Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Адвокат Рогозін О.В, який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами. В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що з 04.09.2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Як на підставу розірвання шлюбу представник позивача посилається на те, що протягом останнього часу взаємовідносини сторін значно погіршилися, сторони перестали розуміти один одного, у зв`язку з чим з того часу вони почали проживати окремо, що в решті решт призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, між ними втрачено почуття любові, поваги та довіри. Позивач на примирення не згоден, шлюб носить формальний характер вважає, що родина розпалась остаточно і відновити подружні стосунки не можливо. Представник позивача просить розірвати шлюб між подружжям. В судове засідання сторони не з`явилися. Представником позивача - адвокатом Рогозіним О.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано заяву розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась за невідомою суду причиною, причин відсутності суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення смс-повідомлення за допомогою додатку «Viber» на належний відповідачу номер мобільного телефону, яке останньою отримувалось, про що свідчать довідки про доставку повідомлення (а.с.19,28,31,40). Щодо поданих заяв відповідача та її представника - адвоката Вартанової Г.М. суд зауважує на наступному. Після відкриття провадження у справі 20.02.2025 р. відповідачу під підпис 26.02.2025 р. у приміщенні суду була вручена копія позовної заяви з додатками та судова повістка в судове засідання, призначене на 20.03.2025 р., про що свідчать відповідні розписки, наявні в матеріалах справи (а.с.20,21). У призначений судом день 20.03.2025 р. відповідач [PERSON] не з`явилась, надіславши 19.03.2025 р. на електронну адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою дитини (а.с.24). Заява відповідача була задоволена і розгляд справи було відкладено на 18.04.2025 р. 10.04.2025 р. відповідачем [PERSON] було подано до суду клопотання про надання строку на примирення строком, який не може перевищувати шість місяців, обґрунтовуючи тим, що вона вважає, що можливо зберегти сім`ю, вона не втратила до чоловіка почуття кохання, турботи та поваги. Просила провести судове засідання без її часті та задовольнити подане нею клопотання (а.с.29). Судове засідання, призначене на 18.04.2025 р. було відкладено на місяць на 19.05.2025 р. 19.05.2025 р. адвокатом Вартановою Г.М., яка діє в інтересах відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи з наданням можливості ознайомитись з матеріалами справи (а.с.35), яку було судом задоволено і розгляд справи було відкладено ще на місяць на 23.06.2025 р. 02.06.2025 р. представником позивача - адвокатом Рогозіним О.В., за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано клопотання про відмову у задоволенні поданого відповідачем клопотання про надання строку на примирення. Обґрунтовуючи заперечення проти поданого відповідачем клопотання послався на те, що позивач прийняв зважене та остаточне рішення про розірвання шлюбу з [PERSON] , оскільки відновлення подружніх стосунків є неможливим. Будь-які заходи, спрямовані на примирення, в даному випадку позивач вважає формальними та є перешкодою позивачу його права на вільне особисте життя (а.с.41). У призначений судом день 23.06.2025 р. відповідач в судове засідання не прибула, представником відповідача - адвокатом Вартановою Г.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду знову надіслано заяву на відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, яку було судом задоволено і розгляд справи вкотре було відкладено на 04.07.2025 р. Суд звертає увагу на вимоги ч. 1, ч. 4 ст. 44 ЦПК України, якими визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Відповідно до позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у рішенні від 13.03.2019 у справі №814/218/14, під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду. Суд, у сукупності із викладеними вище фактами вказує на спрямованість подання представником відповідача заяв на відкладення судового засідання, саме на створення штучних передумов для відкладення судового засідання, тобто для затягування розгляду справи як однієї із форм зловживання процесуальними правами. Крім того, слід звернути увагу й той факт, що з моменту відкриття провадження у вказаній цивільній справі минуло майже п`ять місяців, однак на даний час відповідачем не було реалізовано право, на яке остання посилається у поданому нею клопотанні, зокрема вчинення дій, спрямованих на примирення подружжя. У призначений судом день 04.07.2025 р. ні відповідач, ні її представник, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи (а.с.53,54), в судове засідання не прибули за невідомою суду причиною. Повідомлень щодо поважності причин їх відсутності, заяви про слухання справи за їх відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач та її представник не з`явились в судове засідання без поважаних причин. За таких обставин на підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 04.09.2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який було зареєстровано Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис № 834, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.8). Відповідно до ч. 9 та ч. 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судових захист. Згідно з ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми, користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, тому суд не може зобов`язати сторони прийняти заходи до примирення. Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити, оскільки судом встановлено, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, спільне господарство сторонами не ведеться, подружні стосунки між сторонами припинені, сім`я розпалась остаточно, з моменту подачі до суду вказаного позову сторони не примирились. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх спільної дитини, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між сторонами слід розірвати. Позивачем не заявлено вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved