Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 04 жовтня 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають трьох дітей, один з яких є малолітнім, сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишається проживати із позивачем. З 2023 року сімейно шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного, а тому вказує, що подальше існування такого шлюбу є формальне, що обмежує права та інтереси сторін, оскільки підстави для примирення між подружжям відсутні. Після розлучення позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Спір про місце проживання дитини відсутній. Питання про поділ майна не ставиться. Ухвалою суду від 02 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце його проведення повідомлена у встановленому порядку, на адресу суду направила заяву про розгляд справи без участі позивача, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без участі відповідача, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності сторін. Судом, з огляду на приписи ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, приходить до таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 04 жовтня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області зареєстрували шлюб, про що складений відповідний актовий запис за № 318, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . (а. с. 7-8) Від шлюбу сторони мають трьох дітей (а. с. 9-12, 19-20), один з яких є малолітнім: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 20 грудня 2011 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 1324. (а. с. 13, 21) Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Спір про місце проживання дитини відсутній. Питання про поділ майна не ставиться. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд встановив, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, дітей віком до одного року не мають, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку, що даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що шлюб між сторонами повинен бути розірваний. В силу вимог\~ст. 113 Сімейного кодексу України,\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved