Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 18.12.2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а саме 80 000 грн. майнової шкоди та 30\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.1997 року належить квартира [ADDRESS] . Квартира розташована на другому поверсі багатоквартирного будинку, використовувалась для постійного проживання позивачки та її сім`ї доньки і чоловіка. 07.08.2024 року та 14.08.2024 року власником квартири [ADDRESS] , що розташована на третьому поверсі будинку, [PERSON] здійснено залиття належної позивачці квартири.20.08.2024 року будинкоуправлінням [ADDRESS] складено Акт № 32, у якому комісією встановлено: 20.08.2024 року обстежена квартира [ADDRESS] , яка була залита 07.08.2024 року та 14.08.2024 року з вище розташованої квартири [ADDRESS] . В результаті обстеження комісія встановила, що під час залиття в квартирі [ADDRESS] постраждали ванна кімната, туалет, де залита стеля, пошкоджена підвісна стеля та світильники, залиті стіни, вкрилися червоно-жовтими плямами, стіни вкриті пліснявою, пошкоджена підлога (паркет) в ванній кімнаті та коридорі. В ванній кімнаті та туалеті стоїть різкий запах від плісняви. Причиною затоплення комісія встановила несправність системи опалення у квартирі [ADDRESS] . Оскільки відповідачка відмовилась добровільно відшкодувати позивачеві завдану залиттям матеріальну шкоду, позивачка просить стягнути з відповідача на свою корить 80000 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, моральну шкоду, в сумі 30000 грн., та судові витрати. Матеріали позову отримано суддею 19.12.2024 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 978944 від 20.12.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 06.11.2024 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.12.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 03.02.2025 року. 31.01.2025 року представник [PERSON] адвокат Кукало О.М. надала суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила стягнути з відповідача на свою корить 88 807 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, моральну шкоду, в сумі 30 000 грн., та судові витрати Разом з зазначеною заявою було надано Висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи № 52/24 від 31.01.2025 року, за заявою [PERSON] для подання до Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 522/22843/24. У підготовчому засіданні 03.02.2025 року була присутня представник [PERSON] адвокат Кукало О.М., просила прийняти збільшення позовних вимог. [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки та прийнято збільшення позовних вимог, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 17.03.2025 року та правом відповідача на належне сповіщення та надання відзиву на позов. У зв`язку з замінюванням приміщення суду розгляд справи, призначений на 17.03.2025 року, відкладено на 21.04.2025 року. 18.03.2025 року представник [PERSON] адвокат Кукало О.М. надала заяву про визначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, згідно якої [PERSON] понесені судові витрати у розмірі 6\~000 грн. за проведення експертизи та витрати на сплату судового збору. У підготовче засідання 21.04.2025 року [PERSON] не з`явилася, представник позивачки адвокат Кукало О.М. надала суду заяву, в якій просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті. Справу просила розглядати за відсутністю сторони позивачки. [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив суду не надавала. Ухвалою суду від 21.04.2025 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті 27.05.2025 року. У зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. у відпустці розгляд справи, призначений на 27.05.2025 року, відкладено на 09.07.2025 року. У судове засідання 09.07.2025 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Від представника [PERSON] адвоката Кукало О.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надала. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 18.07.2025 року. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Предметом позовних вимог є стягнення шкоди в результаті залиття квартири. Судом встановлено, що\~ [PERSON] є власником об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження № 32, складеному 20.08.2024 року будинкоуправлінням [ADDRESS] , обстежена квартира [ADDRESS] була залита 7.08.2024 року та 14.08.2024 року з вище розташованої квартири [ADDRESS] . У результаті обстеження комісія встановила: під час залиття квартири [ADDRESS] постраждали ванна кімната, туалет, де залита стеля, пошкоджена підвісна стеля та світильники, залиті стіни червоно-жовтими плямами, стіни вкриті пліснявою, пошкоджена підлога (паркет) в ванній кімнаті та коридорі. В ванній кімнаті та туалеті стоїть різкий запах від плісняви. Причиною затоплення комісія встановила несправність системи опалення у квартирі [ADDRESS] . Належним та допустимим доказом суд вважає наданий до матеріалів справи висновок судової експертизи. Згідно ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст.106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. З висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № 52/24 від 31.01.2025 року, проведеною за заявою [PERSON] для подання до Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 522/22843/24 вбачається, що під час проведення судової будівельно-технічної експертизи експертом досліджувалось питання: визначити причину залиття і розмір матеріального збитку (шкоди), що виник внаслідок залиття квартири [ADDRESS] . У висновку № 52/24 від 31.01.2025 року судовим експертом зазначено опис пошкоджень в приміщеннях квартири [ADDRESS] : - Коридор пл. 10,1 кв.м. Стеля - пофарбована водоемульсійною фарбою: на стелі є плями внаслідок залиття; стіни - обклеєні шпалерами: відставання шпалер, наявні плями та брудні потоки жовто-бурого кольору, зволоження стін; підлога - паркетна дошка, здуття та короблення внаслідок залиття. - Ванна пл. 2,7 кв.м. Стеля демонтована підвісна стеля, на перекритті плями внаслідок залиття, пліснява; стіни пофарбовані водоемульсійною фарбою та частково оздоблені керамічною плиткою: наявні плями, цвіль та брудні потоки жовто-бурого кольору, зволоження стін. При простукуванні плитки встановлене її часткове відставання та вимивання клею. - Туалет пл. 1,2 кв.м. Стеля - на перекритті плями внаслідок залиття; стіни - пофарбовані водоемульсійною фарбою: наявні плями, пліснява та брудні потоки жовто-бурого кольору, зволоження стін. Відчутний специфічний запах внаслідок залиття. Експерт зазначає, що основними ознаками пошкоджень від залиття можуть бути: плями (плями, розводи) жовтого (жовто-бурого кольору) на поверхні стін і стель; жолоблення елементів столярних виробів; відшаровування фарби, облицювальних матеріалів, шпалер і т. д. в місцях залиття. Зазначені ушкодження оздоблювальних покриттів, є порушенням ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд (СНиП 3.04.01-87, MOD). Згідно проведеного дослідження, з урахуванням наданого Акту обстеження від 20.08.2024року на підставі методичних рекомендацій «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеріальної шкоди за його наслідками», (розробник Київський НДІСЕ Міністерства Юстиції України 2005р, реєстраційний код 10.6.11), зроблено висновок, що технічний стан, наявність та характер пошкоджень оздоблювальних покриттів квартири за адресою: [ADDRESS] вказує на залиття із системи опалення з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Розмір матеріального збитку (шкоди), що виник внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , складає 88 807,00 грн. Судом встановлено,\~що власником\~квартири [ADDRESS] \~є [PERSON] . За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. З матеріалів справи вбачається, що залиття квартири позивача 07.08.2024 року та 14.08.2024 року відбулося двічі внаслідок несправності системи опалення у вище розташованій квартирі [ADDRESS] , а тому встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками у вигляді пошкодження майна. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях, зокрема норми ст. 1166 ЦК України, передбачають презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У роз`ясненнях п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Судом встановлено, що обставини позову підтверджені належними та допустимими доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України. При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також, враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ч. 2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно дост.76 ЦПК України. Отже, судом встановлено, що з наявних в матеріалах справи доказів, у тому числі складеного акту та висновку експертизи, вбачається факт затоплення квартири позивачки, встановлена причина такого затоплення. Відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачки. Факт залиття та завдання матеріальної шкоди позивачкою доведений та відповідачкою не спростований. Таким чином, судом встановлений факт завдання шкоди майну позивача внаслідок залиття квартири і вина відповідачки, а тому вимога про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 88\~807,00 грн. підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 30\~000 грн., то суд виходить з наступного. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язково з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння чи заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Отже, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, тому обов`язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою. Пунктом 9 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Як встановлено судом сам факт залиття квартири мав місце, вина відповідачки доведена, тому зазначена обставина спричинила позивачці відповідні зміни у її життєдіяльності, оскільки замість звичного ритму життя вона вимушена була займатися ліквідацією наслідків такого залиття, що призвело до завдання їй моральних страждань. Суд враховує, що внаслідок залиття та пошкоджень квартири, позивачка зазнала моральне потрясіння та стрес, у зв`язку із чим була вимушена 15.08.2024 року звернутися до лікаря. Наданими письмовими доказами підтверджено, що лікарем неврологом було зафіксовано скарги [PERSON] на головний біль, шум в голові на фоні стресу, встановлено підвищений артеріальний тиск та поставлено діагноз: вегето-сосудиста дистонія, астено-невротичний синдром, призначено лікування за рецептом від 15.08.2024 року. Судом встановлено, що у зв`язку із погіршенням житлових умов, специфічним запахом у квартирі, невідповідністю санітарним нормам та нормам безпеки [PERSON] з донькою [PERSON] були вимушені після другого залиття квартири 14.08 2024 року переїхати на проживання до м. Чорноморська. Актом, складеним 26.09.2024 року ЖЕД-2 Комунального підприємства Міське управління житлово-комунального господарства Чорноморської міської ради, підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] з 14.08.2024 року проживають за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із погіршенням житлових умов за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із залиттям житла. Внаслідок пошкодження з вини відповідача майна, що належить позивачці на праві власності, позивачка перенесла емоційні переживання, вимушена витрачати час для врегулювання питання щодо відшкодування шкоди та відновлення пошкодженого майна, що призводить до зміни способу життя протягом тривалого часу. Зазначені обставини призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, нормального ритму життя, вимушених змін у житті, душевних переживань та психічних страждань, погіршенні стану здоров`я, а також погіршення стосунків з оточуючими людьми. З урахуванням обставин справи, повторного залиття квартири, тривалості існування вказаних обставин суд вбачає підстави для стягнення на користь позивача морального відшкодування у розмірі 30 000 грн. Що стосується стягнення судових витрат, суд зазначає. Судом встановлено, що позивачка понесла додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~211,20 грн. та витрати за проведення експертизи у розмірі 6 000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові- на позивача; у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує у тому числі, такі обставини, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд враховує, що у відповідності до ч.1 ст.134, п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України представник позивача надала судові заяву про визначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, якою повідомила суд про понесені відповідачем судові витрати у розмірі 6000,00 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи та витрати на сплату судового збору. Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У відповідності до ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Позивачкою заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 6000 грн. за проведення судової експертизи. З наданих доказів вбачається, що у відповідності до Договору № 52/24, укладеному [PERSON] з судовим експертом Рапачем К.В. 25.12.2024 року, та квитанції до прибуткового касового ордера № 55/24 від 25.12.2024 року за проведення судової будівельно-технічної експертизи [PERSON] було сплачено кошти у розмірі 6 000 грн. Виконання сторонами зобов`язань за Договором № 52/24 від 25.12.2024 року підтверджується Актом здачі-приймання висновку судової експертизи № 55/24. На підставі вказаних доказів судом встановлено, що у зв`язку із розглядом справи [PERSON] понесено судові витрати за проведення експертизи у розмірі 6 000 грн. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн., витрати за проведення експертизи у розмірі 6 000 грн. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Outcome: approved