Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.03.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №79258917. За цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату від суми позики. \~Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 30 від 19.08.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21000 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 79258917 в розмірі 21000 грн., яку і просить позивач стягнути з відповідача. Ухвалою від 20.03.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, цією ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Будь-які докази у справі, крім поданих стороною позивача разом із позовною заявою, чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи викладене, суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] 21.03.2024 укладено договір позики №79258917. Відповідно до Договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 12000 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. А позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Сторонами погоджено, що кошти надаються строком на 30 днів (до 19.04.2024). Пунктом 2.3 встановлено фіксовану процентну ставку за користування позикою у розмірі 2,5%, денна процентна ставка, яка застосовується відповідно до умов програм лояльності складає 0,88%. Орієнтовна загальна вартість позики 15168 грн. Договір №79258917 від 21.03.2024 укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем - електронним підписом одноразовим ідентифікатором 18187. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що попередньо відповідач ознайомився з загальнодоступними Правилами надання грошових коштів у позику, розміщеними на сайті позивача (п. 5 Договору). Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 укладено договір факторингу №14/06/21, за яким перший відступив, а другий набув права вимоги за договорами, зазначеними в реєстрі боржників. Відповідно до Додаткової угоди №34 від 19.08.2024, Акту прийому передачі Реєстру Боржників № 30 від 19.08.2024, витягу з реєстру боржників № 30 від 19.08.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором позики № 79258917 від 21.03.2024 на суму заборгованості в розмірі 21000 грн. Згідно з розрахунком заборгованості позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 79258917 від 21.03.2024 станом на 31.01.2025 заборгованість відповідачем не погашена, залишок заборгованості складає 21000 грн, з яких: 12000 грн - загальна заборгованість за основною сумою боргу; 3168 грн - сума заборгованості за відсотками, 5832 грн \~сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою. Відповідно до ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст.\~638\~цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності Обов`язком позивача, який стверджує про надання відповідачу безготівкових кредитних коштів первісним кредитором за кредитним договором, у якому він набув право вимоги, є надання доказів, що підтверджують зарахування позичальнику таких коштів, а у разі неможливості самостійно подати такий доказ - право на обґрунтування такої неможливості та заявлення клопотання про витребування доказів судом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Аналогічні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 20 травня 2022 року у справі №336/4796/18 та від 30 серпня 2022 року у справі №509/2976/19. У справі, що розглядається, позивач не надав суду первинні облікові бухгалтерські документи, не вказав про здійснення ним досудових заходів забезпечення доказів, не подав клопотання про витребування таких доказів, хоч і не був позбавлений права заявити відповідне клопотання під час судового розгляду справи. На підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу відповідачу коштів за зазначеним договором позики позивачем не надано документів, які передбачені ст. 22, 25 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 13 ЗУ «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ був проведений. Отже, позивач не довів факт перерахування кредитних коштів відповідачу за договором позики № 79258917 від 21.03.2024. Таким чином, позивач не довів існування у [PERSON] заборгованості за укладеним договором позики, оскільки не надав доказів перерахування коштів на належний відповідачу розрахунковий чи картковий рахунок, а надані позивачем документи не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за вказаним договором. Одночасно суд звертає увагу, що укладаючи договори факторингу, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не був позбавлений права вимагати первинні бухгалтерські документи у первісного кредитора. Розрахунок заборгованості за вказаним договором позики, на який посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, отже не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з визначенням конкретного розміру заборгованості є документом, що створений самим позивачем, тому вказана у них інформація, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості відповідача. Відсутність належних первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у позику, але не дає можливості перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстави та порядок нарахування відсотків за користування позики. Таким чином, укладення договору позики і надання позичальнику кредитних коштів за обставин викладених в позовній заяві, набуття права грошової вимоги до відповідача позивачем не доведено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог. Відповідно до ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed