 передбачено, що клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 25 днів, а кредитні кошти надаються клієнту в безготівковій формі на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно з паспортом споживчого кредиту (а. с. 15 17) реальна річна процентна ставка складає 133859, 83 %, загальні витрати за кредитом складають 90000, 00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 100000, 00 грн. Відповідно до п. 2.18 укладення договору відбувається згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Після здійснення акцепту позичальником оферти кредитодавця, що є укладенням договору відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», кредитодавець накладає на оригінал договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а примірник договору клієнта завантажується (надсилається) в особистий кабінет клієнта. 29.03.2024 р. між ТОВ «Аванс кредит» та позивачем укладено договір факторингу № 29032024 (а. с. 32 36). Пунктом 1 договору передбачено, що фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору № 29032024 від 29.03.2024 р. ТОВ «Аванс кредит» відступило право вимоги на користь позивача щодо боргу [PERSON] відповідно до кредитного договору № 10406-10/2023 на загальну суму 53500, 00 грн, а саме: 10000, 00 грн сума основного боргу за кредитом, 43500, 00 грн. сума заборгованості по відсотках. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення та положеннях Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-VIII (далі - Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 12 Закону, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Зазначені вище положення Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону). З розділу 10 (Реквізити сторін) кредитного договору вбачається, що у ньому зазначено: позичальника та його персональні дані, відповідність яких відповідач не заперечив. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не надала, так само як і не надала жодних доказів належного виконання умов кредитного договору. Зважаючи на викладене вище, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved