Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника, адвоката Агбонгале Луізи Сергіївни до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина та стягнення половини додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення, дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Макарівський районний суд Київської області постановив судовий наказ від 11 жовтня 2021 року щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в державній виконавчі служби. Відповідач своєчасно не сплачує аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 188 565 грн. Крім того, позивач понесла додаткові витрати під час лікування сина у лікаря ортодонта, зокрема, встановлення брекет системи у розмірі 49 100 грн, а тому просить суд стягнути з відповідача половину понесених витрат на лікування [PERSON] , а саме 24 550 грн. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 05 листопада 2024 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 05 листопада 2024 року та копія позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу надсилалася за адресою його реєстрації. Поштові відправлення № 0610227800073 та № 0610230912109 повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 21 лютого 2025 року та 03 березня 2025 року відповідно. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 2015 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві. Відповідно до судового наказу Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 у справі № 370/1523/21 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. До матеріалів справи долучений розрахунок Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві виконавче провадження № 71960477 станом на 11 вересня 2024 року, з якого вбачається, що сукупний розмір заборгованості [PERSON] за період з липня 2021 року до серпня 2024 року складає 188 565 грн. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Аналізуючи наведені норми, суд відзначає, що у разі стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі), цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця, а тому, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність божника у вигляді неустойки (пені). Також суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, яка зазначила, що визначена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тож строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, визначеною частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України. Доказів того, що заборгованість за аліментами виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками тощо матеріали справи не містять, а тому, звертаючись до суду з цим позовом, позивач набула право на стягнення з відповідача неустойки, виходячи із розміру заборгованості за аліментами за зазначений вище період. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, суд дійшов такого висновку. Позивач зазначає, що їхній з відповідачем син [PERSON] проходить амбулаторне лікування у лікаря ортодонта в ТОВ «Клініка «Мед-Б`юті». Необхідність стоматологічного лікування дитини було вимушеною мірою,\~у тому\~числі,брекет-системою, яке обґрунтоване діагнозом стоматолога,\~що підтверджується\~довідкою лікаря\~ТОВ «Клініка\~«Мед-Б`юті»\~від 08\~червня 2024\~року. Вартість лікування була сплачена позивачкою, що підтверджується актами виконаних робіт від 29 серпня 2022 року на суму 720 грн; від 01 вересня 2022 року на суму 3 440 грн; від 05 вересня 2022 року на суму 20 670 грн; від 13 вересня 2022 року на суму 420 грн; від 21 жовтня 2022 року на суму 420 грн; від 03 жовтня 2022 року на суму 1 260 грн; від 02 лютого 2023 року на суму 1 720 грн; від 24 травня 2023 року на суму 3 000 грн; від 21 червня 2023 року на суму 5 110 грн; від 06 липня 2023 року на суму 720 грн, 2 100 грн та 770 грн; від 16 серпня 2023 року на суму 350 грн; від 18 вересня 2023 року на суму 500 грн; від 20 лютого 2024 року на суму 2 400 грн; від 01 квітня 2024 року на суму 500 грн; 07 травня 2024 року на суму 1 600 грн; від 17 червня 2024 року на суму 600 грн; від 09 вересня 2024 року на суму 2 800 грн, загалом додаткові витрати понесені позивачкою на лікування сина склали 49 100 грн. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою\~статті 150\~Сімейного кодексу\~України визначено,\~що батьки\~зобов`язані піклуватись\~про здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Відповідно до\~статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства»,\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку.\~Батьки або\~особи,\~які їх\~замінюють,\~несуть відповідальність\~за створення\~умов,\~необхідних для\~всебічного розвитку\~дитини,\~відповідно до\~законів України. Згідно із частиною першою статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 Сімейного кодексу України). З аналізу зазначених приписів вбачається, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 виснував, що приписи Сімейного кодексу України ґрунтуються на принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц , від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18, від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20 викладено правові висновки про те, що положення статті 185 Сімейного кодексу України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які необхідно доводити особою, яка пред`явила такий позов. У постанові від 04 грудня 2019 року у справі №320/383/19 Верховний Суд дійшов висновку, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Отже, суд встановив що позивач та відповідач є батьками [PERSON] . Позивачка, зі свого боку, понесла витрати для встановлення сину [PERSON] брекет систему, на підставі, встановленого лікарем ортодонтом діагнозу. Суд вважає, що встановлення брекет системи, за умови наявності діагнозу, в цьому випадку є необхідним та виправданим для здоров`я та гармонійного розвитку сина сторін, а тому такі витрати зумовлені особливими потребами (станом здоров`я дитини) й є додатковими витратами, половина вартості яких, у розмірі 24\~550 грн, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved