Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями дійсним. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 15 січня 1998 році на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» зареєстровано Договір купівлі-продажу, реєстраційний номер №Н10-61 на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою:\~ [ADDRESS] . Відповідно до умов Договору Продавець [PERSON] продав, а Покупець [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1.4. Договору встановлено, що правовстановлюючими документами є договір купівлі-продажу посвідчений Біржею нерухомості і основних фондів Україна від 29.11.1996 №NH2-1311, зареєстрований у міжміському бюро технічної інвентаризації 12.12.1997, № 1-230. Продавець засвідчив, що нерухомість, що відчужується в цьому Договорі, не продана, не подарована, не закладена, не є предметом спору та під арештом не знаходиться. Пунктом 3 Договору встановлена оцінка майна у розмірі 67437,00 грн. та пунктом 4 та 5 Договору визначено, що за домовленістю сторін будинок продано за 67437,00 грн., яка сплачується покупцем до реєстрації на біржі. Пунктом 7 Договору встановлено, що Продавець зобов?язаний знятися з реєстрації та звільнити нерухомість не пізніше 15.01.1998. Пунктом 9 Договору купівлі-продажу визначено, що на підставі статті 15 Закону України Про товарні біржі угода не підлягає нотаріальному посвідченню. У свою чергу договір підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації. Отже, з Договору купівлі-продажу вбачається, що жилий будинок продано за 67437 гривень 00 копійок, грошові кошти у розмірі 67437 гривень 00 копійок Продавець отримав від Покупця до підписання цього договору. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка міститься в матеріалах справи. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON] . Спадкоємець вчасно звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коссе Л.М. щодо оформлення спадкових справ. 03.08.2023 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коссе Л.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В своїй Постанові нотаріус посилалась на те що договір купівлі-продажу, зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» за реєстраційним №Н10-61 на підставі біржового контракту від 15.01.1998 та зареєстрований 12.12.1997 у міжміському бюро технічної інвентаризації Харківської області на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на норми законодавства представник позивача просив визнати дійсним договір Н10-61 купівлі-продажу нерухомості , укладений 15 січня 1998 року, відповідно до якого [PERSON] купив у [PERSON] , зареєстрований у міжміському бюро технічної інвентаризації, реєстраційний №1-230 житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рух справи 20 листопада 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Універсальна біржа «Україна» про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, по справі призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 березня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Бєляєва О.В. не з`явилась, надала до суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , третя особа Універсальна біржа «Україна» у судове засідання не з`явилися, про дату та місця розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернувся до суду, як син [PERSON] , який купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою:\~ [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 14 вересня 2021 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить також частка на вказаний вище будинок. Спадкоємцем померлого є його син [PERSON] .. Спадкоємець вчасно звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коссе Л.М. щодо оформлення спадкових справ. 03.08.2023 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коссе Л.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В своїй Постанові нотаріус посилалась на те що договір купівлі-продажу, зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» за реєстраційним №Н10-61 на підставі біржового контракту від 15.01.1998 та зареєстрований 12.12.1997 у міжміському бюро технічної інвентаризації Харківської області на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , не був посвідчений нотаріально. Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли 15 січня 1998 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР 1963 року (надалі - ЦК УРСР). Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із частиною першою статті 128 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до статті 4 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі статтею 41 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Зі змісту статті 227 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно з приписами частини 1 статті 47 ЦК УРСР, недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. При укладенні вищевказаного договору сторонами досягнуто всіх істотних умов, договір виконано сторонами у повному обсязі, тому покупець в силу статті 145 ЦК УРСР є добросовісним набувачем. Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення сторонами спірної угоди, громадянин набуває права власності внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Оскільки покупцем укладена угода, яка не суперечить закону, він вважається власником придбаного майна. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Суд приходить до висновку, що при укладенні договору купівлі-продажу частини будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України на момент його вчинення. Сторони узгодили усі істотні умови договору купівлі-продажу, зокрема щодо об`єкту продажу нерухомості. У пункті 4 договору купівлі-продажу було узгоджено ціну 67437 (шістдесят сім тисяч тридцять сім ) гривень, які продавець отримав до посвідчення вказаного правочину. Як встановлено судом вище, сторони домовились щодо всіх важливих умов договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне виконання цього договору, продавцям було передано кошти за спірне майно, а покупець з часу укладення вказаного правочину користується цим майном. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконані в повному обсязі, договір зареєстрований в Державному комунальному підприємстві - Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації, тому померлий [PERSON] на підставі статей 128,153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на будинок і правомірно володів ним до моменту смерті. Оскільки покупець за договором купівлі-продажу помер, на теперішній час оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна у відповідності до вимог діючого законодавства неможливо. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів відомості про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] - у вказаних реєстрах відсутні. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України). За правилами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частини 5, 6 статті 81 ЦПК визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведені належними та допустимими доказами обставини, які підлягають встановленню, а саме: факт повного виконання угоди купівлі-продажу сторонами договору, неможливість оформлення угоди належним чином на сьогоднішній день, оскільки один із контрагентів помер та нотаріальне посвідчення договору є неможливе. Також суд враховує ту обставину, що позивач [PERSON] , як власник майна, не може захистити свої права іншим чином. Таким чином вимоги про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсним підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved