Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного банка «Брокбізнесбанк», третя особа: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Суханова Тетяна Олександрівна про визнання іпотеки припиненою та зобов`язання\~ вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.07.2008 року між, [PERSON] та Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі директора Вінницької філії [PERSON] був укладений кредитний договір №179 8-79/08 від 10.07. 2008 року, за умовами якого позивачу був наданий кредит в сумі 50 тис. доларів США строком до 09.07.2016 року. На забезпечення виконання позивачем умов кредитного договору, також був укладений договір іпотеки між цими ж сторонами від 10.07.2008 року. Вказаний іпотечний договір посвідчувався приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О. з послідуючим внесенням іпотечного майна до реєстру обтяжень. За умовами цього договору в іпотеку позивачем була передана земельна ділянка площею 0,1200га, кадастровий номер 3210945900:01:049:0087, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Кредитні зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за користування цими коштами позивачем були виконані до закінчення строку дії кредитного договору, а саме у вересні 2012 року. Позивача було виключено із числа позичальників АБ «Брокбізнесбанк». Умовами договору іпотеки не визначений порядок виключення іпотечного майна із реєстру обтяжень. Одразу ж після дострокового погашення кредиту позивачем були передані всі документи, необхідні для зняття обтяжень начальнику відділу індивідуального бізнесу Вінницького регіонального відділення АБ «Брокбізнесбанк» Ткачуку Володимиру Юрійовичу, який запевнив позивача, що обтяження із належної позивачу на праві власності земельної ділянки будуть зняті. Через декілька тижнів [PERSON] підтвердив, що обтяження з земельної ділянки зняті це підтвердили також і працівники юридичного відділу Банку. У березні 2015 року вказану земельну ділянку позивач вирішив продати, але коли звернувся до нотаріальної контори за оформленням договору купівлі- продажу дізнався, що вона все ще перебуває під іпотекою. Після цього позивач зразу ж звернувся у Вінницьке відділення АЬ «Брокбізнесбанк», де йому повідомили, що його кредитна справа не збереглася (за поясненнями працівників її було знищено) і, що Банк перебуває в стані ліквідації. Після цього позивач негайно перевірив свою кредитну історію через ПАТ КБ «Хрещатик» і переконався, що не є боржником АБ «Брокбізнесбанк». З приводу зняття обтяжень з земельної ділянки позивач звернувся до ліквідатора АБ «Брокбізнесбанк» Кореного О.В., однак останнім було відмовлено у знятті обтяжень з посиланням на те, що позивач прострочив сплату кредиту і тому позивачу була нарахована пеня в розмірі 0,46 долара США та 47,90 доларів США - пеня за прострочення процентів та 8029,70 доларів США штрафу за порушення умов договору щодо страхування предмету іпотеки. Позивачу було незрозумілим про яке прострочення сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами може йти мова коли позивачем повне погашення кредиту було здійснено достроково у вересні 2012 року. Окрім цього, у який спосіб було здійснено нарахування пені за відсутності кредитної справи позивача. Що стосується неукладення договору страхування іпотечного майна, то Банк взагалі не володів ніякою інформацією, щодо укладення цих договорів. З моменту укладання кредитного договору позивачем щорічно відповідно до умов п. 4.2.6. Кредитного договору укладались договори страхування іпотечного майна аж до повного погашення кредиту. Кредитний, іпотечний договори та договір страхування були укладені 10 липня 2008 року, отже відповідно до умов кредитного договору договір страхування мав укладатись на кожний рік не пізніше 10 липня наступного року. Дійсно, 10 липня 2012 року такий договір не був укладений і в подальшому він не укладався, оскільки у ньому відпала необхідність у зв`язку з повним поверненням кредиту у вересні 2012 року. Якщо банк вважав, що позивачем було допущено порушення строків щодо сплати кредиту та відсотків, а також з приводу неукладання договору страхування, то мав би звернутись до [PERSON] , з вимогю про сплату штрафних санкцій в межах строків позовної давності. Проте такі вимоги не були заявлені. Крім цього, позивач заповнюючи свою щорічну декларацію перевірив свою кредитну історію, і, зокрема, свої зобовязання перед банками і з`ясував, що не є боржником АБ «Брокбізнесбанк». Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (Акціонерне товариство «Брокбізнесбанк») припинило свою діяльність, 15.10.2019 року запис № 10731110121000818 при цьому правонаступників у ліквідованого Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (Акціонерне товариство «Брокбізнесбанк») немає. 12 жовтня 2023 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла відповідь на адвокатський запит, згідно якої за даними ЄОІС в АТ «Брокбізнесбанк» відсутня інформація про контрагента [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відповідно відсутня інформація про рахунки та укладені договори. А також повідомлено, що згідно даних архівів АТ «Брокбізнесбанк» які знаходяться у володінні Фонду, зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у вигляді заборгованості за кредитним договором №179 S-79/08 від 10.07.2008 перед АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» станом на поточну дату відсутні. У подальшому з часу припинення юридичної особи кредитора та з часу припинення зобов`язання забезпеченого іпотекою заборону на відчуження майна, переданого в іпотеку банку не знято, у зв`язку з чим, позивач, як власник майна та іпотекодавець, [PERSON] повідомив приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханову Тетяну Олександрівну, про факт отримання листа від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №60-10734/23 від 12.09.2023 року, та просив приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханову Тетяну Олександрівну зняти заборону відчуження земельної ділянки кадастровий номер 3210945900:01:049:0087 та вилучити іпотеку накладену та зареєстровану приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Тетяною Олександрівною на підставі посвідченого 10.07.2008 договору іпотеки за реєстровим номером 4021. Однак постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Тетяни Олександрівни №268/02-31 від 30.11.2023 [PERSON] , було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії з підстав відсутності у заявника документів. На підставі наведеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки від 10 липня 2008 року зареєстрований у реєстрі за № 4021, який укладений між [PERSON] та акціонерним банком «Брокбізнесбанк» код ЄДРПОУ 19357489; скасувати запис про заборону на нерухоме майно (відчуження) земельної ділянки кадастровий номер 3210945900:01:049:0087, розташованої за адресою [ADDRESS] від 10 липня 2008 року № 4022 та запис про іпотеку від 10 липня 2008 року № 7546723. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2018 року справу було передано на розгляд судді Карабазі Н.Ф. Ухвалою суду від 16.03.2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду\~від 01.11.2018\~року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 29.07.2021 року Ірпінським міським судом Київської області постановлено ухвалу у справі №127/1813/18, якою було закрито провадження по справі за позовом [PERSON] до Акціонерного банка «Брокбізнесбанк», третя особа: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Суханова Тетяна Олександрівна про визнання іпотеки припиненою та зобов`язання вчинити дії. Постановою Київського апеляційного суду від 20.10.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 липня 2021 року - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021 року справу було передано на розгляд судді Шестопаловій Я.В. Ухвалою суду від 19.11.2021 року було прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2023 року клопотання представника позивача про залучення співвідповідача було задоволено, та залучено Національний банк України (код ЄДРПОУ 00032106, місцезнаходження 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) в якості співвідповідача до участі у справі №127/1813/18. Ухвалою Ірпінського міського суду від 09.11.2023 року було задоволено клопотання представника позивача та замінено первісного відповідача Акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» на належного відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (код ЄДРПОУ 21708016 місцезнаходження 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17). Залучено Національний банк України (код ЄДРПОУ 00032106, місцезнаходження 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) в якості в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до участі у справі №127/1813/18. 03.11.2023 року від представника третьої особи Національного банку України Каратун Т.В. надійшли письмові пояснення, у яких вказано, що належним відповідачем у справі є ПАТ «Брокбізнесбанк», щодо якого 15 жовтня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. А відтак, позивач може звернутись до суду із вимогою встановлення факту припинення іпотеки та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 13.12.2023 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Цуканової С.Г. надійшов відзив на позов, у якому вказано, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» з 03.03.2014 року. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 «Про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк" - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно. На підставі частини п`ятої статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21.05.2015 р. № 103 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Брокбізнесбанк" на 1 рік до 10.06.2016 р. включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк" Куреного Олександра Вікторовича до 10.06.2016 р. включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 02 червня 2016 р. №896 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» на два роки до 10 червня 2018 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора АТ «Брокбізнесбанк» Куреному Олександру Вікторовичу на два роки до 10 червня 2018 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2227 від 31 травня 2017 р. про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора АТ «Брокбізнесбанк». 10 червня 2019 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 15 жовтня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №10731110121000818 про державну реєстрацію припинення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» припинено, а відповідно і повноваження Уповноваженої особи, які були делеговані Фондом гарантування також припинено. АТ «Брокбізнесбанк» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є окремими суб`єктами права, самостійно існуючими юридичними особами. З моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій, які чітко визначені ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. аким чином, наголошуємо, що Фонд гарантування не є правонаступником Банку, а відповідно не є стороною договорів, які укладалися з Банком, також не є обтяжувачем, а відповідно вимоги до Фонду гарантування про припинення обтяження та виключення записів про обтяження, є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню. Також, зазначили, що в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду зберігається інформація щодо кредитів, рахунків, руху коштів по рахунках, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку. Дата запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Брокбізнесбанк» - 03.03.2014. За даними ЄОІС в АТ «Брокбізнесбанк» відсутня інформація про контрагента [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відповідно відсутня інформація про рахунки та укладені договори. Додатково повідомили, що згідно даних архівів АТ «Брокбізнесбанк», які знаходяться у володінні Фонду, зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у вигляді заборгованості за кредитним договором №179 S-79/08 від 10.07.2008 перед АТ «Брокбізнесбанк» станом на поточну дату відсутні. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з поданням позову до неналежного відповідача. Ухвалою суду від 13.12.2023 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06.03.2024 року клопотання представника позивача було задоволено. Прийнято рішення повернутися до розгляду цивільної справи №127/1813/18 у підготовчому провадженні. 25.03.2024 року представником позивача [PERSON] було подано до суду нову редакцію позову [PERSON] до Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Тетяни Олександрівни, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону на нерухоме майно (відчуження) та запису про іпотеку. Ухвалою суду\~від 09.07.2024\~року було прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] до Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Тетяни Олександрівни, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону на нерухоме майно (відчуження) та запису про іпотеку. Ухвалено в подальшому розглядати справу з урахуванням уточнених вимог. Замінено первісного відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на належного відповідача Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханову Тетяну у справі №127/1813/18. Залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України в якості в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору до участі у справі №127/1813/18. 04.09.2024 року від Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Тетяни Олександрівни надійшов відзив на уточнений позов. Вказала, що дійсно, нею було посвідчено договір іпотеки між позивачем та АБ «Брокбізнесбанк» в 2008 році. Законом "Про іпотеку" чітко встановлено за яких умов договір потеки вважається припиненим (ст.17). Нотаріус не видавала кредит позивачу, не укладала з ним договори, не отримувала від нього повернуті кредитні кошти, а відповідно і не може стверджувати чи встановлювати факт повернення ним кредиту та відповідно припинення договору іпотеки (якщо підстава виконання зобов?язання). Встановлення цього факту не лежить в межах компетенції нотаріуса. Наголошує, що повідомлень від іпотекодержателя не отримувала. З заявами про припинення обтяжень представники банківської установи не звертались. Позивач до кінця 2023 року також за вищезазначеними діями не звертався. Таким чином, вчинити нотаріальну дію та реєстраційні дії нотаріцс не мала можливості. До кінця 2023 року нотарус навіть не бачила ніяких документів, які позивач мав в якості доказу свого належного виконання зобов?язання. Відповідно нотаріус не порушувала прав позивача та не оспорює їх. Тільки 30.11.2023 року позивач надав нотаріусу заяву про зняття заборони та долучив роздрукований електронний документ, адресований адвокату Векірчику I.Є., про те, що згідно архівів АТ "Брокбізнесбанк", які знаходяться у володінні Фонду, зобов`язання позивача перед АТ "Брокбізнесбанк" відсутні. Але цей документ не відповідає вимогам ст. 74 Закону України "Про нотаріат" та положенням п.5 гл.15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Тому нотарісом 30.11.2023 року було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріус вважає, що вона не є належним відповідачем у справі, а тому позов задоволенню не підлягає. 07.11.2024 року від представника відповідача Ліханової О.В. надійшов відзив на уточнений позов, у якому вказано, що Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О. 10 липня 2008 року посвідчений договір іпотеки, який укладений між [PERSON] та акціонерним банком «Брокбізнесбанк» код ЄДРПОУ 10357489. Договір зареєстрований в реєстрі за № 4021. Тільки в листопаді 2023 року позивач по справі звернувся до приватного нотаріуса Суханової Т.О. з вимогою про зняття заборони відчуження земельної ділянки кадастровий номер 3210945900:01:049:0087, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зняття заборони відчуження проводиться нотаріусом у відповідності до положень ст. 74 Закону України "Про нотаріат" виключно на підставі повідомлення установи банку про припинення іпотечного договору або договору застави. Реєстрація припинення обтяжень права власності, таких як заборона відчуження та іпотека, які є похідною від дії - зняття заборони та здійснюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно". Повідомлень від Іпотекодержателя - АБ «Брокбізнесбанк» приватний нотаріус Суханова Т.О. про припинення іпотечного договору від 10 липня 2008 року, зареєстрованого у реєстрі за № 4021, який укладений між [PERSON] та акціонерним банком «Брокбізнесбанк», не отримувала. З заявами про припинення обтяжень представники банківської установи не звертались. Позивач до листопада 2023 року також з вищезазначеними діями не звертався. 3 огляду на наведене, приватний нотаріус Суханова Т.О. не мала права та можливості вчинити відповідну нотаріальну дію та реєстраційні дії. 30.11.2023 року позивач надав заяву про зняття заборони та долучив роздрукований електронний документ, адресований адвокату Верчику I.Є., про те, що згідно архівів АТ "Брокбізнесбанк", які знаходяться у володінні Фонду, зобов?язання Позивача перед АТ "Брокбізнесбанк" відсутні. Проте, наданий документ не відповідає вимогам ст.74 Закону України "Про нотаріат" та положенням п.5 гл.15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, в зв?язку з чим нотаріусом було видано позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Дана постанова не оскаржувалась позивачем в порядку, визначеному ст. 50 Закону України "Про нотаріат". Виходячи із того, що юридична особа - Іпотекодержатель відсутня на сьогоднішній день, в Фонді гарантування відсутня інформація про виконання зобов?язання та припинення договору іпотеки, в безспірному порядку встановити факт виконання зобов?язання та припинення договору іпотеки не можливо, а відповідно і нотаріусу вчинити нотаріальну дію - не можливо і, як наслідок, зареєструвати припинення записів про заборони та іпотеку не можливо. Дані дії можуть бути вчинені виключно на підставі судового рішення. Ухвалою суду від 23.12.2024 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 23.06.2025 року, на підставі ст. 241 ЦПК України, суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 242 ЦПК України. У судовому засіданні від 23.06.2025 року представник позивача Верчик І.Є. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні від 23.06.2025 року відповідач приватний нотаріус Суханова Т.О. та її представник [PERSON] заперечували щодо задоволення позову в повному обсязі, вказували, що зняття заборони відчуження проводиться нотаріусом виключно на підставі повідомлення установи банку про припинення іпотечного договору або договору застави. Нотаріусу не було надано належних документів на підтвердження виконання позивачем зобов`язання. При цьому нотаріус діяла виключно в рамказ вимог законодавства, а тому звернення до неї з таким позовом є безпідставаним. Заслухавши представника позивача, відповідача та її предсатвника, дослідивши докази, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 244 ЦПК України, повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до чсткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне їй право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10.07.2008 року між [PERSON] та Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі директора Вінницької філії Жиренка В.І. був укладений кредитний договір №179 8-79/08 від 10.07. 2008 року. За умовами кредитного договору [PERSON] був наданий кредит в сумі 50 тис.доларів США строком з 10.07.2008 року по 09.07.2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% на споживчі цілі. 10.07.2008 року між [PERSON] та Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі директора Вінницької філії Жиренка В.І. укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] було передано в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,1200га, кадастровий номер 3210945900:01:049:0087, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О. 10 липня 2008 року посвідчений договір іпотеки, який укладений між [PERSON] та акціонерним банком «Брокбізнесбанк» код ЄДРПОУ 10357489. Договір зареєстрований в реєстрі за № 4021. Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О. внесено відповідну інформацію до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек. На підставі Постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» з 03.03.2014 року. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 «Про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк" - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно. На підставі частини п`ятої статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21.05.2015 р. № 103 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Брокбізнесбанк" на 1 рік до 10.06.2016 р. включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк" Куреного Олександра Вікторовича до 10.06.2016 р. включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 02 червня 2016 р. №896 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» на два роки до 10 червня 2018 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора АТ «Брокбізнесбанк» Куреному Олександру Вікторовичу на два роки до 10 червня 2018 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2227 від 31 травня 2017 р. про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора АТ «Брокбізнесбанк». 10 червня 2019 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 15 жовтня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадсь-ких формувань №10731110121000818 про державну реєстрацію припинення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» як юридичної особи без правонаступників, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Також, зазначили, що в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду зберігається інформація щодо кредитів, рахунків, руху коштів по рахунках, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку. Дата запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Брокбізнесбанк» - 03.03.2014. За даними Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в АТ «Брокбізнесбанк» відсутня інформація про контрагента [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відповідно відсутня інформація про рахунки та укладені договори. Згідно даних архівів АТ «Брокбізнесбанк», які знаходяться у володінні Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у вигляді заборгованості за кредитним договором №179 S-79/08 від 10.07.2008 перед АТ «Брокбізнесбанк» станом на поточну дату відсутні. Таким чином, іпотекодержатель ПАТ «Брокбізнесбанк», станом на теперішній час ліквідовано як юридичну особу без правонаступників. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат`не подано. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни). Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України). Укладення договору застави (іпотеки) або її виникнення на основі рішення суду чи при наявності юридичних фактів, вказаних в законі, зумовлює виникнення між заставодержателем і заставодавцем додаткового (акцесорного) зобов`язання відносно до основного, забезпеченого заставою (іпотекою). З огляду на похідний характер застави (іпотеки), виконання забезпеченого заставою основного зобов`язання або його припинення з інших підстав припиняє право застави (іпотеки). Стаття 609 ЦК Україниприсвячена такій підставі припинення зобов`язання як ліквідація юридичної особи. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина п`ятастатті 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном; зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як за добровільного, так і за примусового порядку її ліквідації.Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання. Таких висновків також дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 13 вересня 2023 року по справі за №295/7291/20. У даній справі, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що зобов`язання за кредитним договором повністю припинено, а також зобов`язання припинилося у зв`язку з припиненням без правонаступників юридичної особи - позикодавця, а тому є припиненою й іпотека. Вважав нотаріуса належним відповідачем за такими вимогами, оскільки лише нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження іпотечного майна. Слід звернути увагу, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і за примусовому порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання. З урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця (ПАТ «Брокбізнесбанк») за кредитним договором №179 8-79/08 від 10.07.2008 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним банком «Брокбізнесбанк», існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором, та внаслідок цього припинення права іпотеки за договором іпотеки від 10.07.2008 року № 4021, який укладений між [PERSON] та Акціонерним банком «Брокбізнесбанк». Суд зауважує, що належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є ПАТ «Брокбізнесбанк», щодо якого 15 жовтня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки. Тлумачення, якстатті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першоїстатті 3 ЦК Українисвідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі №214/7462/20). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина першастатті 8 ЦК України). Тлумачення частини першоїстатті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті1,9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Касаційний суд у своїй Постанові від 13 вересня 2023 року по справі за №295/7291/20 зауважує, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в ЦК Україниє прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертоїстатті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертоїстатті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. За таких обставин та з урахуванням наявних підстав вважати іпотеку припиненою, суд вважає за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати запис про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки від 10.07.2008 року. Суд акцентує увагу, що це рішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. Щодо позовних вимог до Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Тетяни Олександрівни суд зазначає наступне. Підстави припинення іпотеки визначені у ст.17 Закону України " Про іпотеку". Конструкція цієї статті дає підстави для висновку , що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення ( втрати) переданої в іпотеку будівлі ( споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля ( споруда), в разі знищення ( втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Отже, вказаним Законом не передбачена можливість припинення іпотеки внаслідок ліквідації кредитора. Відповідно до ч. 3 ст.44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування збитків. Згідно зі ст.74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики ( кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення ( розірвання, визнання недійсним) договору застави ( іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Отже, законодавством передбачено порядок та підстави зняття заборони відчуження нерухомого майна. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна ( нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права й повноваження, нотаріус зобов`язаний відбирати від таких осіб відповідну заяву з необхідними документами, які підтверджують правомірність зняття заборони. При одержанні заяви та необхідних документів, на виконання пункту 6.1 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження ( заборони), а також припинення іншого речового права ( іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, нотаріус вправі зняти заборону відчуження нерухомого майна та здійснити державну реєстрацію припинення права іпотеки лише у разі офіційного звернення до нього осіб, які мають на це відповідні права та повноваження. Матеріали справи не містять доказів звернення кредитора до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження належної [PERSON] земельної ділянки у зв`язку із повним погашенням заборгованості за кредитним договором та припиненням іпотеки. Суду також не надано доказів такого звернення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час дії тимчасової адміністрації у ПАТ «Брокбізнесбанк». Таким чином, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Тетяною Олександрівною жодним чином не порушені права [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що даний спір виник у зв`язку із зволіканням та несвоєчасними діями [PERSON] щодо зняття обтяження з предмета іпотеки за зобов`язаннями, які припинені у зв`язку із їх виконанням, суд вважає наявними підстави для покладання понесених позивачем судових витрат саме на нього.

Outcome: partial