Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (надалі \~позивач,\~кредитор,\~банк )\~звернулося до\~суду із\~позовною заявою,\~в якій\~просить стягнути\~з [PERSON] .\~(\~надалі \~відповідач,\~позичальник)\~на свою\~користь заборгованість\~в сумі\~111470,91 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що сторониуклали ряд кредитних договорів. Кредитор свої обов`язки виконав надав кредити відповідно до умов укладених договорів. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання,\~\~визначені договорами, не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості. Також просить стягнути судові витрати. 01 квітня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку загального позовного провадження. Відповідач правом на відзив не скористався. 23 травня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 20 червня 2025 року. У зв`язку з першою неявкою відповідача, суд відклав судовий розгляд на 04.07.2025 року. 04 липня 2025 року в судове засідання сторони не з`явилися. Позивач повідомлений про дату та час судового засідання через електронний суд. В прохальній частині позовної заяви (п.3) міститься клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через розміщення оголошення на сайті суду 20.06.2025 року. Відповідно до відповіді [INFO] від 05.05.2025 року відомостей про мобілізацію відповідача не має. Враховуючи те, що позивач не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280,\~281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 1.Щодо заяви №1010015690 від 13.01.2021 року. 13 січня 2021 року відповідач відповідно до заяви №1010015690 приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( надалі кредитний договір 1) шляхом підписання цієї заяви за допомогою електронного підпису, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати кредит у сумі 14\~500,00 грн. строком на 24 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,99%, а позичальник погашати його згідно графіка платежів, схема погашення ануїтетна, комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 433,55 грн, зміст якої визначається у договорі комплексного банківського обслуговування ( надалі - ДБКО). Підписанням заяви підтвердив, що прийняв публічну пропозицію банку на укладення ДКБО, яка розміщена на сайті банку. Відомості, які б ідентифікували редакцію ДКБО, яку прийняв відповідач, відсутні. Перед укладенням кредитного договору 1 відповідач отримав паспорт споживчого кредиту, що підтверджується його електронним підписом, та містить інформацію про умови кредитування. 13.01.2021 року банк виконав своє зобов`язання за кредитним договором 1 - надав кредит у розмірі 14 500,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції від 13.01.2021 року №TR.46813206.1416548.8810. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором 1 заборгованість відповідача, розрахована позивачем, станом на 01 грудня 2024 року становить: 16\~382,42 грн, з яких: 9\~666,92\~ - заборгованість за тілом кредиту; 2,55 грн. - \~заборгованість за відсотками; 6\~712,95 грн. - \~заборгованість за комісією. Відповідачем погашено 3468,40 грн. комісії. У виписці з особового рахунку за кредитним договором 1 за період з 13.01.2021 року до 01.12.2024 року містяться дані про факт видачі кредиту відповідачу, нараховані та сплачені суми. 2.Щодо заяви №11001725263601 від 03.11.2020 року. 03 листопада 2020 року відповідач відповідно до заяви №1001725263601 приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( надалі кредитний договір 2), шляхом підписання цієї заяви, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати кредит у сумі 45000,00 грн. строком на 24 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,99%, а позичальник погашати його згідно графіка платежів, схема погашення ануїтетна, комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 1345,50 грн щомісяця, зміст якої визначається у договорі комплексного банківського обслуговування ( надалі - ДБКО). Підписанням заяви підтвердив, що прийняв публічну пропозицію банку на укладення ДКБО, яка розміщена на сайті банку. Відомості, які б ідентифікували редакцію ДКБО, яку прийняв відповідач відсутні. Перед укладенням кредитного договору 2 відповідач отримав паспорт споживчого кредиту, що підтверджується його підписом, та містить інформацію про умови кредитування. 03.11.2020 року банк виконав своє зобов`язання за кредитним договором 2 - надав кредит у розмірі 45\~000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції від 03.11.2020 року №TR.45283890.36272.8810. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором 2 заборгованість відповідача, розрахована позивачем, станом на 01 грудня 2024 року становить: 42143,06 грн, з яких: 24053,20 грн.\~ - заборгованість за тілом кредиту; 6,63 грн. - \~заборгованість за відсотками; 18083,23 грн. - \~заборгованість за комісією. Відповідачем погашено 14208,77 грн. комісії. У виписці з особового рахунку за кредитним договором 2 за період з 13.01.2021 року до 01.12.2024 року містяться дані про факт видачі кредиту відповідачу, нараховані та сплачені суми. 3.Щодо заяви №2001488458901 від 16.12.2019 року. 16 грудня 2019 року відповідач відповідно до заяви №2001488458901 приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( надалі договір банківського рахунку/кредитний договір 3), шляхом підписання цієї заяви, відповідно до умов якого банк зобов`язався відкрити на відповідачу поточний рахунок та надати кредитну картку [NUMBER] з кредитним лімітом 10\~000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 47,88% річних. Перед укладенням договору банківського рахунку/кредитного договору 3 відповідач отримав паспорт споживчого кредиту, що підтверджується його підписом, та містить інформацію про умови кредитування рахунку. Банк неодноразово збільшував відповідачу кредитний ліміт за договором банківського рахунку/кредитного договору 3: з 10.07.2020 року до 15\~000,00 грн; з 11.09.2020 року до 23000,00 грн; з 17.11.2020 року до 31000,00 грн; з 21.01.2021 року 33492,30 грн. Відсоткова ставка залишалась незміною, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором банківського рахунку/кредитного договору 3 заборгованість відповідача, розрахована позивачем, станом на 01 грудня 2024 року становить: 52945,43 грн, з яких: 33492,30 грн.\~ - заборгованість за тілом кредиту; 19453,13 грн. - \~заборгованість за відсотками. У виписці з особового рахунку за договором банківського рахунку/кредитного договору 3 за період з 13.01.2021 року до 01.12.2024 року містяться дані про кредитування рахунку, його ліміти, нараховані та погашені суми. 02.12.2024 року банк звернувся з письмовою вимогою належного виконання взятих на себе зобов`язань за укладеними договорами та попередив про звернення за судовим захистом у разі ігнорування позичальником його законних вимог, що підтверджується копією письмової вимоги ( повідомлення) від 02.12.2024 року №КНО-44.2.2/722, яку скерував адресатові, що підтверджується копією списку 20241203ПУМБ_959 ( ( рядок 936). Кредитор зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є грошове посередництво, що підтверджується копією виписки з ЄДР та статутом. Розглядаючи спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з кредитування, що врегульовано\~статтею 1054 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) з врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». За своєю правовою природою укладені договори є споживчими. Відповідач підписав укладені договори та взяв на себе зобов`язання повертати в передбачені договором строки кредит, платити проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитними договорами. Позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, останній отримав кредитні кошти, активно користувався ними, що підтверджується копіями платіжних інструкцій та виписками з рахунків. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями\~525,\~526,\~530\~,\~610,\~611 ЦК. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Водночас і відповідач не надала доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань повністю. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою\~статті 263 ЦПК. Суд не погоджується з розрахунком заборгованості за кредитними договорами 1 та 2 в частині нарахування та стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У пункті 4 кредитними договорами 1 та 2 визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 2,99 %. В кредитних договорах 1 та 2 відсутня детальна інформація про те, що включає в себе обслуговування кредитної заборгованості. Доданими до позовної заяви публічними пропозиціями ДКБО фізичних осіб в редакції 12.06.2019 року та 12.08.2020 року більш детально регламентована ця комісія, однак доказів, що саме з цими редакціями був ознайомлений відповідач не має. Питання правомірності нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості при укладені кредитного договору з позивачем з аналогічними умовами ( п.4 кредитних договорів) було предметом розгляду Верховного Суду ( постанова по справі №752/4008/20, провадження № 61-11866св21, від 25.01.2023 року. Вердикт Верховного Суду чіткий: «положення пункту 4 кредитного договору, укладеного 18 березня 2019 року між [PERSON] та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними». Окрім того, суд не може не звернути увагу на аномально низьку відсоткову ставку за кредитними договорами 1 та 2 0,01%, яка невластива не тільки для споживчого кредитування, а для кредитування загалом, та встановлену високу щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка в тисячі разів перевищує плату за користування кредитом. На те, що в графіках платежів кредитних договорів 1 та 2 помісячно розписано лише суми по тілу кредиту та процентам, а по комісії - зазначено окремо. Суду видається, що саме комісія слугувала позивачу джерелом плати за користування кредитом, що суперечить самій суті комісійної винагороди. А тому суд ,

Outcome: partial