Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кучерява Т.В., звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: шлюб, зареєстрований 31.07.2013 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 887, розірвати. На обґрунтування позову зазначено, що з 31.07.2013 [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спір щодо спільного майна подружжя відсутній. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 30.04.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. 30.05.2025 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 08:45 год. 03.07.2025. 03.07.2025 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Кучерява Т.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, на задоволенні позовних вимог наполягають, проти заочного розгляду справи заперечень не надала. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, проте, поштова кореспонденція повернулася без вручення. Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2013. (а. с. 15) Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а. с. 8, 9) Судом установлено, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені. За таких обставин, оскільки позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] відзиву із запереченням проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім`ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивачка не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved