Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

в заяві вказано « Рішенням Івано-Франківського\~міського суду\~від 07.04.2025\~у справі\~№\~344/5668/25\~заяву [PERSON] ,\~заінтересована особа\~ [PERSON] \~про видачу\~обмежувального припису\~ задоволено\~частково.\~Видано обмежувальний\~припис відносно\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яким строком\~на 3\~місяці визначено\~заходи тимчасового\~обмеження прав\~ [PERSON] ,\~та покладено\~на [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~обов`язки,\~а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці, де перебуває [PERSON] , [INFO] , та наближатися на відстань менше 300 м до місця перебування [PERSON] , [INFO] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести з [PERSON] , [INFO] , листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. З того часу поведінка заінтересованої особи фактично не змінилася. 15.05.2025 заінтересована особа з`явився за місцем моє роботи заявниці [ADDRESS] , магазин « [INFO] », залякував мене (доказ відео яке додається на компакт-диску). 16.05.2025 року заявниця звернулася в поліцію із заявою та повідомила про порушення заінтересованою особою дії обмежувального припису. 19.06.2025 заінтересована особа перебував під будинком заявниці на відстані менше 300 м. від мене, чим також порушив дію обмежувального припису (доказ відео яке додається на компакт-диску). [PERSON] вчиняє насильство щодо заявниці протягом тривалого часу, погрожує розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Зважаючи на це, заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому звертається до суду з заявою про продовження дії обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією до кривдника виявились неефективними і не захистили мене від насильства…». Представник заявниці підтримала заяву з підстав, які наведені в ній, заінтересована особа порушує обмежувальний припис, телефонував до заявниці, заявниця звернулась в поліцію, чоловік приходив в магазин де працює заявниця, погрожував повернутись і продовження дії, після закінчення дії обмежувального припису. Представник заінтересованої особи надав пояснення суду, що справа не підсудна Івано-Франківському міському суду, з приводу обставин вказаних в заяві зазначив наступне. [PERSON] дійсно зайшов в магазин, побачив заявницю, однак не знав про те, що вона в цей час перебуває в магазині, оскільки графік роботи не встановлений для заявниці, заінтересована особа проживає в квартирі, де живе їх син, побачив заявницю у квартирі і поїхав з місця, просив відмовити у задоволенні заяви, заінтересована особа не вчиняє будь-якого насильства до заявниці. Заінтересована особа в судовому засіданні надала пояснення, що магазин, в якому працює заявниця, є його, однак оформлений на заявницю, він прийшов за грошима, побачив заявницю і пішов з магазину, квартира теж є заінтересованої особи, але оформлена на заявницю, аналогічно з машиною, сказав сину не впускати до квартири заявницю, заява подана з метою депортації заінтересованої особи, заявниця відключила світло в квартирі заінтересованої особи, син живе в квартирі, заінтересована особа буває в магазині часто, тільки один випадок був, що заявниця була там, просив відмовити. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2025 року видано обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , яким строком на 3 місяці визначено заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , та покладено на [PERSON] , [INFO] , обов`язки, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці, де перебуває [PERSON] , [INFO] , та наближатися на відстань менше 300 м\~ до місця перебування [PERSON] , [INFO] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести з [PERSON] , [INFO] , листування, телефонні переговори або контактувати з нею через\~ інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею. В судовому засіданні досліджено відеофайл, який долучений заявником до матеріалів заяви. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидіюдомашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи, що частина вимог заявниці, зокрема вимога щодо заборони [PERSON] вести з [PERSON] , [INFO] , листування, телефонні переговори або контактувати з нею через «інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб» та вимоги про заборону розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею визначені абстрактним критерієм, заявницею не конкретизовано перелік та адреси місць її частого відвідування, вказані вимоги не обгрунтовано належними правовими підставами. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України\~однією із загальних засад правосуддя є обов`язковість виконання судових рішень. Однак не може бути виконано рішення про зобов`язання не чинити дії, які визначені за абстрактним критерієм, тому в цій частині заява не підлягає до задоволення. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial