Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

У березні 2025 року позивачка звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 2017 року вона та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та дружина в її квартирі в м. Олешки Херсонської області. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . На час повномасштабного вторгнення відповідач перебував на заробітках в Тернопільській області, а позивачка з сином в м. Олешки Херсонської області. Після того як через півтора року перебування в окупації позивачці з сином вдалося повернутись на підконтрольну Україні територію, вона відразу зв`язалась з відповідачем, але як з`ясувалось він вже має іншу сім`ю. Відповідач втратив будь-який інтерес до дитини, після 22 лютого 2022 року він не бачив дитину жодного разу і навіть не спілкувався з сином по телефону, спілкувався лише з позивачкою. З січня 2023 року відповідач припинив будь-яке спілкування, заблокувавши сторінки в соцмережах та свої номера телефонів. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання сином освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. У зв`язку з цим, позивачка звернулася до органу опіки та піклування Ржищівської міської ради Київської області з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Враховуючи вказані факти, позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів (заробітку) до повноліття дитини але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками відповідач не отримав. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, як органу опіки та піклування Мушенок М.Ю. у судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала, 29 квітня 2025 року надала висновок від 17.04.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [PERSON] має паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий Цюрупинським РВ УМВС України в Херсонській області 19.04.2011, місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно довідки від 11 липня 2023 року № 3246-7001832811 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно довідки від 11 липня 2023 року № 3246-7001832875 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки № 04 від 10.01.2025, виданої Олешківським ліцеєм № 2 Олешківської міської ради, [PERSON] в 2024-2025 навчальних роках працювала в Олешківському ліцеї № 2 Олешківської міської ради на посаді вчителя початкових класів та забезпечувала організацію освітнього процесу на дистанційній формі з педагогічним навантаженням 23 години (а.с. 21). Згідно характеристики від 10.01.2025, виданої Олешківським ліцеєм № 2 Олешківської міської ради, [PERSON] працює в навчальному закладі вчителем початкових класів вже 19 років. За час роботи зарекомендувала себе як відповідальна, чесна, порядна та пунктуальна особистість, яка завжди ставиться до своєї роботи з високим рівнем відповідальності. Вона гідно представляє свій навчальний заклад, заслужено користується повагою серед колег і батьків, представляє яскравий приклад сучасного вчителя, який є джерелом натхнення для учнів і колег (а.с.20). Згідно довідки про доходи № 22/01-22 від 23.01.2025, виданої Управлінням освіти у справах сім`ї, молоді та спорту Олешківської міської ради, [PERSON] працює вчителем в Олешківському ліцеї № 2 Олешківської міської ради, розмір її заробітної плати за 2024 рік складає 301930,30 грн (а.с.22). Згідно акта від 14.01.2025, складеного депутатом Ржищівської міської ради Київської області Журило О.В., [PERSON] проживає у [ADDRESS] . На утриманні [PERSON] перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] з сім`єю не проживає, участі у вихованні сина не приймає та матеріально його не забезпечує (а.с.23). Згідно характеристики від 14.02.2025, виданої Ржищівським ЗДО "Сонечко", мати [PERSON] та син [PERSON] проживають у м.Ржищів. Мати та син мають статус внутрішньо переміщених осіб. [PERSON] відвідує Ржищівський ЗДО "Сонечко" із вересня 2023 року. Батько [PERSON] за період перебування сина в дитячому садку до закладу жодного разу не звертався, сина не відвідував, вихованням чи розвитком дитини не цікавився. Жодних відомостей про [PERSON] заклад не має (а.с.24). Згідно характеристики від 14.02.2025, виданої вихователем Ржищівського ЗДО "Сонечко" Проскуріною Т. , [PERSON] є вихованцем дошкільного закладу з 01.09.2023. За час перебування в закладі хлопчик показав себе як розумна, вихована, здібна та доброзичлива дитина. Хлопчик розвивається згідно віку, освітню програму закладу засвоює швидко. Мати [PERSON] бере активну участь у житті групи, є головою батьківського комітету, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Батько [PERSON] за час перебування дитини у садочку не дзвонив, не приходив, сином не цікавився. З дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає (а.с.25). Згідно характеристики від 14.02.2025, виданої асистентом вихователя Ржищівського ЗДО "Сонечко" Любич Д. , [PERSON] є вихованцем дошкільного закладу з 01.09.2023. Хлопчик розвивається згідно віку, освітню програму закладу засвоює швидко. Мати [PERSON] завжди піклується про зовнішній вигляд сина, власноруч виготовляє святкові костюми та декорації до свят. Батько [PERSON] за час перебування дитини у садочку не дзвонив, не приходив, сином не цікавився. З дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає (а.с.26). Згідно характеристики від 14.02.2025, виданої художнім керівником Ржищівського ЗДО "Сонечко" Рогозовець І. , [PERSON] відвідує заняття хореографії з 01.11.2023. Мати [PERSON] бере активну участь у житті гуртка, відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] за час відвідування хлопчиком занять із хореографії жодного разу не з`являвся, життям та успіхами сина не цікавився (а.с.27). Згідно характеристики від 14.02.2025, виданої вчителем-логопедом Ржищівського ЗДО "Сонечко" Швець Ю.В. , [PERSON] є вихованцем логопедичної групи з 2023 року. Хлопчик із задоволенням відвідує логопедичні заняття, чітко виконує всі поставлені завдання, хлопчик активний, жвавий, завжди приходить на заняття в гарному настрої. Мати [PERSON] бере активну участь у житті дитини, допомагає в організації заходів в групі, регулярно відвідує батьківські збори логопедичної групи, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування занять, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання та виховання дитини. Батько [PERSON] з вчителем -логопедом на зв`язок жодного разу не виходив, на батьківські збори не з`являвся, з сім`єю не проживає, з сином не спілкується, у вихованні дитини участі не бере (а.с.28). Згідно довідки № 03-25/01/07 від 10.01.2025, виданої Ржищівським ЗДО "Сонечко", [PERSON] , [INFO] із вересня 2023 року є вихованцем Ржищівського ЗДО "Сонечко" (а.с.29). Згідно характеристики від 14.02.2025, виданої Ржищівським ЗДО "Сонечко", [PERSON] активно займається вихованням сина, регулярно відвідує освітні, методичні та святкові заходи. Мати приділяє значну увагу здоров`ю та зовнішньому вигляду свого сина, забезпечуючи його необхідними умовами для комфортного перебування у дитячому садку. [PERSON] є прикладом відповідального батьківства, відкритого до співпраці з педагогічним колективом. Її активна участь у житті групи сприяє створенню комфортної та дружньої атмосфери у закладі (а.с.30). Згідно акта обстеження умов проживання від 11.02.2025, начальником Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області [PERSON] та головним спеціалістом ССДС Олексієнко Л.Є. проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживають мати - [PERSON] , син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають в окремій кімнаті, наявні окремі спальні місця, є облаштовані місця для навчання. У дітей є одяг та взуття відповідно до віку та сезону, особисті речі, шкільне приладдя, розвиваючі ігри. Вихованням та утриманням дітей займається мати [PERSON] . Батька малолітнього [PERSON] за вказаною адресою не виявлено (а.с.38). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 17 квітня 2025 року (а.с.76, 77-80) встановлено, що [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у його вихованні, не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям та здоров`ям, матеріальної підтримки не надає, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі сина. Дані обставини є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 5 СК України передбачено, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 цієї ж постанови вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Також у справі «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оцінивши надані суду докази, суд вважає, що під час розгляду справи знайшли підтвердження факти, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] не виконує свій конституційний обов`язок по утриманню та вихованню малолітнього сина [PERSON] , свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не цікавиться сином та не спілкується з ним, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи та оцінюючі всі докази у справі, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його сина [PERSON] . При цьому суд наголошує, що у разі зміни поведінки відповідача до свого сина, він має право, в порядку ст. 169 СК України, на поновлення батьківських прав. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то така вимога підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачкою сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 1211,20 грн. Факт сплати судового збору позивачкою підтверджується фіскальним чеком від 05.02.2025 про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. Отже з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved