Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

У вересні 2024 року ОКП «МОТЕ» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку боргу за надані послуги централізованого опалення в розмірі 10\~772,23 грн., 1092,23 грн. інфляційних втрат, 483,63 грн. три відсотки річних, 41,00 грн. суми, витраченої на запит до ЄДР речових прав на нерухоме майно та судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. В обґрунтування позову зазначило, що ОКП «МОТЕ» надає населенню м.\~Миколаєва послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі споживачам за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення опалення до будинку на початку опалювальних сезонів. Свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення позивач виконував в повному обсязі та належним чином, але відповідачами оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. В результаті систематичної неналежної оплати споживачами послуг з централізованого опалення, за вказаною адресою наявна заборгованість у сумі 10\~772,23\~грн., що нарахована за період з 01.12.2018 по 30.09.2021. Також за період 01.01.2019 по 30.09.2021 позивач нарахував 1 092,93 грн. - суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції та 483,63 грн. - три відсотки річних, що утворилися внаслідок не виконання відповідачами зобов`язань по оплаті за спожиті послуги з централізованого опалення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 16.01.2025 судом по справі постановлено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги ОКП «МОТЕ» задоволено частково. 11.03.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Головченка О.А. надійшла заява про перегляд заочного рішення. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.3.2025 головуючою по справі визначено суддю Микульшину Г.А. Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 01.05.2025 заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.01.2025 по справі №\~489/6991/24 за позовом ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за спожиті послуги з централізованого опалення скасовано; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в режимі відеоконференції за участю представника відповідача - Головченка О.А. Представник позивача ОКП «МОТЕ» Школяр Д.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в суді позов визнала частково, просила долучити до матеріалів справи отриманий у позивача розрахунок заборгованості з послуг теплопостачання станом на 01.01.2025. Протокольно вказане клопотання задоволено. Пояснила, що отримує пенсію у розмірі 3000,00 грн. та сплачує за комунальні послуги по мірі можливості. Погодилась, що позивачем враховано при розрахунку заборгованості з послуг теплопостачання всі наявні у неї квитанції. Також просила врахувати доводи, зазначені в заяві про перегляд заочного рішення, вважаючи, що позивачем пропущено встановлений діючим законодавством строк звернення до суду, що є самостійною підставою для відмови у позові оскільки заборгованість виникла з 01.12.2018, а з даним позовом до суду ОКП «МОТЕ» звернулось лише 18.09.2024. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, погодилась із розміром заборгованості, але пояснила, що не працює та не має можливості його погасити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Миколаївської міської ради № 1078 від 26.05.2006 ОКП «МОТЕ» з 01.06.2006 визнано виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та проведення розрахунків із населенням та бюджетними організаціями міста. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва № 16.27-423699-2024 від 18.09.2024 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.09.2024 відповідача [PERSON] . Належить 1/5 (2/10) частки квартири [ADDRESS] , інші 8/10 часток цієї квартири належать [PERSON] . В опалювальні періоди 2018-2019 рр., 2019-2020 рр., 2020-2021 рр. ОКП «МОТЕ» здійснювало постачання теплової енергії до житлового будинку, і зокрема квартири відповідачів за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення до централізованої системи опалення, відключення від централізованої системи опалення та наказами про початок та закінчення опалювального періоду. Однак, відповідачами оплата послуг за надану теплову енергію своєчасно та в повному обсязі не здійснювалась, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно наданих позивачем розрахунків за період з 01.12.2018 по 30.09.2021 року сума боргу відповідачів за використану теплову енергію складає 10\~772,23 грн. Крім того, за період з 01.01.2019 року по 30.09.2021 відповідачам нараховані 1\~092,93\~грн. інфляційних втрат та 483,63 - три проценти річних. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 3 ст. 13 вказаного Закону, договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. З огляду на вказане, на відповідачів було покладено обов`язок укладення договору із позивачем на постачання теплової енергії, однак вони ухилилися від укладення цього договору. Правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України. Згідно із п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Статями 68, 162\~Житлового кодексу\~України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом ст. 526 та ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями ст. 610 та ст.\~611\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене судом встановлено, що у відповідачів виникла заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.12.2018 по 30.09.2021, яка складає 10\~772,23 грн., а також на вказану суму за період з 01.01.2019 по 30.09.2021 було нараховано 1\~092,93\~грн. інфляційних втрат та 483,63 - три проценти річних. В обґрунтування своїх заперечень проти позову [PERSON] посилалася на те, що позивачем при визначенні суми боргу, яка підлягає стягненню, не було враховано здійснені нею оплати, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії квитанцій. Разом з тим, 08.07.2025 відповідачем [PERSON] долучено до матеріалів справи оновлений розрахунок заборгованості за надані послуги з теплопостачання, виконаний ОКП «МОТЕ» станом на 01.01.2025, зі змісту якого вбачається, що за період з грудня 2018 року по вересень 2021 року заборгованість відповідачів становить 10\~772,23\~грн. Тобто точно такого ж розміру, як було заявлено у позовній заяві. При цьому посилань на те, які саме оплати (в якому розмірі та від якої дати) за послуги з теплопостачання не було враховано позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості відповідачем [PERSON] не визначено, власного розрахунку заборгованості не надано. У судовому засіданні вона не погоджувалась із розміром заборгованості виключно з підстав високих тарифів ОКП «МОТЕ» та посилаючись на низький розмір своєї пенсії та відсутність субсидії, що не дозволяє їй сплачувати заборгованість через відсутність у неї коштів. Згідно частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, чч.\~3-4 ст. 82, 89\~ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі № 235/499/17 зазначено, що аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Щодо тверджень відповідача [PERSON] про пропуск позивачем строку на звернення з даним позовом, судом встановлено наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідачів на його заборгованість за надані послуги з теплопостачання, яка виникла за період з 01.12.2018 по 30.09.2021. При цьому з позовом до суду він звернувся 18.09.2024. Разом з тим судом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України впроваджено дію карантину на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 01.07.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 завершено дію карантину. В той\~же час\~24.02.2022,\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З огляду на викладене, посилання відповідача [PERSON] на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду, не відповідають положенням діючого законодавства. Крім того, з долученого відповідачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачами щомісячно починаючи з жовтня 2021 року частково здійснювались оплати за надані послуги з теплопостачання, що свідчить про переривання строку позовної давності у відповідності до положень ст. 264 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОКП «МОТЕ» обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно положень ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Оскільки відповідачі [PERSON] (2/10 частки) та [PERSON] (8/10 часток) є співвласниками квартири, до якої надаються послуги з централізованого опалення позивачем, в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен з них має нести відповідальність пропорційно своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Враховуючи, що відповідачу [PERSON] належить 2/10 частки квартири, а [PERSON] - 8/10 часток квартири [ADDRESS] , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з кожного з них заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної часткової власності на квартиру: з [PERSON] 2 154,45 грн. боргу за послуги з централізованого опалення, 218,59 грн. інфляційних втрат та 96,73 грн. три відсотки річних; з [PERSON] 8\~617,78 грн. боргу за послуги з централізованого опалення, 874,34 грн. інфляційних втрат та 386,90\~грн. три відсотки річних; Подібний висновок викладений у Постанові ВС від 20.09.2018 по справі №\~522/7683/13. Приймаючи до уваги те, що відповідачі є співвласниками квартири, до якої позивач надає послуги з теплопостачання, та враховуючи неналежне виконання відповідачами зобов`язань, позов підлягає частковому задоволенню з підстав, наведених у мотивувальній частині рішення. Що стосується судових витрат, то розподіляючи їх, суд виходить з такого. Згідно статті 141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 3\~028,00 грн., сплачений при подачі цього позову, пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з [PERSON] 605,60 грн., з [PERSON] 2\~422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Враховуючи вказані норми, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідачів 41,00 грн. суми, витраченої на запит до ЄДР речових прав на нерухоме майно.

Outcome: partial