Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ АТ «ІННОВА ФІНАНС» (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2024 між ТОВ ІННОВА ФІНАНС (далі по тексту - Позивач, або Кредитодавець) і фізичною особою [PERSON] (далі по тексту - Відповідач, або Позичальник, або Боржник), було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5237280824 (далі по тексту - Договір позики). Договір позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 23.04.2024 складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до Договору позики Позикодавець зобов`язався надати Позичальнику позику у розмірі 14\~000,00 грн, шляхом перерахунку на картковий рахунок Позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.\~2.6.1, 4.1-4.2 та 4.4 цього договору, його додатків. Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: · тип кредиту кредит; · мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; · дата надання кредиту 30.08.2024, стандартна процентна ставка 1,0 % в день. Позикодавець (позивач) свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 14\~000,00 грн. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов Договору Позики виконав частково, а саме сплатив в рахунок погашення процентів за користування кредитом 4\~200,00 грн. станом на день підготовки позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 40\~600,00 грн, із якої: 14 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 26 600,00 грн. заборгованість за процентами у період до 07.04.2025 включно. Покликаючись на умови договору та норми цивільного законодавства, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 40\~600,00 грн, витрати на оплату судового збору в розмірі 2\~422,40\~грн. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 16.04.2025 представник позивача Лукашов Р.Є. через систему «Електронний Суд» скерував до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середи Л.В. від 21.04.2025 матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області. 12.05.2025 матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Чорнобаївського районного суду Черкаської області. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. У судові засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судові засідання не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено, що між сторонами виник спір у сфері споживчого кредитування, щодо невиконання відповідачем умов договору позики. 07.04.2025 відповідачем через інформаційно-телекомунікаційну систему, на веб-сайті позивача (https://finsfera.ua/) заповнено анкету клієнта для отримання кредиту в розмірі 14 000 грн (а.с. 51). 30.08.2024 між позивачем та відповідачем укладений Договір про надання грошових коштів у позику № 5237280824. Підписання договору з боку відповідача, як позичальника здійснено за допомогою електронного підпису (а.с. 22-34). Відповідно до умов Договору про надання грошових коштів у позику №\~5237280824 позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 14 500,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки. У пункті 2.5 Договору сторони визначили строку кредиту 360 днів. Пунктами 1.1.4-1.4.5 Договору передбачено встановлення стандартної процентної ставки 1 % в день. Відповідачем був підписаний паспорт споживчого, у котрому зазначена сума кредиту 14 000 грн, строк кредитування 360 днів, процентна ставка стандартна 1 % %, загальні витрати за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача (а.с. 40-42). Також відповідач ознайомлений із Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (а.с. 45-48). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення 19.01.2024 між позивачем та відповідачем Договору про надання грошових коштів у позику № 2759060124. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував 30.08.2024 відповідачу кошти в сумі 14 000 грн., що підтверджується відповіддю АТ «Ченс Банк). Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов Договору про надання грошових коштів у позику № 5237280824. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по вказаному Договору та неповерненням отриманих у кредит грошових коштів у відповідача перед позивачем виник борг по тілу кредиту в розмірі 14\~000,00 грн. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14\~000,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо строку, підстав та розміру нарахування позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами, то суд зазначає таке. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Слід звернути увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц. Позивач просить стягнути із відповідача на його користь проценти за користування кредитними коштами у сумі 26\~600,00 грн за період із 30.08.2024 по 07.04.2025. Нарахований позивачем розмір процентів не перевищує встановлений договором строк користування коштами та визначену сторонами процентну ставку. Відповідачем контррозрахунок заборгованості не наданий. Тому суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 1, 62). У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved