Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог АТ «Сенс Банк» 23 квітня 2025 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 200946,53 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 грудня 2017 між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630808375. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредиту. позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 200946,53 гривень. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» вказану заборгованість та судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривні та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15821,40 гривень. Стислий виклад заперечень відповідача 21 травня 2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Яреська Т.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому останній заперечив щодо позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та не доведеними. Зазначив, що заперечує проти задоволення даного позову в повному обсязі та вважає, що зазначений вище позов може бути задоволений виключно частково, оскільки факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи, сталій судовій практиці та нормам чинного законодавства України. Представник відповідача вважає, що оплати, які здійснював відповідач по кредитному договору були незаконно спрямовані позивачем на погашення саме комісій РКО, а не на погашення тіла кредиту та відсотків. Зазначив, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (тобто, після 10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що Відповідачу нараховувалась та стягувалась щомісячна плата за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, умови угоди в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту, є нікчемними в силу закону, а отже, не підлягають визнанню недійсними судом. Також представник відповідача зазначив, що як вбачається з наданих позивачем оферти, акцепту, та інших документів, що разом складають кредитний договір, сторонами було узгоджено виключно процентну ставку за користування кредитним коштами у розмірі 26,00% річних. Жодних інших платежів, в тому числі, але не виключно, процентів за овердрафт (несанкціонованої заборгованості, процентів за прострочку, та інших платежів), сторонами узгоджено не було. Водночас, як вбачається з виписок та розрахунку, які надані стороною позивача, позивачем незаконно нараховувалися та стягувалися овердрафт (несанкціонована заборгованість) по якимось незрозумілим та невизначеним тарифам, які не були узгоджені в кредитному договорі. Таким чином, оскільки сплачені відповідачем кошти, йшли замість зарахування в тіло кредиту та узгоджені сторонами відсотки, Позивач незаконно нараховував різноманітні несанкціоновані та неузгоджені платежі, а самовільно стягував з відповідача кошти в рахунок їх погашення, замість погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків, таким чином штучно заганяючи Відповідача в «боргову яму». Також представник відповідача зазначив, що відсутня жодна прив`язка розміру страхового платежу до розміру кредитного ліміту, тощо. А відповідно збільшені списання щомісячної комісії за страховий пакет від фінансових ризиків, починаючи з 10 вересня 2018 року є такими, що суперечать умовам кредитного договору та договору страхування. Отже, при розрахунку заборгованості відповідач нараховував узгоджені суми щомісячної комісії за страховий пакет від фінансових ризиків у розмірі 5,85 гривень. Крім цього, направивши вимогу про дострокове повернення у повній непогашеній сумі кредиту в розмірі 169907,36 гривень, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тощо. Таким чином, після направлення даної вимоги кредитор втратив право нараховувати проценти та інші платежі, встановлені Кредитним договором та зафіксував суму заборгованості у розмірі 169907,36 гривень. Однак, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, останній після 02 червня 2024 року продовжував нараховувати різноманітні платежі, в тому числі відсотки, що суперечить вимогам чинного законодавства та сталій судовій практиці. Також, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останній активно нараховував проценти після того, як відповідач був мобілізований до лав Збройних Сил України, що прямо суперечить нормам чинного законодавства. Також, представник відповідача зазначив, що відповідно до банківських виписок, відповідачем було використано кредитних коштів в розмірі 230282,83 гривні. При цьому, відповідачем було поповнено картковий рахунок на суму 235414,03 гривень. За весь час користування кредитними коштами було нараховано 7427,20 гривень процентів за користування кредитом. Відповідачем було враховано, що проценти відповідно до умов договору нараховувались не щоденно, а в кінці розрахункового періоду (як було пораховано і позивачем), що становив кожне шосте число місяця (останній день користування кредитними коштами в періоді) за місячною фіксованою процентною ставкою 26% / 12 місяців = 2,17%, що нараховувалась на залишок заборгованості за тілом кредиту (коштами, що використовувались в межах кредитного ліміту). Таким чином, відповідно до даного контр-розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем складає 2582,65 гривні, що складається з: 2262,16 гривні заборгованості за тілом кредиту; 33,84 гривні заборгованості за відсотками; 286,65 гривень заборгованості за страховими платежами, відповідно до договору страхування. Також, представник відповідача вважає, що матеріали справи не містять доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а відповідно сума стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 15821,40 гривні не підлягає задоволенню за безпідставністю та недоведеністю. Відповідь на відзив позивача 27 травня 2025 року на адресу суду від представника позивача Дворської А.Р. надійшла відповідь на відзив в якому остання зазначила, що вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими, а наданий стороною відповідача контр-розрахунок не підлягає застосуванню, оскільки не спростовує обставини, викладених в позовній заяві. Вказала, що відповідач не повідомляв банк, про те, що він є військовослужбовцем та не надавав жодних документів на підтвердження даної обставини. Також представник позивача зазначила, що доводи представника відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за користування кредитом поза межами погодженого строку кредитування не заслуговують на увагу, адже погоджений сторонами строк кредитування не сплинув, обставини викладені представником відповідача не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитними коштами з боку кредитодавця є правомірними. Крім цього, представник позивача зазначає, що поведінка відповідача не є добросовісною, оскільки відповідач звернувся до банку з метою отримання кредиту, уклав кредитний договір та отримав грошові кошти, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, а зараз заперечує погодження умов кредитування. Таким чином, відповідач вчиняв конклюдентні дії щодо визнання договору та його умов, відповідно й щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Також представник позивача вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу, який заявлений стороною відповідача не є співмірним із складністю виконаної роботи, оскільки сторонами узгоджено послуги в ознайомленні з матеріалами справи, формуванні правової позиції, написанні заяв по суті, заяв та клопотань, з використанням незначної кількості нормативно-правових актів, стосовно яких існує судова практика. До того, представник відповідача самостійно зазначає про наявну в нього кваліфікацію для написання зазначеного відзиву та здійснення контр-розрахунку, а отже зазначені дії не вимагали значної кількості часу. З огляду на наведене представник позивача просила прийняти та долучити відповідь на відзив до матеріалів справи, відзив на позовну заяву відповідача залишити без розгляду, позовні вимоги задовольнити, а також покласти на відповідача судові витрати. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 19 червня 2025 року. Протокольною ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року судове засідання відкладено на 10 липня 2025 року. Позиція учасників судового розгляду Представник позивача Дворська А.Р. в судове засідання не з`явилася, 10 липня 2025 року подала клопотання в якому просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Яресько Т.В. в судовому засіданні 19 червня 2025 року позовні вимоги визнав частково із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В судове засідання 10 липня 2025 року не з`явився, причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що згідно з Акцептом пропозиції на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної лінії АТ «Альфа-Банк» підтвердило, що приймає пропозицію [PERSON] на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між банком та клієнтом. Акцепт договору відповідачем здійснено шляхом підписання аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до Розділу І Акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі Акцепт) тип кредиту: кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Найменування продукту: «Альфа Connect». Мета кредиту: для особистих потреб. Згідно з Розділом ІІІ Акцепту сума встановленої кредитної лінії складає 200000,00. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії для торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою становить 26% річних. Тип процентної ставки фіксована. Згідно з Розділом ІV Акцепту обов`язковий мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», затверджено статут АТ «Сенс Банк» (нова редакція). Факт надання кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 07 грудня 2017 року по 07 лютого 2025 року, з якого вбачається, що відповідач розраховувався даною платіжною карткою в різних закладах, знімав готівку та періодично погашав заборгованість за кредитним договором, вносячи відповідні суми. Відтак, позивачем умови кредитного договору по видачі відповідних сум кредиту були виконані в повному обсязі. В свою чергу, відповідач [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 07 лютого 2025 року утворилась заборгованість. Згідно з розрахунком позивача (а. с. 39) заборгованість відповідача становить 200946,53 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 147856,84 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 53089,69 гривень. 06 червня 2024 року позивачем була направлена відповідачу [PERSON] вимога про усунення порушень, чим позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. Кредитодавець втратив право нараховувати проценти за користування кредитом на 35 календарний день з моменту надсилання вимоги, тобто, з 12 липня 2024 року. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Частиною другою статті 642 ЦК України передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, протягом нормально необхідного для цього часу (ч. 2 ст. 644 ЦК України). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Факт укладення 07 грудня 2017 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] кредитного договору стороною відповідача не заперечується. У справі також встановлено, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб [PERSON] . Разом з тим, представник відповідача не погоджується із сумою нарахованої заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим останнім виконано контр-розрахунок заборгованості за Угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 07 грудня 2017 року за період з 07 грудня 2017 року по 03 червня 2024 року (дата вимоги). Так, при складенні контр-розрахунку, представником відповідача було враховано: незаконність списання комісій РКО; незаконність списання процентів овердрафт; незаконність списання комісій за СМС-інформування (не узгоджене Кредитним договором); перераховано проценти по узгодженій процентній ставці 26% річних до дня мобілізації відповідача (за період з 06 лютого 2022 року по 27 лютого 2022 року проценти за користування нараховані з розрахунку 365 днів в році за 21 день користування кредитним коштами); перераховано страхові комісії, в розмірі, що узгоджений Договором страхування; черговість погашення заборгованості відповідно до вимог ЦК України та Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до банківських виписок, відповідачем було використано кредитних коштів в розмірі 230282,83 гривні. При цьому, останнім було поповнено картковий рахунок на суму 235414,03 гривень. За весь час користування кредитними коштами було нараховано 7427,20 гривень процентів за користування кредитом. Стороною відповідача було враховано, що проценти відповідно до умов договору нараховувались не щоденно, а в кінці розрахункового періоду (як було пораховано і позивачем), що становив кожне шосте число місяця (останній день користування кредитними коштами в періоді) за місячною фіксованою процентною ставкою 26% / 12 місяців = 2,17%, що нараховувалась на залишок заборгованості за тілом кредиту (коштами, що використовувались в межах кредитного ліміту). Крім цього, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Як встановлено судом, відповідач з 28 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 був призваний у Збройні Сили України. З 28 лютого 2022 року по 21 листопада 2022 року відповідач проходив військову службу в військовій частині [NUMBER] на посаді старшого стрільця, а з 22 листопада 2022 року і по даний час день проходить військову службу в військовій частині [NUMBER] . Дані обставини підтверджуються копією військового квитка серії [NUMBER] від 12 травня 2002 року та довідкою військової частини [NUMBER] від 18 квітня 2025 року. Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01 лютого 2019 року №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Враховуючи, що відповідач перебуває на військовій службі він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Пункт 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15, від 14 травня 2021 року у справі №502/1438/18, від 24 лютого 2022 року у справі №591/4698/20, від 12 травня 2022 року у справі №336/512/18, від 18 січня 2023 року у справі №642/548/21. Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Із урахуванням викладеного суд погоджується з позицією представника відповідача щодо неправомірності нараховування позивачем відсотків за користування кредитом та приходить до висновку про наявність підстав для застосування до укладеного з відповідачем кредитного договору вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у частині не нарахування відсотків за користування кредитом. Відтак, з 28 лютого 2022 року позивач втратив право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором, що враховано у контр-розрахунку відповідача. Таким чином, відповідно до наданого контр-розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем складає 2582,65 гривні, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 2262,16 гривні, заборгованості за відсотками в сумі 33,84 гривні; заборгованості за страховими платежами, відповідно до Договору страхування в сумі 286,65 гривень. При цьому, суд враховує, що стороною позивача не надано суду належних і допустимих доказів на спростування доводів представника відповідача та наданого ним контр-розрахунку. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано Договір про надання послуг №1006, укладений 28 січня 2025 року між АТ «Сенс Банк» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс». Вартість правничої допомоги, згідно з наданим договором складає: за підготовку та подання позовної заяви до суду 375,00 гривень, за отримання рішення суду 225,00 гривень, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь Замовника 7,85%. Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 15821,40 гривень. Крім того, стороною відповідача на підтвердження витрат на правову допомогу надано Договір №25059 про надання правничої (правової) допомоги, укладений 16 квітня 2025 року між [PERSON] та адвокатом Яреськом Т.В., додаток №1 від 05 травня 2025 року до Договору №25059 про надання правничої (правової) допомоги від 16 квітня 2023 року, розрахункову квитанцію №05/05/25, акт приймання-передачі послуг №1 від 20 травня 2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг) згідно з Договором про надання правничої (правової) допомоги №25059 від 16 квітня 2025 року. Вартість правничої допомоги, згідно з наданими письмовими доказами становить 10000,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відповідно\~до ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~ на\~відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові \~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, зокрема, в розмірі 2582,65 гривні, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 31,13 гривня (2582,65 х 100% / 200946,53 = 1,285242397567154%; 2422,40 х 1,285242397567154% / 100% = 31,13) та розмір витрат на правову допомогу 203,34 гривні (15821,40 х 1,285242397567154% / 100% = 203,34). В свою чергу, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу в розмірі 9871,48 гривень (10000,00 х (100% 1,285242397567154%) / 100% = 9871,48).

Outcome: partial