Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2025 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів за минулий час- задоволено частково. Стягнуто з з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.04.2025 та до досягнення дитиною повноліття. 01.074.2025 адвокат Микитишин О.М., в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8400,00 грн. Про намір подати дану заяву було зазначено в позові. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Вбачається, що вказана цивільна справа була розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та за наявними у справі матеріалами. Виходячи з правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Сторони не викликались в судове засідання, що у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви. З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Матеріалами справи підтверджується, що докази витрат на професійну правничу, заявником надано до суду у рамках встановлених ЦПК України порядку і строків подання цих доказів. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, з метою захисту порушених прав і інтересів позивач звернулася за правничою допомогою до адвоката - Микитишин О.М., що підтверджується укладеним між ними Договором №48/2024 про надання правничої допомоги від 11.10.2024 та Додатком №1 від 11.10.2024 до нього. Позивачем при поданні позовної заяви до суду було повідомлено суд, що у зв`язку з розглядом справи вона понесла та очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 5000,00 гривень, що включають витрати з надання правової консультації зі спірного питання (1000,00 грн) та складення позовної заяви у відповідності до вимог ЦПК України (4000,00 грн), У, тому числі, позивач понесла витрати на переклад документів (дозволів напроживання її та дитини на території Аліканте в м. Торрев"єхв в Іспанії)) з іспанської мови на українську, вартість яких склала 1400,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які були залучені до позовної заяви. А також, інші витрати, які можуть виникнути в ході розгляду спірного питання у судовому порядку та будуть підтверджені належними доказками і ндаатми до суду у порядку ст. 141 ЦПК України. У ході розгляду справи, виникла необхідність реалізувати право позивача на представництво її інтересів в суді через авдоката - Микитишин О.М. у судовому засіданні - 25.06.2025 у приміщенні суду, що стало наслідком виникнення додаткових витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу, які були надані та позивач сплатити їх вартість, до суду надано наступні документи: копія Договору №52/2023 від 27.11.2023 та Додатку №1 від 27.11.2023 до нього (визначено перелік та вартість послуг, що надаються згідно Договору); копія Квитанції №000-02/25 на оплату послуг з надання правничої допомоги від 01.04.2025; копія Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 08.04.2025; копія Квитанції №000-03/25 на оплату послуг з надання правничої допомоги від 20.05.2025 та копія Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 27.06.2025. Таким чином, остаточна загальна вартість витрат на правничу допомогу з розгляду спірного питання по справі №753/8274/25 складає 7000,00 грн. та судові витрати на переклад документів (доказів для справи) у розмірі 1400,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначено, що гонорар адвоката може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Також згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України). Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Суд вважає, що понесені витрати є співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на надання послуг (збирання доказів, підготовка документів); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) значенням справи для сторони. За вказаних обставин, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача у повному обсязі. За таких обставин заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та є підстави для прийняття додаткового рішення відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Outcome: approved