Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

18 червня 2025 року позивач [PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач, АТ «Державний ощадний банк України») про припинення обмеження права власності на об`єкт нерухомого майна. В обґрунтування позову позивач зазначив, що підставою для звернення до суду стала неможливість у позасудовому порядку припинити обтяження та зняти заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ) та мати можливість, згідно з чинним законодавством України, у повному обсязі здійснювати своє право власності на житловий будинок, тобто володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд. 05 лютого 2025 року при отриманні Витягу з Державного реєстру речових прав Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно повідомив [PERSON] , що на його житловий будинок накладено обтяження у вигляді заборони відчуження. Ініціатором процедури накладення обтяження у вигляді заборони відчуження було АТ «Державний ощадний банк України». В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майнота Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також інформації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі Іпотек було зазначено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомості щодо реєстрації прав власності на ім`я позивача відсутні. У Державному реєстрі Іпотек будь які відомості на ім`я [PERSON] також відсутні. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначена архівна інформація щодо обтяження, а саме «заборона» на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником - [PERSON] . У зв`язку з тим, що у відомостях з реєстру є інформація про те, що запис архівний, позивач вважав, що цей запис вже жодним чином не впливає на його право власності на житловий будинок і зберігається у реєстрі лише для історії обтяжень. Приблизно у 1991-1992 році [PERSON] брав позику у АТ «ОЩАДБАНК» для будівництва раніше згаданого житлового будинку, яка була виплачена до 1996 року. Чому банк своєчасно, тобто після того, як [PERSON] виплатив позику у повному обсязі, не ініціював процедуру припинення обтяження та зняття заборони відчуження об`єкта нерухомого майна (житлового будинку), позивачу і невідомо і не зрозуміло. На теперішній час, в позивача не збереглися ні договір з АТ «ОЩАДБАНК» ні платіжні документи про сплату позики. 25 березня 2025 року [PERSON] отримав у відділенні АТ «ОЩАДБАНК» № 10003/0456 відповідь у вигляді Довідки про те, що станом на дату надання довідки, нього відсутня кредитна заборгованість перед АТ «ОЩАДБАНК». 28 березня 2025 року [PERSON] звернувся до із заявою щодо зняття обтяження (арешту) з житлового будинку, у якій просив ініціювати процедуру зняття обтяження (зняття арешту) з його житлового будинку. 15 квітня 2025 року позивач отримав відповідь від відповідача про те, що для можливості зняття обтяження на майно, банком повинні бути надані нотаріусу первинні документи (повідомлення кредитора з зазначеними реквізитами кредитних зобов`язань та, за наявності, відповідний правочин (договір), які свідчать про виконання зобов`язань за договором іпотеки. Позивач зазначає, що на теперішній час, у позасудовому порядку, припинити обмеження його права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ) не вбачається можливим. визнати протиправним та припинити обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна зняти заборону відчуження об`єкта нерухомого майна яка була накладена нотаріусом, за ініціативою АТ «Державний ощадний банк України»на його житловий будинок оскільки вона обмежує його право власності за відсутності правових підстав. Ухвалою судді від 20 червня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 08 липня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив у якому вказується, що АТ «Державний ощадний банк України»не є належним відповідачем, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження існування кредитних або інших правовідносин як між відповідачем та позивачем, так і між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , які б могли бути підставою для обтяження нерухомого майна. Згідно інформації що є в базах даних, які знаходяться у ведені підрозділів центрального апарату АТ «Ощадбанк» у позивача відсутні невиконані кредитні зобов`язання перед АТ «Ощадбанк», які могли привести до внесення запису про обтяження прав або майна позивача у 2005 році. Крім того, в реєстрах заставленого майна АТ «Ощадбанк», станом на дату подання цього відзиву відсутня інформація щодо перебування будь-якого нерухомого майна, яке належить позивачу в заставі банку. Зазначає, що АТ «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем. 11 липня 2025 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої [PERSON] зазначає, що саме відповідач був ініціатором накладення обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна (житлового будинку) та просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України»у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу за його відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нерухомого об`єкта з реєстраційним номером 3077087714020, житловий будинок, загальна площа 186,2 кв.м., житлова площа 122,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Дата державної реєстрації 31.01.2025 року, підстава рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 77001344 від 04.02.2025 року, рішення Дружківського міського суду Донецької області, № 229/4291/24, видане 21.10.2024 року, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав № 429224577 від 29.05.2025 року. Також з витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 429224577 від 29.05.2025 року вбачається, що 20.09.2005 року державним реєстратором Першою бахмутською державною нотаріальною конторою зареєстровано за № 2405777 обтяження, тип обтяження заборона (архівний запис), підстава обтяження 2138, Ощадбанк 21, м. Артемівськ. Об`єкт обтяження: «будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ». Додаткові данні: архівний номер: 3436204DONETSK1001, архівна дата: 24.10.2000, Дата виникнення: 08.05.1992 року, № реєстра: 295932-1092, внутр. № 7D0144392BF127304B3E. Зміна назви вулиці на якій розташований вище вказаний житловий будинок підтверджується витягом з розпорядження начальника Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 26.04.2024 року № 101 рр., стара назва «[ADDRESS]», нова назва « [ADDRESS]». Позивач 12 березня 2025 року звернувся до АТ «Державний Ощадний Банк України» про з`ясування наявності або відсутності заборгованості. У відповідь на звернення [PERSON] , АТ «Державний ощадний банк України» надав довідку № 456/10-34 від 19.03.2025 року, відповідно до якої у позивача відсутня кредитна заборгованість перед АТ «Державний ощадний банк України». 28 березня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття обтяження (арешту) з житлового будинку за вище вказаною адресою. Листом-повідомленням № 11/5-11/2219/2025/с від 14.04.2025 року представник відповідача зазначив, що для можливості зняття обтяження на майно, банком повинні бути надані нотаріусу первинні документи (повідомлення кредитора з зазначеними реквізитами кредитних зобов`язань та, за наявності, відповідний правочин (договір), які свідчать про виконання зобов`язань за договором іпотеки. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суд звертає увагу на те, що правова природа у забороні відчуження майна полягає у реальному забезпеченні зобов`язання, тоді як в дійсній справі відсутні відомості про те, що зобов`язання щодо наданої позики державним ощадним банком продовжує діяти зі спливом вже більше 35 років з моменту надання такої позики. Оскільки судом не встановлено наявності на даний момент відповідного зобов`язання щодо позики наданої [PERSON] в забезпечення виконання чого було накладено заборону відчуження на нерухоме майно, а також суб`єкт, в інтересах якого зареєстровані заборони на відчуження, не здійснював протягом більше ніж 35 років будь-яких дій, направлених на стягнення боргу і відповідачем у своєму відзиві заявлено про відсутність перед ним боргу зі сторони позивача, відповідач фактично визнає відсутність матеріальної претензії до позивача, яка слугувала б підставою накладення такого обтяження, а позивач є на даний момент власником майна щодо якого накладена заборона, наявна заборона відчуження не направлена на реальне забезпечення зобов`язання, тому існування такого обтяження на думку суду є суттєвим втручанням у здійснення позивачем його права розпорядження належним йому нерухомим майном. Вищезазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду , викладеною у постанові від 28.10.2020 року у справі №446/1366/18. Щодо позиції представника відповідача про те, що АТ «Державний ощадний банк України»є неналежним відповідачем, суд виходить з наступного. Відповідно до п.2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) - постанова Вищого господарського суду України від 29.09.2009 року у справі №2/112. Крім того, пряма вказівка на безпосереднє правонаступництво банківських установ міститься в постановах Кабінету Міністрів України від 09.01.2008 року №1 «Про виплату в 2008 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР», від 23.04.2012 року №346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР» (пункти 1). Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999року за № 876"Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України" на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне». Постановою КМУ від 5червня 2019року № 568 «Питання акціонерного товариства Державний ощадний банк України» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4. З вищенаведеного слідує, що як з моменту створення системи Ощадбанків так і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником відповідного банку України в інтересах якого накладено заборону. З огляду на те, що по справі на цей час відсутні жодні докази на підтвердження доцільності й необхідності продовження дії обтяження зазначеного вище нерухомого майна, що як наслідок впливає на можливість позивача повноцінно реалізувати свої права як власника майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про припинення обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ). При цьому суд враховує, що у справі відсутні жодні відомості на підтвердження того, що внаслідок скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна будуть порушені права інших осіб. На підставі викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки заборгованості перед відповідачем не встановлено.

Outcome: approved