Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача):\~Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 45493,26\~грн.; стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 05.10.2017 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії 200\~000\~грн., процентна ставка 2% річних, тип процентної ставки фіксований, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50\~грн.. АТ «АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеними в цьому документі. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20.09.2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 45493,26\~грн.. 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 05.10.2017 року, укладеним між «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.202 обліковується заборгованість в розмірі 45493,26\~грн. Представник позивача\~Євдотьєв\~А.\~О. в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву, в якій позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити, справу розглядати без участі представника ТОВ «Еліт Фінанс». Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи по суті відбувся 04.07.2025 року без участі сторін, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 14.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07.04.2025 відповідач [PERSON] подала на адресу суду відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у сумі 45493,26\~грн. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Копія паспорта споживчого кредиту, яка неповністю читабельна, не є джерелом доказу. Відповідач, [PERSON] не була повідомлена про відступлення права вимоги від АТ «АЛЬФА-БАНК» до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Позивачем не надано суду доказів оформлення між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із заявою. Свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. ТОВ «ФК «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» нараховує відсотки за користування кредитом, але роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Відповідач [PERSON] є дружиною військовослужбовця, тому, відповідно до ч.\~14 ст.\~14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Крім того, 07.04.2025 разом з відзивом відповідач [PERSON] подала на адресу суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 10.04.2025 клопотання відповідача задоволено, витребувано у ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» оригінали доказів для їх огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчені з дотриманням положень ч. 5 ст. 95 ЦПК України їх копії для долучення до матеріалів справи: оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії; акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії; паспорту споживчого кредиту від 05.10.2017 року; договору факторингу №3 від 20.09.2021 року; Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до Договору факторингу №3 від 20.09.2021 року; платіжного доручення №559 від 20 вересня 2021 року про сплату за Договором факторингу №3; договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03 липня 2024 року; акту приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги від 15.07.2024 року. 22.04.2025 представник позивача подав на адресу суду відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Звертає увагу суду, що твердження відповідача щодо ненабуття позивачем права вимоги до відповідача спростовується Договором факторингу з усіма додатками, в тому числі і платіжною інструкцією, як доказ виконання позивачем своїх зобов`язань за цим договором. Щодо посилання відповідача щодо порядку укладення кредитного договору, зазначає, що у наданій позивачем оферті відповідача у самому низу чітко зазначено, що відповідач підтверджує власноручним підписом, що йому на його оферту АТ «Альфа Банк» надано акцепт. Отже, укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем відбувалось саме шляхом прийняття оферти (пропозиції) відповідача АТ «Альфа Банк». Щодо незгоди відповідача із розміром заборгованості та первинними документами, зазначає, що заборгованість відповідача підтверджується у сукупності умовами кредитного договору, виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі даних документів. 28.04.2025 відповідач подала на адресу суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в частині нарахування відсотків, провадження в справі закрити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. З копії оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 05.10.2017 вбачається, що [PERSON] запропонувала ПАТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», укладеного між [PERSON] та банком /а.с.6/. З копії акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» приймає пропозицію [PERSON] на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії /а.с.6 зворот/. З копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що такий підписаний [PERSON] , сума/ліміт кредиту становить 4\~000,00\~грн., строк кредитування 12 місяців з можливістю пролангації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, процентна ставка 26% річних (фіксована), максимальна сума кредиту 200\~000\~грн. /а.с.7/. Оригінали оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 05.10.2017, акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії та паспорта споживчого кредиту оглянуто в судовому засіданні. З копії договору факторингу №3 від 20.09.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та АТ «Альфа-Банк» вбачається, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. Пунктом 2.3 договору факторингу №3 від 20.09.2021 передбачено, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фвктором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору /а.с.9-13/. З копії платіжного доручення №559 від 20.09.2021 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» оплатило АТ «Альфа-Банк» 12\~844\~800,00 грн за право вимоги згідно договору факторингу №3 від 20.09.2021 /а.с. 15/. З акту приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу №3 від 20.09.2021 року вбачається, що АТ «Альфа-Банк» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» отримало право вимоги, детальний опис складових якого наведений в Додатку №1-1 до Договору /а.с.14/. З виписки з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021 року вбачається, що загальний залишок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №МТС-630748020 від 05.10.2017 становить 45\~493,26\~грн., з яких: 40\~614,21\~грн. залишок по тілу кредиту, 4\~879,05\~грн.\~ залишок заборгованості за штрафними санкціями /а.с.16/. Випискою по особовому рахунку відповідача\~\~ [PERSON] , за період з 05.10.2017 по 21.09.2021 підтверджується рух коштів по її картковому рахунку, в тому числі отримання та використання кредитних коштів відповідачем /а.с.17-25/. З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №CCNG-630748020 від 05.10.2017, станом на 20.09.2021 складає 45\~493,26\~грн. /а.с.26/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 3\~статті 3 ЦПК України\~встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За змістом\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512\~ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1\~статті 519 ЦК України). У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини 3 статті 12, частини 1\~статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76\~ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з приписами\~статті 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За правилами частини 1\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд був зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов. Згідно із частиною 2\~статті 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Як встановлено судом, 05 жовтня 2017 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Матеріалами справи також підтверджується, що того ж дня відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту. З наданої позивачем виписки з карткового рахунку вбачається, що банк виконав свої зобов`язання, відкрив [PERSON] картковий рахунок та видав кредитну картку, якою остання користувалася, здійснюючи відповідні платежі, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Також, судом встановлено, що згідно договору факторингу №3 від 20.09.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та АТ «Альфа-Банк», Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. Пунктом 2.3 договору факторингу №3 від 20.09.2021 передбачено, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. З копії платіжного доручення №559 від 20.09.2021 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» оплатило АТ «Альфа-Банк» 12\~844\~800,00 грн за право вимоги згідно договору факторингу №3 від 20.09.202. З акту приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу №3 від 20.09.2021 року вбачається, що АТ «Альфа-Банк» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» отримало право вимоги, детальний опис складових якого наведений в Додатку №1-1 до Договору. З виписки з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021 року вбачається, що загальний залишок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №МТС-630748020 від 05.10.2017 становить 45\~493,26\~грн., з яких: 40\~614,21\~грн. залишок по тілу кредиту, 4\~879,05\~грн.\~ залишок заборгованості за штрафними санкціями. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином права вимоги за даними кредитним договором, який укладений [PERSON] з первісним кредитором, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Судом встановлено, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, доказів погашення заборгованості як первинним, так і новому кредитору матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Звертаючись до суду із вказаним позовом товариство посилалось на те, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 20.09.2021року наявна заборгованість у розмірі 45493,26\~грн, з яких 40\~614,21\~грн. залишок по тілу кредиту, 4\~879,05\~грн.\~ залишок заборгованості за штрафними санкціями. Разом з тим, з виписки по рахунку за кредитною карткою позичальника та з розрахунку вбачається, що первісним кредитором здійснювалося списання комісій за розрахунково-касове обслуговування, за страховий пакет від фінансових ризиків, за користування послугою SMS-інформування, які в установленому порядку узгоджені з відповідачкою не були, адже положення Анкети-заяви, оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії і паспорту споживчого кредиту не містять домовленості сторін про сплату вказаних сум, порядку та розміру їх нарахування. Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії та неустойки позивачем не надано. Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2\~статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Із вказаного розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що первісним кредитором безпідставно нараховувалась комісія за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 20907,80\~грн., оплата вартості SMS інформування 405\~грн., оплата за страховий пакет від фінансових ризиків 386,40\~грн. Наведене є істотним порушенням норм матеріального права, як положень\~ЦК України\~щодо свободи договору, так і раніше визначених положень\~Закону України «Про споживче кредитування». Зважаючи, що сплачені відповідачем кошти безпідставно було спрямовано первісним кредитором на погашення комісії та неустойки, суд вважає, що стягненню підлягає 23\~794,06\~грн. (45493,26\~грн. - 20907,80\~грн. - 405\~грн. - 386,40\~грн.). При цьому суд враховує, що [PERSON] не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також не надано доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту вказаних сум. Суд не приймає доводи відповідача про те, що вона, як дружина військовослужбовця, згідно з ч.15\~ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~звільнена від сплати відсотків за користування кредитом, з огляду на наступне. Відповідно до вимог частини 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~- військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З доказів, які були надані до суду вбачається, що відповідач є дружиною [PERSON] , який згідно посвідчення серії [NUMBER] є учасником бойових дій і має відповідні соціальні пільги відповідно до чинного законодавства України. Разом з цим, кредитний договір було укладено 05.10.2017 року, заборгованість по процентам нарахована станом на 20.09.2021 року, яка в подальшому не змінювалася. В той же час, стороною відповідача не було надано доказів на підтвердження того, що у період з 05.10.2017 року по 20.09.2021 року її чоловік перебував на військовій службі. А відтак, дія вищевказаного Закону не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. Посилання відповідача у відзиві на положення Закону України від 16\~червня 2020\~року №\~691-IX\~«Про внесення\~змін до\~Господарського кодексу\~України та\~Цивільного кодексу\~України щодо\~недопущення нарахування\~штрафних санкцій\~за кредитами\~(позиками)\~у період\~дії карантину,\~встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», відповідно до яких, розділ\~"Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 15 такого змісту: у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення, є безпідставним, оскільки положення цього закону не передбачають звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення споживчого кредиту, сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів. Судові витрати. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з наведеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1583,72\~грн. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Литвиненко\~О.\~І. та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 03.07.2024 укладено договір про надання правничої допомоги №03-07/24. На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко\~О.\~І., копію акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 15.07.2024 на загальну суму 9200\~грн., що включає в себе первинну консультацію, правовий аналіз наявних документів у замовника по справі, підготовку позовної заяви, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Литвиненко\~О.\~І., копію платіжної інструкції №4949 від 01.10.2024\~р. на суму 9200,00\~грн. оплата згідно договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 року. Відповідно до п.3 ч.\~2 ст.\~141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 4\~811,82\~грн.

Outcome: approved