Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ "Факторингова компанія "Рантье", треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Богунський відділ ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення судових витрат. Ухвалою суду\~від 23.06.2025\~було змінено заміну неналежного відповідача - ТОВ "Факторингова компанія "Рантье", належним відповідачем - ТОВ "Свеа Фінанс". В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що 29.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревичовим О.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 1123, про стягнення з нього на користь ТОВ "Факторингова\~компанія "Рантье",\~якому ПАТ\~"Ідея\~Банк"\~за договором\~факторингу №\~29/04-1\~від 29.04.2016\~відступило право вимоги за кредитним договором № 1-01.118.8033422 від 28.11.2014, укладеним між ПАТ "Ідея\~Банк"\~та ним\~заборгованості \~у розмірі\~33519,97\~грн.,\~з яких:\~28802,40\~грн.\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту;\~3417,57\~грн.\~-\~заборгованість за\~нарахованими та\~несплаченими відсоткасми,\~1300\~грн.\~-\~плата за\~вчинення виконавчого\~напису. На підставі вищевказаного напису, державним виконавцем Богунського відділу\~ДВС у\~м.\~Житомирі було відкрито виконавче провадження № 52605613. Вважає, що вищезазначений виконавчий напис є незаконним, оскільки нотаріус не мав передбачених законом підстав для його вчинення, так як не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, крім того, нотаріусом не було отримано розрахунку заборгованості, не здобуто доказів отримання кредитних коштів та користування ними, тому вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з чим звернулась до суду із вказаним позовом. Позивач та його представник - адвокат Окольчишина І.М. в судове засідання не з`явились, від представника позивача до суду мнадійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольити. Відповідач ТОВ "Факторингова компанія "Рантье", будучи користувачем "Електронного суду" належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав. Третім особам - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М.,\~та Богунському\~відділу ДВС\~у м.\~Житомирі Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ) також направлялись копія позовної заяви з додатками, про час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені у встановленому законом порядку, однак письмових пояснень до суду не надали. Суд, дослідивши заяву позивача та його представника, матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревичовим О.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 1123, про стягнення з нього на користь ТОВ "Факторингова\~компанія "Рантье",\~якому ПАТ\~"Ідея\~Банк"\~за договором\~факторингу №\~29/04-1\~від 29.04.2016\~відступило право вимоги за кредитним договором № 1-01.118.8033422 від 28.11.2014, укладеним між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] , заборгованості у розмірі 33519,97 грн., з яких: 28802,40 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3417,57 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсоткасми , 1300 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проведено за період з 01.07.2015 по 15.08.2016. \~ \~ \~ \~На підставі вищевказаного напису, державним виконавцем Богунського відділу\~ДВС у\~м.\~Житомирі було відкрито виконавче провадження № 52605613. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 23.06.2025\~було змінено заміну неналежного відповідача - ТОВ "Факторингова компанія "Рантье", належним відповідачем - ТОВ "Свеа Фінанс". За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат»,нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат», передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому зобов`язання боржника має бути безспірним. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна шляхом вчинення виконавчого напису. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи слідує, що існує спір щодо заборгованості, що свідчить про відсутність безспірності зобов`язання боржника. Таким чином, враховуючи вищевикладене оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В силу ст.141 ЦПК України, оскільки позивач за законом звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, в сумі 1211,20 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження факту понесених судових витрат представником позивача було надано: договір про надання правничої допомоги від 18.03.2025, розрахунок вартості, акт наданих послуг № 08/07 від 08.07.2025, квитанцію про сплату грошей, в сумі 5000 грн. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого представником позивачки часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст.141 ЦПК України, суд вважає що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000 грн. витрат на правничу допомогу. Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved