Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

12.05.2025 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстровано 12.07.2012 року Шубківською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 08, залишивши малолітніх дітей, доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживати з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.07.2012 року. Від даного шлюбу мають спільних дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що з 20 серпня 2024 року, шлюбні відносини між сторонами припинено повністю, шлюб існує формально. З того часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Між сторона втрачено почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Вважає, що примирення є неможливим. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2025 відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі (а.с.39). В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 40,45). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, та зазначив, що не заперечує проти проживання доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживати з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.49). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 12 липня 2012 року, який зареєстрований Шубківською сільською радою Рівненського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.07.2012, актовий запис № 08 (а.с. 14). Від даного шлюбу мають спільних дітей- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.2013 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 05.02.2022\~року та\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 26.03.2024\~року (а.с.15,17,19) З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами припинились з 20.08.2024 року. З того часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин, з огляду на те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо, спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимоги про проживання дітей разом з матір`ю. У постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року №200/952/18 викладена правова позиція, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. В даному випадку спір між сторонами стосовно визначення місця проживання дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] відсутній, а тому їх слід залишити проживати разом з матір`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved