Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся в суд із позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з його довірителя на користь [PERSON] на підставі судового наказу №338/1680/24 від 09.12.2024 року на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги у поданій заяві мотивував тим, що через особливості розгляду справи у порядку наказного провадження та внаслідок замовчування окремих фактів при зверненні до суду самою позивачкою [PERSON] , суд при визначенні розміру аліментів, які постановлено стягувати з [PERSON] , не врахував ряд обставин, які мають важливе значення для правильного вирішення справи. Зокрема, у заяві про видачу судового наказу [PERSON] не вказала суду про те, що [PERSON] в ході виконання обов`язків військової служби отримав важке поранення, пов`язане з втратою функціональності правої руки (рука не ампутована, проте не функціонує, через зруйновану кістку), частково втратив слух та зір, а відтак потребує значних матеріальних затрат на відновлення (стабілізацію) втраченого здоров`я, а також йому потрібний сторонній догляд. Крім того, внаслідок припинення шлюбних стосунків, не міг повернутись до попереднього житла, а через відсутність власного - змушений нести додаткові витрати на оренду житла. Стабільний заробіток військовослужбовця, внаслідок порання втрачено, тому для реабілітації та підтримки елементарних життєвих потреб самого платника аліментів коштів не залишається. У зв`язку з цим накопичується борг по сплаті аліментів. Тому, у заявлених вимогах поставив питання про зменшення розміру аліментів шляхом тимчасового повного звільнення від сплати аліментів на утримання дітей строком на 24 місяці, а по завершенню цього строку, просив визначити аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] поданий позов підтримав. Вказав, що позивач не заперечує свого обов`язку, як батька дітей, утримувати їх, але в даний час позбавлений можливості сплачувати аліменти загалом і у визначеному рівні зокрема. Зазначив, що з 23.06.2025 року позивачу встановлено першу групу (Б) інвалідності та констатовано потребу у постійному сторонньому догляді. Крім того, відповідно до наказу №114 від 24.05.2025 року [PERSON] звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я та виключений із списків військової частини і знятий з усіх видів забезпечення. Пенсія по інвалідності поки не призначена, але її розмір ймовірно буде мізерним, на рівні двох трьох тисяч гривень. Тому просив позовні вимоги, задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Косєй К.В. подала суду відзив на позову у якому у позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. На обгрунтування своєї позиції вказала, що заявник намагається створити враження про свою повну неплатоспроможність та відсутність будь-яких джерел доходу. Проте як учасник бойових дій, який отримав поранення під час виконання військового обов`язку, має право на пенсію по інвалідності. Крім того, отримував та буде отримувати як учасник бойових дій певні виплати, пільги та компенсації відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Втрата функціональності правої руки не позбавляє його у перспективі обрати вид трудової діяльності, що не вимагає виконання фізичної праці. Вважає, що позивач необґрунтовано стверджує про свою "бездомність", оскільки народився та виріс у селі Горохолино Богородчанського району Івано-Франківської області, де розташований батьківський будинок, у якому [PERSON] не позбавлений права проживати. Також наголосила на тому, що зміна матеріального стану не може бути підставою для повного звільнення особи від аліментних зобов`язань, оскільки це суперечить принципу найкращих інтересів дитини та основоположним засадам сімейного права. Стала судова практика Верховного Суду свідчить про те, що суди при вирішенні питання про зміну розміру аліментів повинні враховувати не лише інтереси платника аліментів, а й необхідність забезпечення дітям належного рівня життя, достатнього для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вважає, що у такий спосіб позивач намагається повністю перекласти на неї тягар утримання дітей, не зважаючи на її спроможності. Тому просила відмовити у задоволенні заяви. В судове засідання відповідач та її представник не з`явились. Заслухавши в судому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у грудні 2024 року звернулася до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із батька аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх доходів боржника. Судовим наказом Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19.12.2024 року постановлено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Стягнення аліментів розпочато з 09 грудня 2024 року. [PERSON] , у відповідності до положень ч.7 ст.170 ЦПК України, будучи незгодним із рішенням про стягнення аліментів на підставі судового наказу та із розміром стягнутих з нього аліментів, звернувся до суду з позовом про їх зменшення. При цьому вважає, що при постановленні судового наказу не були враховані вагомі обставини, які впливають на правильне вирішення справи. Зокрема посилається на те, що він, як військовослужбовець в ході бойових дій отримав важке поранення, пов`язане з втратою функціональності правої руки, частковою втратою слуху та проблемами із зором. Вказані обставини потребують значних матеріальних затрат на реабілітацію. Він потребує стороннього догляду. Крім того, внаслідок зміни у сімейних стосунках, через відсутність власного житла вимушений нести додаткові витрати на найм житла. Будучи звільненим з військової служби за станом здоров`я позбавлений стабільного заробітку для підтримки елементарних життєвих потреб. 23 червня 2025 року йому встановлено першу групу (Б) інвалідності. На підтвердження зазначених вище обставин представник позивача подав письмові докази. Дані обставини у контексті положень ст.192 Сімейного кодексу України можуть бути визнані такими, що є підставою для зміни розміру аліментів, який уже визначений на підставі попереднього судового рішення. Водночас [PERSON] , посилаючись на наведені вище обставини, просить суд звільнити його від сплатити аліментів строком на 24 місці. Однак така вимога не корелюється із нормами Сімейного кодексу України, який визначив можливість звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину лише у випадку визначеному ст.188 цього кодексу. Зокрема, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Інших умов чинний закон не передбачає. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. На обох батьках лежить однакова відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Таким чином, вимога позивача у частині звільнення його від обов`язку сплати аліментів строком на 24 місяці задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який слід стягувати з [PERSON] надалі, суд враховує, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям відповідно до Закону України «Про пенсійне\~забезпечення осіб,\~звільнених з\~військової служби,\~та деяких\~інших осіб» ( № 2262-ХІI) призначаються незалежно від наявного страхового стажу у разі настання інвалідності (статті 18-23 Закону України): у період проходження служби; або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби; або пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювань, які виникли в період проходження військової служби. Розмір пенсії по інвалідності залежить від причини інвалідності. Особам з інвалідністю І групи внаслідок війни пенсія призначається в розмірі 100 % сум грошового забезпечення за останньою займаною посадою. Тому, посилання представника позивача на те, що очікуваний розмір пенсії [PERSON] буде на рівні двох-трьох тисяч гривень не відповідає дійсності. Виходячи з принципу добросовісності, розумності і справедливості, а також оцінюючи подані суду докази, враховуючи рівень прожиткового мінімуму встановлений законодавчо, а також інші обставини справи, суд вважає, що аліменти, які слід стягувати з позивача на користь [PERSON] на утримання дітей можуть бути визначені у розмірі частки заробітку (доходу)батька. На підставі наведеного,

Outcome: partial