Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» в особі представника Гедзь О.В. звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики №1981692 в розмірі 44044,00 грн та судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. Позов мотивовано тим, що 08.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №1981692, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 13000 грн на строк 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 Договору позики №1981692 від 08.04.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 13000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно не можливий. Наведене підтверджується електронною платіжною інструкцією, яка у свою чергу є первинним банківським документом, що складений та підписаний в електронній формі. 26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1981692 від 08.04.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1981692 від 08.04.2021 року. Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 44044 грн, з яких: 13000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31044 грн - сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «Фінпром маркет», що набуло право вимоги за договором позики №1981692 на підставі договору факторингу. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №1981692 в розмірі 44044 грн, з яких: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31044 грн - сума заборгованості за відсотками, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2025 року дану цивільну справу було передано за підсудністю на розгляд Ленінському районному суду міста Дніпропетровська. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25.04.2025 року, з 30.04.2025 року змінено найменування Ленінського районного суду міста Дніпропетровська на Новокодацький районний суд міста Дніпра. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09.05.2025 року прийнято дану цивільну справу до свого провадження, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09.06.2025 року за клопотанням представника позивача ТОВ «Фінпром маркет» Гедзь О.В. витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» за період з 08.04.2021 року по 11.04.2021 року. 08.07.2025 року на виконання вищевказаної ухвали суду засобами поштового зв`язку від АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшла витребувана інформація стосовно карткового рахунку [PERSON] та виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 08.04.2021 року по 11.04.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони, позовні вимоги підтримує, проти ухваленням заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із судовими повістками з позначками «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача у судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернулися поштові конверти із відмітками «за закінченням терміну зберігання», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №1981692 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.13 зворот). Відповідно до п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор O6OGU0AL8V для підписання договору позики №1981692 від 08.04.2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, яким він скористався для укладення договору, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.24 зворот). Відповідно до умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на таких умовах: сума кредиту 13000 грн, строк кредитування 30 днів, 1,99% від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з довідкою, сформованою 13.01.2025 року ТОВ «ФК «Фінекспер» 08.04.2021 року [PERSON] надано 13000 грн на банківську картку № [NUMBER] (а.с.26 зворот). Відповідно до п. 4.2 Договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/, їх зміст, суть об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (прологнація) йому зрозумілі. З відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 08.07.2025 № 20.1.0.0.0/7-250619/58141-БТ встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відкрито банківський рахунок IBAN: [NUMBER] (UAH), для обслуговування якого було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . З виписки по банківському рахунку [PERSON] за період з 08.04.2021 року по 11.04.2021 року встановлено, що 08.04.2021 року [PERSON] було зараховано грошові кошти в сумі 13000 грн, відповідач користувався (розраховувався) кредитними коштами. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договором позики, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору позики. Матеріали справи не містять доказів повернення кредитних коштів, оплати за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст .526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 19.11.2021 року між «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» укладено договір факторингу №2610, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики №1981692 від 08.04.2021 року (а.с. 28-32), що також підтверджується реєстром прав вимоги № 2 від 26.10.2021 (а.с. 36-37). 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики 1981692 від 08.04.2021 року (а.с. 39 зворот -43 зворот), що також підтверджується реєстром заборгованості від 03.04.2023 року (а.с. 48-49). Відповідно до вказано реєстру заборгованості до договору факторингу ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 44044 грн, з яких: 13000\~грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 31044 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 48 зворот). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд встановив, що відповідач порушив визначені умови договору і не повернув суму кредиту, а також не виконував інші грошові зобов`язання, передбачені кредитним договором. У подальшому право вимоги за зазначеним договором перейшло до ТОВ «Фінпром маркет». Жодних доказів, які б спростовували розмір нарахованої суми заборгованості, відповідачем суду надано не було, а також не подано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром маркет» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат та їх розміру, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). На підтвердження надання правничої допомоги були надані такі документи: договір № 01-11/24 від 01.11.2024 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром маркет», у розділі 4 якого визначено вид правничої допомоги та розмір винагороди адвоката (а.с.49 зворот 52); ордер на надання правничої допомоги за договором № 01-11/24 від 01.11.2024 року серії АХ №1149961 (а.с.56); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 (а.с.56 зворот); витяг з Акту № 5-П від 18.12.2024 про приймання-передачу правничої допомоги за договором № 01-11/24 від 01.11.2024 року, згідно з яким були надані такі послуги: вивчення наявних у Клієнта документів, їх аналіз, визначення правової позиції / аналіз судової практики та збір документів / доказів (у разі відсутності у Клієнта необхідних документів / доказів адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) у малозначних справах для формування позовної заяви - 500 грн; підготовка / складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (Клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для себе спосіб в електронній або письмовій формі) - 3000 грн (а.с.53 зворот); акт приймання-передачі справ щодо надання правничої допомоги до договору від 01.11.2024, у якому за № 281 зазначено про передачу справи щодо [PERSON] (а.с.54-55); платіжна інструкція на загальну суму 175000 грн від 18.12.2024, у призначенні платежу якої зазначено: «Оплата згідно з Актом №5-П приймання наданої правничої допомоги від 18.12.2024 року за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року без ПДВ» (а.с.55 зворот). Отже, суд вважає, що витрати позивача на правову допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. Заперечень щодо неспівмірності витрат відповідач не надав. Відтак суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача у розмірі 3500 грн. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Outcome: approved