Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Зміст позовних вимог У березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь інфляційні нарахування в розмірі 28910,00 грн та 3% річних в розмірі 6300,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2018 у справі № 756/9599/16-к [PERSON] визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Цим же вироком задоволено цивільний позов потерпілої [PERSON] і ухвалено рішення про стягнення на її користь з [PERSON] 70 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Позивачка вказує, що станом на час подання позовної заяви відповідач грошові кошти в розмірі 70000,00 грн не відшкодував. Невиконання відповідачем рішення суду змусило позивачку звернутися до суду за правом вимоги від відповідача здійснення розрахунків в силу ст. 625 ЦК України - відповідач повинен сплатити суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час користування чужими грошовими коштами та 3% річних від суми заборгованості за період 01.03.2022 по 28.02.2025. Повідомлення учасників про розгляд справи Позивачка повідомлялася про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження на адресу її проживання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2018 у справі № 756/9599/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено [PERSON] від відбування основного і додаткового покарань. Цивільний позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди накористь [PERSON] 70000,00 гривень. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова «Кредо» на відшкодування матеріальної шкоди на користь [PERSON] 100 000,00 гривень. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова «Кредо» на відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] 5000,00 гривень. Стягнуто з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] 95 000,00 гривень. В решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24.04.2018 апеляційну скаргу представників цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» Кривцуна Віктора Віталійовича і [PERSON] задоволено частково. Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 1 лютого 2018 року щодо [PERSON] в частині рішення про цивільний позов змінено. Зменшено загальну суму, яка підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь потерпілої [PERSON] за позовом останньої, до 100 000,00 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної школи. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін. Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2018 у справі № 756/9599/16-к набрав законної сили 24.04.2018. 17.07.2018 головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попик Ольгою Василівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 70000,00 грн. 02.06.2020 Головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольгою Василівною винесено постанову у виконавчому провадженні № [NUMBER] про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). 23.12.2021 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вахрамєєвою Яною Володимирівною винесено постанову у виконавчому провадженні № [NUMBER] про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Норми права та мотиви суду Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат в розмірі 28910,00 грн та 3% річних в розмірі 6300,00 грн, нарахованих за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2018 у справі № 756/9599/16-к. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Відповідач згідно з вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2018 у справі № 756/9599/16-к має грошове зобов`язання перед позивачкою в сумі 70000,00 грн, у зв`язку з чим у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) також зазначено, що зупинення виконання рішення не впливає на реалізацію особою права за захист майнового інтересу, оскільки за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Відповідачем не надано доказів виконання грошового зобов`язання, встановленого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2018 у справі № 756/9599/16-к. Згідно з розрахунком позивачки за період з01.03.2022 по 28.02.2025 інфляційні втрати становлять 28910,00 грн та 3% річних становить 6300,00 грн. Перевіривши розрахунок позивачки, суд встановив, що інфляційні втрати за період з01.03.2022 по 28.02.2025 становлять 33361,26 грн та 3% річних становить 6300,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, вимоги позивачки є підлягають задоволенню саме в заявленому розмірі. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача відповідно до правил ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved