Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

28.04.2025 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, в якому просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначено, що 26.10.2022 позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Під час перебування у шлюбі, [INFO] у подружжя народилась дочка - [PERSON] . На даний час дочка не досягла віку трьох років та проживає разом із позивачкою. До дня народження дочки, позивачка була офіційно працевлаштована та отримувала дохід. На даний час, сторони перестали мешкати однією сім`єю та проживаються окремо один від одного. Відповідач [PERSON] перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини, чим ставить позивачку та спільну дитину у скрутне матеріальне становище. [PERSON] має змогу надати матеріальну допомогу, не є особою з інвалідністю, працездатний, інших утриманців не має. На даний час отримує офіційний дохід у зв`язку знесенням військової служби. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 03.06.2025. 03.06.2025 у зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] , судове засідання відкладено до 20.06.2025. 20.06.2025 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, судовий розгляд відкладено до 16.07.2025. 16.07.2025 учасники справи, яки повідомлялись про дату час та місце судового засідання належним чином в судове засідання не прибули. Позивачка [PERSON] подала заяву про проведення судового розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на його зареєстрованого місця проживання. Причин неявки [PERSON] не повідомив, відзив на позов не надав, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Положеннями статей 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про дату час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 26.10.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Шлюб зареєстровано Зміївським відділом ДРАЦС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 486. Після реєстрації шлюбу, прізвище дружини " [PERSON] " змінено на " [PERSON] ". Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 26.10.2022 (а. с. 9). Сторони мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24.07.2024, актовий запис № 14 (а. с. 10). Спільна дитина - [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади, № 2025/004993192 від 17.04.2025 (а. с. 7, 11). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади, № 2023/002651169 від 31.03.2023 (а. с. 17). Інформація про зареєстроване місце проживання відповідача підтверджується відповіддю на запит суду, щодо адреси реєстрації [PERSON] (а. с. 25). Дитина проживає разом із матір`ю - позивачкою по справі [PERSON] та перебуває на її утриманні, вказаний факт відповідачем не спростовано. Статтею 84 Сімейного кодексу України визначено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Відповідно до частини 2, 4, 6 статті 84 Сімейного кодексу України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що малолітня дочка [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, є працездатною особою, інших утриманців не має. Відповідачем [PERSON] \~не надано\~суду доказів\~того,\~що він\~немає можливості\~надавати матеріальну\~допомогу на\~утримання дружини,\~його стан\~здоров`я\~не задовільний,\~або він\~має інших утриманців. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної заяви та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, з [PERSON] на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved