Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

28 грудня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить здійснити поділ житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в натурі по частині [PERSON] та [PERSON] . Встановити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Крім цього, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування зазначила, що їй на праві спільної часткової власності належить частка житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Вказана частка належить їй на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області 22 лютого 2016 року у справі №477/1697/15-ц. Власником іншої частки спірного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 07 квітня 1987 року є відповідач [PERSON] Домоволодіння складається з житлового будинку Літ. А, сараї [PERSON] , погребу [PERSON] . Гпд, літньої кухні Літ. М, душу Літ. Н, вбиральні Літ. О, воріт №6, №7, №8. Воно розташоване на земельній ділянці приблизною площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка перебуває у її спільному користуванні та [PERSON] 19 березня 2015 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Відповідач постійно проживає у спірному будинку та чинить їй перешкоди у користуванні належною їй на праві спільної власності часткою вказаного домоволодіння. З цього приводу між ними постійно виникають сварки, через що вона змушена викликати поліцію. Позивач позбавлена можливості проживати у спірному будинку, оскільки боїться за своє здоров`я. Через дії відповідача вона позбавлена можливості володіти та користуватися своєю часткою у спірному майні, тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом. . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена суддею 19 січня 2021 року ухвала. 25 грудня 2024 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Сторони перебували у шлюбі, який розірваний відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області 19 березня 2015 року (том 1 а.с. 13). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 грудня 2020 року № 238431735 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] по частці кожному(том 1 а.с. 10-11). . За відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на частку житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 07 квітня 1987 року № 20, виданого виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області (том 1 а.с. 77-78). Право власності на іншу частку спірного будинку зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 січня 2016 року, справа № 477/1697/15-ц (том 1 а.с. 74-75). Відповідно до ситуаційного плану за адресою: [ADDRESS] знаходиться земельна ділянка, орієнтовною площею 0,0900 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 12). На підставі рішення Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області від 21 грудня 2000 року № 12/14 змінено нумерацію будинку по [ADDRESS] на [ADDRESS] (т. 1 а.с. 76). Як на підставу звернення до суду з позовом позивач посилається на те, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні та володінні належної їй часткою у спальному майні. Як на доказ посилається на звернення 01 червня 2018 року до Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про перешкоди у користування спільно нажитим майном. Водночас, через відсутність ознак кримінального правопорушення поліцією припинено подальший розгляд заяви (а.с. 14). Крім цього, відповідно до довідки від лікаря травматолога, [PERSON] зверталася до лікаря та їй було поставлено діагноз: забиття обличчя, розтягнення зв`язок ІІІ, IV, V пяснофаланг, суглобу правої кістки (том 1 а.с. 15). Позивачем під час реєстрації шлюбу 25 квітня 2017 року змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Заводським районним у місті Миколаєві відділ управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 25). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Згідно з частиною 1 статті 356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі статтями 364, 367\~ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Відповідно до\~статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників управі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Частиною 2 статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (частина 1 статті 183ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина 2 статті 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України\~слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. У разі якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У разі, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, і при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Згідно з пунктом 1 Порядку виконання\~будівельних робіт, що затверджений Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №466 будівельні роботи це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації, капітального ремонту. Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 №76 визначено, що реконструкція житлового будинку це комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 вказаної Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно з роз`ясненнями пункту 6, 7\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 04\~жовтня 1991\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства,\~що регулює\~право приватної\~власності громадян\~на жилий\~будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту статті 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Відповідно до вимог статті 152 ЖК УРСР обов`язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів, якщо таке переобладнання передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Переобладнання та перепланування будинку повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо. Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення сторонами повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки; висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов`язаних із цим переобладнанням і переплануванням; висновки інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. До такого висновку також прийшов Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року (провадження 61-10614св18). Так, вирішуючи такі спори, суд з урахуванням вимог статті 12 ЦПК України\~з метою всебічного і повного з`ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист повинен відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а у необхідних випадках: висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов`язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до частини першої статті 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до експертного висновку від 29 жовтня 2024 року №125-175, провести виділ часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] технічно можливо (том 2 а.с. 20-49). Так, пропонується виділити у користування співвласника [PERSON] з часткою частина: 1-1 - коридор - пл.. 3,3 кв.м.- 3699 грн.; 1-2 - передпокій пл. 11,4 кв.м. - 12313 грн.; 1-3 - житлова пл. 15,2 кв.м. - 16416 грн.; 1-4 - веранда пл. 7,4 кв.м, - 8295 грн. Разом по групі приміщень №1 пл. 37.3 кв.м інвентарна вартість 40723,00 грн. надвірні узаконені господарські будови: Літ. «В» - сарай 1981 р. пл. 21.0 кв. м. 5176 грн.; Літ «К» - сарай 1981 р. пл. 9,4 кв. м 2539 грн.; частина №6 ворота 433,00 грн. ; частина №7 огорожа 600 грн.; частина №І замощення 900,00 грн.; частина №8 свердловина 500,00 грн. Всього: 50871,00 грн. Реальна частка складає 42/100 (48938 : 116953 буд), що на 8/100 часток менше від частки, що ідеально належить частки. У користування співвласника [PERSON] з часткою частина: літ. «А-1» - 1 одноповерховий житловий будинок з прибудовами - 1981р.побудови з частиною прибудови літ. «А1» у складі приміщень: Група приміщень №2 2-1 - кухня - пл. 16,6 кв.м. - 24435 грн; 2-2 - коридор пл. 5,6 кв.м. - 6278 грн.; 2-3 - житлова пл. 12,1 кв.м. - 13068 грн.; 2-4 - санвузол пл. 4,4 кв.м. - 6477 грн разом по групі приміщень №2 пл. 38.7 кв. м. інвентарна вартість 50258,00 грн. Надвірні узаконені господарські будови: Літ «Г» - сарай 1980 р 7,2 кв. м. -1871 грн.; Літ «ГПД» - погріб - 1981р. - пл. - кв.м. - 1938 грн Літ «М» -літня кухня - 1981р. - пл. 12,20 кв.м. - 6654 грн Літ. «Н»- душ-2000р. - пл. 1,8 кв.м. - 1710 грн Літ. «О» - вбиральня - 2000р. - пл. 1,7 кв.м. - 5075 грн частина №6 - ворота - 433 грн частина №7 - огорожа - 600 грн частина №І - замощення - 900 грн частина №8 - свердловина 500 грн Всього 69939 грн. Реальна частка складає 58/100 (68006:116953 буд), що на 8/100 часток більше від частки, що ідеально належить частки. Сума грошової компенсації, що виплачується співвласником [PERSON] , що отримав реальну частку більше, що ідеально належить (58/100) , на користь співвласника [PERSON] (42/100) , складає - 40402 грн. (8/100 х 505019 грн). У зв`язку з тим, що по пропонованому варіанту поділу житлового будинку та надвірних господарських споруд в користування співвласника [PERSON] виділяються інженерні комунікації, а саме: опалювання від газового котлу, встановленого в приміщенні кухні літ. 2-1 житлового будинку, газопостачання, водопостачання, каналізація і електропостачання та сантехнічні прилади, вартість вказаних інженерних комунікацій, визначається в процентному співвідношенні - явності видів інженерного устаткування і впорядкування від ринкової вартості житлового будинку, які вказані в таб. 1-10.1 «Збірника укрупнених показників вартості відтворення об`єктів - аналогів для оцінки малоповерхневих будинків, будівель та споруд»: -газопостачання -1,9% - 9595 грн.; -водопостачання - 1,6% - 8080 грн.; -каналізація -1,9%- 9595 грн.; -ванни з газовим водонагрівачем - 2,9% - 14646 грн. ; -електропостачання - 3,0% - 15151 грн. Загальна вартість інженерного устаткування, яке, на момент дослідження знаходиться в житловому будинку та виділяється в користування співвласника [PERSON] по варіанту поділу житлового будинку, складає - 57067 грн. Вартість частини складає - 28534грн. Вказана вартість\~частин інженерного\~устаткування є\~не остаточна\~для виплати\~грошової компенсації,\~так як\~не включає\~затрати на\~проектно \~кошторисну документацію\~на прокладання\~нових інженерних\~комунікацій до\~житлового будинку,\~яка виділяється\~співвласникам,\~розробленоюпроектними організаціями Миколаївгаз та інш. Варіант порядку користування земельною ділянкою [ADDRESS] площею - 919,0 кв.м., кадастровий номер 4823355300:07:006:0117, згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-0500456742023 від 18 травня 2023 року. Співвласнику [PERSON] \~- 385,68 кв.м., зокрема: - під будівлями - 73,47 кв.м.; - під чистою землею 312,21 кв.м. Співвласнику [PERSON] \~ - 385,68 кв.м., зокрема: - під будівлями 79,98 кв.м.; - під чистою землею 312,21 кв.м. Земельна ділянка загального користування між співвласниками - 147,64 кв.ч. Фактично співвласникам виділяються частини земельної ділянки в : домоволодінні: співвласнику [PERSON] - 459,5 кв.м., що відповідає ідеальної долі - 459.5 кв. м; співвласнику [PERSON] - 459,5 кв.м., що відповідає ідеальної долі 459 кв. м. Лінія розділової межі для даного варіанту порядку користування земельної ділянки буде проходить: -від фасадної межі вверх вдовж правої бокової межі довжиною - 22,88 м. -поворот вліво довжиною - 7,14 м. -поворот вверх до внутрішньої межі під городом довжиною - 7,92м. -поворот вліво вдовж внутрішньо межі під городом довжиною - 1,27м. - поворот вверх до задньої торцевої межі довжиною - 30,45м. - поворот вліво вздовж задньої торцевої межі довжиною - 7,81м. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки наявна можливості виділення частки в натурі в праві спільної часткової власності, та наявний варіант порядку користування земельною ділянкою. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем разом із заявою про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу надано копію договору №31/20 про надання правничої допомоги від 21 грудня 2020 року, акти виконаних робіт від 21 грудня 2020 року та 25 грудня 2020 року, квитанції касового ордеру №1/31/20-О на суму 900,00 грн. від 21 грудня 2020 року, № 2/31/20-О від 25 грудня 2020 року на суму 10000,00 грн. Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі №159/5837/19 витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Враховуючи викладене стягненню підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10900,00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову у сумі 1681,60 грн.

Outcome: approved