Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що 08 серпня 2017 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №173. Спільних неповнолітніх дітей в шлюбі них немає. В позовній заяві позивачка посилається на те, що за останній період спільного життя між ними виникали взаєморозуміння, взаємоповага, оскільки у них різні погляди на життя та сімейний побут, в результаті з серпня 2024 року шлюбні стосунки між ними припинені. Вважає, що збереження сім`ї неможливо, тому просить суд шлюб розірвати та змінити їй прізвище на « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Івасишин Володимир Петрович в судове засідання не з`явилися, проте останній подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про надання строку на примирення заперечує, просить суд розглянути справу в його відсутності та відсутності позивача, а позовні вимоги по справі задовольнити повністю. У разі неявки відповідача на розгляд справи, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 серпня 2017 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 08 серпня 2017 року зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис актовий №173. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу\~« [PERSON] ». Як вбачається із матеріалів справи, підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів у позивачки з відповідачем, різні погляди на сімейне життя. Сторони втратили почуття любові та взаємоповаги, з серпня 2024 року припинили шлюбні відносини та разом не проживають, спільне господарство не ведуть, спільних дітей не мають. За таких обставин шлюб набув суто формального характеру. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу , відповідач в судове засідння не зёявився і не надав суду відзив на позовну заяву та жодних клопотань не заявив. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні норми закріплені в ч. 1 ст. 24 СК України. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до положень ч.2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що сім`я розпалась остаточно i шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам сторін. Щодо позовних вимог [PERSON] про зміну прізвища, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частин 5, 7 ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначенням засад діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Більш того, чинним законодавством України не встановлено повноважень суду, щодо зміни прізвища, окрім випадку розгляду справи в порядку окремого провадження за заявою подружжя, яке не має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі у порядку передбаченому ч.8 ст.294 ЦПК України, що регламентує порядок розгляду справ окремого, а не позовного провадження, в порядку якого звернувся позивач. Порядок зміни прізвища регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року за №915 «Про затвердження Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи». А саме в п.2 даного порядку вказано, що заяви про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) (далі - імені) громадян України, які проживають на території України, приймає, розглядає, а також веде їх облік відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем їх проживання; громадян України, які постійно проживають за кордоном, - дипломатичне представництво або консульська установа України, в якій вони перебувають на постійному консульському обліку, тому позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 55, 56, 104,\~105,\~110, 112-114 СК України,

Outcome: partial