Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

У березні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» (надалі Товариство) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договорами №3569143 від 12.08.2021 та №100471724 від 17.09.2021 у розмірі 60477,75 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 12.08.2021 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №3569143, відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн, який\~зобов`язався повернути в строк до 11.09.2021 та сплатити проценти за користування ним. 17.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №100471724, за умовами якого отримав кредит у розмірі 3600 грн, який\~зобов`язався повернути в строк до 17.10.2021 та сплатити проценти за користування. На підставі договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021, договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 та договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 Товариство набуло право вимоги до відповідача за договорами №3569143 від 12.08.2021 та №100471724 від 17.09.2021. \~ \~ \~ \~Позивач зауважив, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та припинив повертати наданий йому кредит. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаними договорами та судові витрати. Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 25.04.2025\~ постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~ Відповідачу копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 26.03.2025 листом. [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання судом направлено копію ухвали про відкриття провадження,\~однак згідно з відміткою відділення Укрпошти від 12.05.2025 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно з положеннями п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, яка викладена в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке. Встановлено, що 12.08.2021 відповідачем було заповнено анкету-заявку на кредит №3569143 та цього ж дня укладено договір про споживчий кредит №3569143 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» відповідно до якого товариство зобов`язалося надати кредит у сумі 6000 грн, строком на 30 днів. Комісія за надання кредиту становить 420 грн. Проценти за користування кредитом становлять 1584 грн, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.19-23). Окрім цього, 17.09.2021 [PERSON] також було заповнено анкету-заявку на кредит №100471724 та укладено договір про споживчий кредит №100471724, відповідно до якого товариство зобов`язалося надати кредит у сумі 3600 грн, строком на 30 днів. Комісія за надання кредиту становить 180 грн. Проценти за користування кредитом становлять 680,40 грн, які нараховуються за ставкою 0,63% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.26-30). Вище наведенні договори містять наступні спільні пункти. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 Договору). За змістом пункту 2.3.1.1 кредитного договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору. За пунктом 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 цього Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~статтею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця сума договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 цього Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. \~ \~ \~ \~ [PERSON] підписав кредитні договори: №3569143 від 12.08.2021 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (L13010) та №100471724 від 17.09.2021 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (V90016), що підтверджено наданими позивачем довідками про ідентифікацію (а.с. 38, 41). \~ \~ \~ \~Згідно з даними довідки від 12.12.2024, виданої ТОВ «ФК «Елаєнс» для ТОВ «Мілоан» на підставі договору про надання послуг з переказу грошових коштів перерахувало кошти у сумі 6000 грн згідно з договору №3569143 на карту № [NUMBER] (а.с. 38 зворот). \~ \~ \~ \~Також за даними довідки від 07.02.2025, виданої ТОВ «ФК «Елаєнс» для ТОВ «Мілоан» на підставі договору про надання послуг з переказу грошових коштів перерахувало кошти у сумі 3600 грн згідно з договору №100471724 на карту № [NUMBER] (а.с. 41 зворот). За даними відомостей про щоденні нарахування та погашення загальна заборгованість за кредитним договором №3569143 від 12.08.2021 становить 20863,35 грн (а.с. 39-40). Згідно з відомостей про щоденні нарахування та погашення загальна заборгованість за кредитним договором №100471724 від 17.09.2021 становить 15260,40 грн (а.с. 42-43). Відповідно до\~договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021 та договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 (а.с. 44-46; 49-51) ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги до відповідача для ТОВ «Вердикт Капітал», яке згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 60-62) відступило право вимоги до [PERSON] для Товариства, що підтверджується даними акту приймання-передавання реєстру боржників до договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021 та договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 (а.с. 47, 51 зворот), реєстру боржників до договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021 та договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 (а.с.89-91, 92-94), акту прийому-передачі реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 62 зворот), реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 95-100). За даними розрахунків заборгованості за кредитним договором №3569143 від 12.08.2021 заборгованість [PERSON] станом на 07.03.2025 за тілом кредитом становить 4860 грн, за процентами на дату відступлення права вимоги 30097,35 грн (а.с. 54, 56). Згідно з даними розрахунків заборгованості за кредитним договором №100471724 від 17.09.2021 заборгованість [PERSON] станом на 07.03.2025 за тілом кредитом становить 3600 грн, за процентами на дату відступлення права вимоги 21920,40 грн (а.с. 55, 57). Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до абзацу другого частини другої\~статті 639 ЦК України\~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1054 цього Кодексу). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.514\~ЦК\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Первісні кредитори виконали свої зобов`язання за вище вказаним кредитним договором та договорами позики та надали відповідачу кредитні кошти згідно умов договорів. Однак відповідач своїх зобов`язань за договорами не виконав, кредитних коштів та процентів за користування ними не повернув. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитні договори та договори факторингу та відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За наведених обставин суд зазначає, що за договорами №3569143 від 12.08.2021 та №100471724 від 17.09.2021 з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4860 грн та 3600 грн. При цьому розмір заборгованості за процентами за кредитними договорами слід розрахувати виходячи з наступного. ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №3569143 за період 12.08.2021 по 10.12.2021 нарахувало 20863,35 грн заборгованості, з яких 4860 грн - тіло кредиту, 16003,35 грн - заборгованість за простроченими процентами та за кредитним договором №100471724 за період з 17.09.2021 по 16.12.2021 нарахувало 15260,40 грн заборгованості, з яких 3600 грн тіло кредиту, 11660,40 - за простроченими процентами. Згідно з п. 2.1. договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021 клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 72029930 грн 50 коп., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтом і боржниками. Згідно з п. 2.1. договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 45757860 грн 29 коп., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтом і боржниками. Відповідно до п. 2.5. вказаних вище договорів фактор має право здійснити наступне відступлення права вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування фактором придбаного у клієнта права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим договором. До ТОВ «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» відповідно до укладених договорів факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №3569143 від 12.08.2021 в сумі 20863,35 грн, з яких 4860 грн - тіло кредиту, 16003,35 грн - заборгованість за процентами, що підтверджено витягом з реєстру боржників (а.с.58) та за договором №100471724 від 17.09.2021 в розмірі 15260,40 грн, з яких 3600 грн - тіло кредиту, 11660,40 грн - заборгованість за процентами, що підтверджено витягом з реєстру боржників (а.с.59). Згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №3569143 від 12.08.2021 в сумі 34957,35 грн, з яких 4860 грн - тіло кредиту, 30097,35 грн - заборгованість за процентами, що підтверджено реєстром боржників (а.с.98-100) та за договором №100471724 від 17.09.2021 в розмірі 25520,40 грн, з яких 3600 грн - тіло кредиту, 21920,40 грн - заборгованість за процентами, що підтверджено реєстром боржників (а.с. 95-97). \~ \~ \~ \~У матеріалах справи немає обґрунтування права самостійно нараховувати проценти та відсутній розрахунок заборгованості процентах, які нараховані ТОВ «Вердикт капітал», тому суд немає можливості перевірити правильність їх нарахування. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України. З урахуванням пролонгацій, передбачених договорами (п.п. 2.3.1.1, 2.3.1.2), первісним кредитором було нараховано заборгованість за відсотками в межах строку дії договорів: №3569143 від 12.08.2021 в розмірі 16003,35 грн та №100471724 від 17.09.2021 в розмірі 11660,40 грн. Відтак відсутні правові підстави для стягнення нарахованих додатково ТОВ «Вердикт Капітал» відсотків за цими договорами. \~ \~ \~ \~Крім того, суд бере до уваги, що у п. 4.2 вказаного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обовязок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. \~ \~ \~ \~Однак у постанові Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 910/18943/20 викладено правовий висновок, в якому вказано, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Отже, стягнення відсотків за порушення грошового зобов`язання можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного статтею 625 ЦК України, однак відповідних вимог позивачем не заявлялося. \~ \~ \~ \~Тому суд вважає, що стягнення заборгованості по процентах підлягає частковому задоволенню, а саме за договором №356943 від 12.08.2021 в розмірі 16003,35 грн та за договором №100471724 від 17.09.2021 в розмірі 11660,40 грн. У задоволенні решти позовних вимог за договорами слід відмовити за безпідставністю. Відповідач вільно погодився на укладення договорів на вказаних вище умовах підписавши їх, заперечень проти виниклої заборгованості та контррозрахунку не подав. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №356943 від 12.08.2021 в розмірі 20863,35 грн та за договором про споживчий кредит №100471724 від 17.09.2021 в розмірі 15260,40 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позову на 59,73% від заявлених вимог, в силу ст. 137, ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути пропорційно до задоволених вимог судовий збір у розмірі 1447 грн (а.с.1). Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно\~з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача до матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, укладений між Товариством та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с.14-16), заявку на надання юридичної допомоги №467 від 01.02.2025 (а.с.17), витяг з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 (а.с. 18). Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18). Отже, суд приходить до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову на 59,73% від заявлених вимог, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 9556,80 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу,

Outcome: partial