Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідачів за адресою [ADDRESS] . Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 33948,53 грн. Просив стягнути з відповідачів суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою суду від 06.03.2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 14.04.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог в якому вона прохала стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 14544,23 грн., індекс інфляції в розмірі 3519, 47 грн., 3 % річних в розмірі 884,83 грн. та судовий збір. 15.04.2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він прохав поновити строк на подання відзиву та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказав, що станом на 20.02.2025 року була проведена звірка та встановлена сума заборгованості в розмірі 28 347,32 грн., яка в подальшому відповідачами була повністю погашена. Таким чином вимога про стягнення основної суми заборгованості не підлягає до задоволення. З приводу вимоги щодо стягнення індексу інфляції та 3% річних за період з 21.01.2024 року по 01.01.2025 року зазначає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з наступних підстав. Зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та на час розгляду справи триває. Постановою КМУ від 05.03.2022 р. № 206 визначено, що в умовах воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) інфляційних нарахувань, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасну сплату житлово -комунальних послуг, вказана постанова набрала чинності та застосовується з 24.02.2022 року. Позивач звернувся до суду із позовом у січні 2025 року, в якому окрім основної суми заборгованості за житлово комунальну послугу, просить суд стягнути 3% річних та суму інфляційних нарахувань за період з 21.01.2024 року по 01.01.2025 року, тобто у період коли діє заборона нарахування та стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. Відтак вважає, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають до задоволення. З приводу стягнення судового збору зазначив, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому судовий збір прохав покласти на позивача. 24.04.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що 01 грудня 2021 року між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачами набув чинності новий публічний договір приєднання на послугу з постачання теплової енергії. Пунктом 36 Індивідуального Договору передбачено, що під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачем), а у разі відсутності такої заборгованості - в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу До відзиву на позовну заяву відповідачем було надано копії платіжні інструкції, в яких [PERSON] зазначає період за який остання сплачує комунальні послуги. Підприємство не погоджується із твердженнями відповідачів, що заборгованість погашена повністю, оскільки на сьогодні заборгованість за комунальні послуги з врахуванням оплат складає 6 751,64 грн., що підтверджується витягом з системи БАФ, крім того залишається несплаченим індекс інфляції в сумі 3519,47 грн., 3% річних в сумі 884,83 грн. та судовий збір. Щодо стягнення 3% річних та розрахованої суми інфляційних витрат представником позивача зазначається наступне. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, частиною 2 якої передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Разом з тим, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє станом на дату постановлення ухвали. П.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції станом на 05.03.2022 року) було встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово - комунальні послуги. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30.12.2023 року, положення п.1 зазначеної постанови було змінено та встановлено, що забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Зазначає, що з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року скасовано заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, крім тих, які нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням за умов, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року). Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, яким встановлений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією - м.Полтава не внесено до вказаного переліку. Таким чином, підприємство мало право на нарахування відповідачам інфляційної складової та трьох відсотків за період з січня 2024 по січень 2025, що узгоджується із положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30.12.2023 року. Щодо стягнення судових витрат зазначила, що порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, про що вказано у постанові ВСУ від 01.03.2017 року по справі № 6-152цс17 та абз. 2 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір» врегульовані питання повернення судового збору. За змістом даної статті закону передбачено, що, у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (тотожне за змістом правило передбачено і ч. 1 ст. 142 ЦПК). Процедурні аспекти порядку повернення суми сплаченого судового збору врегульовані наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів». Зважаючи на викладене вище, нарахування за послугу з постачання теплової енергії споживачу за адресою: [ADDRESS] проводиться підприємством відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку з викладеним, прохає стягнути з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] за період з 01.01.2022 по 01.01.2025 в розмірі 29 544,23 грн., індексу інфляції в сумі 3519,47 грн., 3% річних в сумі 884,83 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. 02.05.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимоги в зв`язку з частковим погашенням заборгованості, в якому прохає стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 6751, 64 грн., індекс інфляції в розмірі 3519,47 грн., 3 % річних в сумі 884,83 грн. та судовий збір. 02.05.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про уточнення особи відповідачів. 05.05.2025 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення в яких прохав визнати явку позивача обов`язковою для з`ясування позиції позивача щодо суми заборгованості, оскільки наявні протиріччя у відзиві. Відповідач наголошує, що заборгованість відсутня у зв`язку з її погашенням. З приводу стягнення 3% річних та інфляційних витрать зазначає, що інфляційні нарахування та 3 % річних нарахована позивачем на заборгованість, яка виникла до 30.12.2023 р.,тобто до набрання чинності змін до Постанови КМУ №206 від 05.03.2022 р. «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Тому вважає, що 3 % річних та інфляційні втрати неможливо нараховувати та стягувати на заборгованість, яка виникла до 30.12.2023 року. Тобто до набрання чинності змін до Постанови КМУ №206 від 05.03.2022 р. Вважає нарахування на заборгованість яка виникла до 30.12.2023 року неправомірною. 06.06.2025 року до суду від представника позивача надано клопотання в якому вона зазначила, що заборгованості за теплопостачання погашена. Однак індекс інфляції та 3% річних залишаються не сплачені, в зв`язку з чим прохала стягнути з відповідачів індекс інфляції в розмірі 3519,47 грн. та 3% річних в розмірі 884,83 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача прохала задовольнити позовні вимоги з урахуванням клопотання від 05.06.2025 року. Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Тимохіна Л.С. заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши представника позивача, відповідачів [PERSON] , [PERSON] та його представника - адвоката Тимохіну Л.С., дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що взаємовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачами по наданню послуг з теплопостачання регулюються Житловим Кодексом України та Індивідуальним договором про надання послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Згідно ч.1, п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуги із постачання теплової енергії і постачання гарячої води. Відповідно до п.6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Взаємовідносини між позивачем та відповідачем (відповідачами) врегульовано індивідуальними договорами про надання послуг. Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01 грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі - Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua. Згідно пункту 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Цьому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі. Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів, які: -введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»; -введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто з 01 травня 2022 року; -введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТЕ «Полтаватеплоенерго». Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/. Частиною 1 статті 9Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно частини 5 статті 13 Закону № 2189-VIII плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: -плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; -плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 30 Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: -плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженої постановою КМУ від 21.08.2019 № 830- в редакції постанови КМУ від 08.08.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://te.pl.ua/tariff/tarifi-dlya-potreb-naselenny/; - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182- в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку. Відповідно до пункту 32 зазначеного Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісячно у фіксованому розмірі. У разі застосування двоставкового тарифу умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісячно протягом року. Підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого постачання теплової енергії в кв. [ADDRESS] . Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів. Розмір плати за надані послуги становить: за послуги постачання теплової енергії: умовно-змінна частина плати по двоставковому тарифу 1248,25 грн/Гкал (протягом опалювального періоду); умовно-постійна частина плати 1038,22 грн. (щомісячно протягом року); плата за абонентське обслуговування - 29,38 грн. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачі належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконували, а саме не вносили платежі за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води в повному розмірі, у зв`язку з чим за період з 01.01.2022 по 01.02.2025 за ними утворилася заборгованість в сумі 29544, 23 грн., за період з 21.01.2024 по 01.02.2025 нараховано індекс інфляції в сумі 3519,47 грн. та 3% річних в сумі 884,83 грн.. Як встановлено судом та не заперечується представником позивача заборгованість за послуги теплопостачання відповідачами погашена, однак залишаються не сплачені індекс інфляції та 3 % річних. При вирішенні питання щодо стягнення 3% річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Частиною 2 ст.625ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. За період з 21.01.2024 року по 01.01.2025 року нараховано індекс інфляції та 3% річних. Судом встановлено, що відповідачами сплачена основна сума боргу за послуги теплопостачання, однак, не сплаченими залишається індекс інфляції, 3% річних, тому суддя приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню 3 % річних та індекс інфляції, оскільки заборгованість була погашена вже після подачі позову до суду. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідач [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, він звільняється від сплати судового забору і його слід компенсувати позивачу за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved