Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 05.03.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір № 0642-2684. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якої, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 8400,00 грн, процентна ставка 2 %, яка нараховується за кожен день фактичного користування кредитом. 28.10.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу № 02/10/2021, відповідно до якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за Договором № 0642-2684 від 05.03.2021 року, що укладено між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та боржником яким є: [PERSON] . Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позову не здійснювала, тому станом на дату відступлення права вимоги заборгованість за Договором № 0642-2684 від 05.03.2021 року складає 18234,73 грн, яка складається з 4392,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 13608,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 191,78 грн інфляційні збитки, 42,95 грн 3% річних. Зазначена сума заборгованості відповідачем до теперішнього часу не погашена, а тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором № 0642-2684 від 05.03.2021 року у розмірі 18234,73 гривень, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Аргументи учасників справи Представником відповідача [PERSON] адвокатом Сербіним Б.О. 10 червня 2025 року надано до суду відзив на позов, в якому зазначив, що 05.03.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою укладено Договір № 0642-2684. 28.10.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір Факторингу № 02/10/2021 про відступлення права вимоги за Кредитними договорами, у зв`язку з чим, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідачки за Договором № 0642-2684. Вважає за необхідне скористатися правом та клопотати перед судом про застосування строків позовної давності, оскільки згідно долученого позивачем детального щоденного нарахування та погашення по договору 0642-2684 від 05.03.2021 вбачається, що останній платіж по вказаному договору було здійснено 23.03.2021 року у той час, як позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою 16.05.2025 року, тобто по часу пройшло більше ніж три роки. Вважає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 13608 грн не є співрозмірною сумі кредиту у розмірі 4392 грн за договором, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи. Також зазначив, що оцінюючи співмірність, реальність та пропорційність судових витрат, які просить стягнути сторона позивача, те, що зазначена категорія справ є справою незначної складності, що в свою чергу не потребувало додаткових зусиль, витрата на усну консультацію навіть з вивченням документів 2 години часу та складання шаблонного позову до суду з витраченням часу 2 годи, є явно завищеними. У професійного юриста, такого роду справа не має займати більше години часу. Згідно прайсу Адвокатського об`єднання "ЛІГАЛ АССІСТАНС." вартість послуги усної консультації з вивченням документів вартує від 1500,00 грн за годину. За таких обставин, вважає, що в даному конкретному випадку реальним, співмірним та справедливим є не більше 1500,00 грн витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене просить суд у задоволені позову ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором - відмовити у повному обсязі. Представником позивача Сердійчук Я.Я. 17.06.2025 року надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що строк кредитування було продовжено відповідно до умов договору, отже кінцева дата погашення - 23.02.2022 року. Таким чином, відлік строку позовної давності почався 23.02.2022 року, а повинен був закінчитись 24.02.2025 року. Перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому - воєнного стану, оскільки відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено, тому заява представника відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню. Також зазначила, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Враховуючи викладене просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Представником позивача\~Сердійчук Я.Я.\~25.06.2025\~року надано\~до суду\~заперечення на\~заяву про\~застосування строків\~позовної давності,\~в якій\~зазначила,\~що у\~розрахунку заборгованості\~(розрахунку\~і первісного\~кредитора,\~і фактора)\~чітко вказано\~з чого\~складається заявлена\~сума заборгованості,\~відповідно до\~яких умов\~договору та\~за який\~період вона\~була нарахована.\~05.03.2021\~між ТОВ\~"УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС")\~та [PERSON] \~укладено Договір\~№ 0642\-2684.\~Відповідно до\~п.\~14\~Договору Позичальник\~має право\~пролонгувати договір\~на строк,\~що встановлений\~у п.\~2\~Кредитного договору,\~на умовах,\~в порядку\~та спосіб,\~що визначені\~правилами,\~але не\~більше 4\~пролонгацій.\~На строк\~пролонгації процентна\~ставка складає\~2%\~від неповернутої\~суми кредиту\~за кожен\~день користування. Таким чином, заборгованість нарахована відповідно до умов укладеного між сторонами договору. Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит в сумі 8400,00 грн. для задоволення особистих потреб, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі - 2 % в день. Згідно з п. 2 Договору, строк кредиту - 21 днів. Відповідно до п. 7.1. Правил, позичальник має право у будь-який момент до дня фактичного погашення Заборгованості пролонгувати Договір на такий самий строк, на який Договір було первинно укладено, але у будь-якому випадку не більше 10 Пролонгацій. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилася, від представника адвоката Сербіна Б.О. надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 0642-2684, за умовами якого відповідач отримала на 21 день 05.03.2021 року кредит у розмірі 8400,00 грн, дата повернення кредиту 25.03.2021 року, сума кредиту 8400,00 грн, нараховані проценти 3528,00 грн, загальна вартість кредиту 11928,00 грн, річна процентна ставка 730%, на строк пролонгації договору процентна ставка 2,00% від неповерненої суми за кожен день користування кредитом (а.с.6). Договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора А293 за номером телефону (а.с.6). На підтвердження факту укладення Кредитного договору № 0642-2684 та його умов позивачем надано суду копію підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту, який містить умови відповідного договору, відповідно до яких сума кредиту 8400,00 грн, реальна річна процентна ставка 730,0 % річних, загальні витрати за кредитом 3528,00 грн, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 2,0% (а.с. 12-13). Відповідно до Довідки про перерахування кредиту № 0642-2684 від 05.03.2021 року [PERSON] отримала від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 8400,00 грн кредитних коштів на карту № [NUMBER] (а.с.16). Згідно деталізованої\~виписки про\~рух коштів\~по картковому\~рахунку,\~клієнт [PERSON] активно користувалася грошовими коштами картки в період з 05.03.2021 року по 09.11.2021 року та вносила платежі (а.с.10-14). 28 жовтня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 02/10/2021, згідно умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.20-22). Згідно Витягу з реєстру боржників від 28.10.2021 року до Договору Факторингу № 02/10/2021 від 28 жовтня 2021 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 18000,00 грн, з яких: 4392,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13608,00 грн сума заборгованості по відсоткам (а.с.21). Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 0642-2684 від 05.03.2021 року були передані позивачу від кредитора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» згідно розрахунку заборгованості, станом на 03.04.2025 року заборгованість складає 18234,72 грн, яка складається з 4392,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13608,00 грн сума заборгованості по відсоткам, 191,78 грн інфляційні збитки, 42,95 грн 3% річних (а.с.15). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір\~укладається у\~письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із\~частиною першою\~статті 633\~ЦК України публічним\~є договір,\~в якому\~одна сторона\~ підприємець\~взяла на\~себе обов`язок\~здійснювати продаж\~товарів,\~виконання робіт\~або надання\~послуг кожному,\~хто до\~неї звернеться\~(роздрібна\~торгівля,\~перевезення транспортом\~загального користування,\~послуги зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське обслуговування\~тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що Договір про споживчий кредит був укладений в електронній формі. А тому на них поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Висновки суду Так, судом встановлено, що укладені між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] . Кредитний договір № 0642-2684 від 05.03.2021 року та паспорт споживчого кредиту, які підписані електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаному договорі [PERSON] надавалися кредитні кошти, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та іншими складовими та зі встановленими строками їх повернення. Згідно довідки ID платежу; на картку 4149*68, зазначену [PERSON] під час укладення кредитного договору, здійснено переказ у розмірі 8400,00 гривень, призначення платежу: Кошти згідно кредитного договору № 0642-2684 від 05.03.2021 року (а.с.16). Відповідач активувала платіжну картку, користувалася кредитними коштами і здійснювала систематичне погашення кредиту одноразово платежами однакового розміру. Останнє погашення кредиту відбулося 23.03.2021 року на суму 168,00 грн, після чого оплата на погашення кредиту відповідачкою не проводилася, що стверджується наявними у справі розрахунком та випискою (а.с.18-19). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам Договору позики, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договору. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку\~господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 . Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Між тим, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Банком надано у якості додатків до заяви про усунення недоліків виписки з особового рахунку (виписки про рух коштів на рахунку) Боржника. Вищевказані виписки підтверджують отримання, користування кредитом Боржником, а також те, що після отримання банківської картки Боржник здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти. Вищевказане узгоджується з позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі N0 200/5647/18, провадження N0 61- 9618св19, виписка по картковому рахунку, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача. Боржник свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі не виконала, через це утворилась заборгованість відповідно до Розрахунку заборгованості та виписки. Виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, що підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, тощо. Відповідач розрахунок Банку не спростував, свого контррозрахунку суми заборгованості ним надано не було. За умовами кредитного договору позичальник мала своєчасно повертати кредит та проценти платежами, однак не виконує цих обов`язків з березня 2021 року, тому має заборгованість по сплаті щомісячних мінімальних платежів, у зв`язку з чим уся заборгованість стала простроченою, що у свою чергу свідчить про порушення прав кредитора. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з первинним документом випискою з рахунку і умовами кредитного договору, і приймається судом, як належний і достовірний доказ. Відповідно до\~розрахунку,\~у зв`язку\~з неповерненням\~ [PERSON] \~заборгованості за\~кредитним договором\~№0642-2684\~від 05.03.2021\~року заборгованість\~станом на\~03.04.2025\~року становить\~18234,73\~грн та\~складається з:4392,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 13608,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 191,78 грн інфляційні збитки, 42,95 грн 3% річних. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Оскільки ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті боргу та відсотків не виконала, в строки, передбачені графіками погашення кредитів, кредит та відсотки за його користування не сплатила, чим порушила вимоги Договору, тому суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Кредитним договором № 0642-2684 від 05.03.2021 року у розмірі 18234,73 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Нормами цивільного законодавства, а саме 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так, в розумінні статті 256 Цивільного кодексу позовна давність є часовою межею подання особою позову, тобто звернення з вимогою про прийняття рішення про захист конкретного порушено права. Початок перебігу, тривалість та сплив позовної давності пов`язується з конкретною вимогою про захист окремого порушеного права. У даному випадку така вимога стосується визнання недійсним договору у зв`язку з його невідповідністю на момент укладення нормам чинного законодавства. Згідно ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Перебіг позовної давності, відповідно до ст.264 ЦК України, переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено. Отже, карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року. Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії"». В редакції Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» № 3450-IX від 08.11.2023, який набрав чинності 30.01.2024, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». За таких\~обставин,\~законом передбачено\~продовження позовної\~давності щодо\~вимог за\~якими перебіг\~позовної давності\~не закінчився\~станом на\~12\~березня 2020 року. Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 0642-2684 від 05.03.2021 року почався 23.02.2022 року (строк кредитування) та закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості. Враховуючи вищенаведені вимоги закону, заява відповідача в частині застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, отже, посилання відповідача на наявність підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності також оцінюється судом критично та задоволенню не підлягає. Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На виконання вимог цивільно-процесуального законодавства, звертаючи із позовом до суду, представник ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» зазначив орієнтований розрахунок судових витрат у розмірі 9000,00 грн, 10 червня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Сербіна Б.О., в якій останній просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано Договір про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», яким сторони погодили вид та вартість послуг, заявка на надання юридичної допомоги № 4 від 01.03.2025 року, згідно яких адвокатське об`єднання надало послуги з консультації та складання позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 9000,00 грн (а.с.30-33) Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial