Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

У травні 2025 року адвокат Гребенар О.В. в інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Маріуполької міської ради Донецької області про визнання права власності, в обґрунтування якого зазначив, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] загальною площею 45 кв. м., в тому числі жилої площі - 27,4 кв.м. [ADDRESS] до перейменування мав назву [ADDRESS], перейменовано на підставі рішення Маріупольської міської ради №7/16-1230 від 03.03.2017 року. Дана квартира була придбана згідно договору купівлі-продажу від 05.11.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р.В. та зареєстровано в реєстрі за №3497. Право власності було зареєстровано в Маріупольському бюро технічної інвентаризації, про що на договорі купівлі-продажу проставлено відповідний реєстраційний напис «зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно» від 09.11.2004 року. Також реєстрація нерухомого майна підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5359289 від 09.11.2004 року. Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу покупцем квартири є [PERSON] . У зв`язку із збройною агресією російської федерації та подальшою тимчасовою окупацією м. Маріуполь Донецької області Позивач була змушена залишити місто, виїжджаючи через блокпости військових російської федерації на підконтрольну українській влади територію України. При цьому, документи про право власності на квартиру позивач з собою не взяла, переживаючи за їх збереження при перевірках на блокпостах та фільтрації військовими країни-агресора. Позивач зробила тільки фотокопії правовстановлюючих документів на квартиру та зберігла на електронних носіях інформації. В подальшому, як їй стало відомо від знайомих, будинок, де знаходиться квартира, зазнав певних ушкоджень та руйнувань від артилерійських обстрілів. Також була і пошкоджена і сама квартира. В квартиру проникли невідомі особи, та вказані документи зникли з квартири. Тобто оригінали правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру були втрачені, у позивача є в наявності тільки фотокопії цих документів, а саме договору купівлі-продажу квартири від 05.11.20204 року з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.11.2004 та технічного паспорту. З метою відновлення документів про право власності на квартиру позивач отримала Інформаційну довідку №324200975 від 27.02.2023 року щодо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з параметром запиту право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про квартиру відсутні. В Реєстрі прав власності на нерухоме майно наявні відомості про право власності на квартиру та її державну реєстрацію. Але вказані відомості розміщуються в державному реєстрі, який діяв до 01.01.2013 року та не є належним підтвердженням права власності на квартиру без наявності правовстановлюючих документів. Також через свого представника позивач спробувала з`ясувати місцезнаходження нотаріуса, який посвідчував договір купівлі-продажу квартири, та його нотаріального архіву. У відповідь на адвокатський запит Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції листом №15061/17228-26-25/15.1 від 06.05.2025 року повідомило, що приватний нотаріус Скалун Р.В. здійснював нотаріальну діяльність по Маріупольському міському нотаріальному округу Донецької області з 12.07.2001 року та Маріупольському районному нотаріальному округу Донецької області з 24.06.2021 року на підставі свідоцтва №3418. Діяльність приватного нотаріуса Скалуна Р.В. по Маріупольському районному нотаріальному округу припинена. Документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Скалуна Р.В. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування робочого місця приватного нотаріуса Скалуна Р.В. Інформація про місцезнаходження та стан збереження документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Скалуна Р.В. наразі відсутня. Отже, отримати дублікати правовстановлюючих документів, які були видані приватним нотаріусом Скалун Р.В., неможливо. Отже, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , право власності на яку у свій час було зареєстровано належним чином згідно законодавства та ніким не оспорювалось, проте, на даний час склалася така ситуація, що через російську агресію проти України позивачка не може реалізувати свої права як власника, у зв`язку з протиправною втратою правовстановлюючих документів та неможливістю отримати юридичний документ щодо своєї квартири, а отже не може і оформити відповідні документи належним чином. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 13.05.2025 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 12.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гребенар О.В. в судове засідання не з`явились, від представника через систему «Електронний суд» надійшла заява з проханням розгляд справи провести за наявними доказами, які є в матеріалах справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області Бастрига С.М. в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Просить суд вирішувати справу № 205/7185/25 за наявними матеріалами з прийняттям відповідного рішення на розсуд суду. Своїм правом щодо написання відзиву на позовну заяву представник Маріупольської міської ради Донецької області не користуватиметься. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скалун Р.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3497, що підтверджується копією вказаного договору та копією витягу з Державного реєстру правочинів. (а.с.13-15, 16). [ADDRESS] до перейменування мав назву [ADDRESS], перейменовано на підставі рішення Маріупольської міської ради №7/16-1230 від 03.03.2017 року. Право власності позивача на вищевказану також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.02.2023 року №324200975. Підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу, №3497, 05.11.2004, приватний нотаріус Скалун Р.В. (а.с.22-23). Як зазначає позивач в позовній заяві у зв`язку із збройною агресією російської федерації та подальшою тимчасовою окупацією м. Маріуполь Донецької області вона була змушена залишити місто, виїжджаючи через блокпости військових російської федерації на підконтрольну українській влади територію України. При цьому, документи про право власності на квартиру з собою не взяла, переживаючи за їх збереження при перевірках на блокпостах та фільтрації військовими країни-агресора. В подальшому, як їй стало відомо від знайомих, будинок, де знаходиться квартира, зазнав певних ушкоджень та руйнувань від артилерійських обстрілів. Також була і пошкоджена і сама квартира. В квартиру проникли невідомі особи, та вказані документи зникли з квартири. Тобто оригінали правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру були втрачені. У відповідь на адвокатський запит Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції листом №15061/17228-26-25/15.1 від 06.05.2025 року повідомило, що приватний нотаріус Скалун Р.В. здійснював нотаріальну діяльність по Маріупольському міському нотаріальному округу Донецької області з 12.07.2001 року та Маріупольському районному нотаріальному округу Донецької області з 24.06.2021 року на підставі свідоцтва №3418. Діяльність приватного нотаріуса Скалуна Р.В. по Маріупольському районному нотаріальному округу припинена. Документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Скалуна Р.В. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування робочого місця приватного нотаріуса Скалуна Р.В. Інформація про місцезнаходження та стан збереження документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Скалуна Р.В. наразі відсутня. Таким чином, у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказане майно, та одночасно із цим відсутня можливість отримати такий документ у позасудовому порядку. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту, передбаченого ст.16 ЦК України. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів згідно із ч.2 ст.16 ЦК України передбачено визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В даному випадку суд вважає доведеним обставину втрати позивачем документу, який засвідчує її право власності на майно, у зв`язку з наведеною вище обставиною ведення бойових дій на території м. Маріуполь Донецької області Україна. За приписами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2, 6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках визначених ст. 28 цього Закону. В даному випадку інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджена обставина державної реєстрації за позивачкою права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скалун Р.В. № 3497. Отже, позивач відповідно до норм законодавства України набула право власності на вищевказану квартиру, з наступним здійсненням державної реєстрації такого речового права за нею. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , право власності на яку у свій час було зареєстровано належним чином згідно законодавства та ніким не оспорювалось, проте, на даний час склалася така ситуація, що через російську агресію проти України позивач не може реалізувати свої права як власника, оскільки не може отримати юридичний документ щодо своєї квартири, а отже не може і оформити відповідні документи належним чином. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема, ст.1 Першого протоколу до неї (1952р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Враховуючи, що суду доведені обставини правомірного набуття позивачем права власності на вказану квартиру, і судом встановлена обставина втрати власником правовстановлюючого документу на таке майно з одночасним підтвердженням факту неможливості отримати такий документ у позасудовому порядку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до приписів ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати В той же час, враховуючи обставини справи та відсутність порушень прав позивачки з боку відповідача, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на позивача.

Outcome: approved