Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 05.06.2024 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №221329894, яким забезпечено ТЗ «ВАЗ 21013» д.н.з. [NUMBER] . Після чого 30.06.2024 року о 17 год. 14 хв. в м. Сквира, вул. Набережна, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ «ВАЗ 21013» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, який в той момент перебував у стані алкогольного сп?яніння та Т3 «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , що встановлено постановою Сквирського районного суду Київської області від 01.10.2024 р. по справі №376/2208/24 за яким його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України. У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Т3 «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок зазначених обставин, 27.09.2024. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу у розмірі 39\~483,85 грн. На підставі чого у позивача виникло право стягнення з відповідача суму страхового відшкодування. Враховуючи викладене представник позивача просив стягнути на його користь з відповідача 39\~483,85 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судові витрати по справі. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25.04.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у резолютивній частині позовної заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У визначений ухвалою суду строк для подання відзиву, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, заяв, клопотань від відповідача на адресу суду також не надходило. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.06.2024 р. відбулась ДТП з участю автомобіля «ВАЗ 21013» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. У наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Станом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21013» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221329894. Постановою Сквирського районного суду Київської області від 20.08.2024 р. у справі № 376/2209/24 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 за спричинення ДТП 30.06.2024 р. (а.с. 7-8). Постановою Сквирського районного суду Київської області від 01.10.2024 р. у справі № 376/2208/24 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно із змістом постанови суду від 01.10.2024 р., відповідач 30.06.2024 р. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] , у вчиненні ДТП, яке відбулось 30.06.2024 р., та обставини даного ДТП, не потребують доказування. Згідно з страховим актом №206075/1/2024 від 27.09.2024 року та розрахунку №206075/1 суми страхового відшкодування від 27.08.2024 року складених ПрАТ «СК «Євроінс Україна» визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 39\~483,85 грн. (а.с. 19). Згідно з платіжною інструкцією №18777 від 27.09.2024 року вказана сума страхового відшкодування у розмірі 39\~483,85 грн., була перерахована на рахунок [PERSON] (а.с. 20). Належних та допустимих доказів на спростування вказаних документів відповідачем суду надано не було. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до пункту 3 частини 2\~статті 11 ЦК України\~однією з підстав для виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Нормами ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Згідно з ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин - №1961-ІV від 01.01.2004) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У пунктах 31, 32, 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування». При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається зі змісту постанов суду від 01.10.2024 у справі №376/2208/24 та від 20.08.2024 р. у справі № 376/2209/24, якими відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулось 30.06.2024 р., на момент ДТП відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Позивач виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Оскільки під час ДТП відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право подати регресний позов до відповідача на фактично виплачену суму страхового відшкодування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування шкоди, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами\~статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved