Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 21 лютого 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи-Фінанс») за змістом якої 05 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський») та [PERSON] укладено угоду №200522778 щодо кредитування (кредитний договір) за умовами якого банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 27837,56 грн. з встановленим строком користування - з 05 травня 2016 року по 05 травня 2019 року, й [PERSON] зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 23 травня 2016 року рішенням №14/БТ Правління Національного банку України ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних і рішенням №812 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації, тобто фактично управління банком перейшло до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) по лоту №GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 відповідно до якої ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі, і за кредитним договором, який укладено з [PERSON] . Банк, правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, однак [PERSON] порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк, тому у нього виникла заборгованість. Зважаючи на вищезазначене, ТОВ «Діджи Фінанс просить суд: поновити строк позовної давності для подання позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №200522778 від 05 травня 2016 року, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №200522778 від 05 травня 2016 року у загальному розмірі 125187,58 грн., яка складається з: суми заборгованості - 80210,26 грн., суми інфляційних втрат - 37751,80 грн., суми 3% річних - 7225,52 грн.; стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ (основні) 2. 21 лютого 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 25 лютого 2025 року, 04 березня 2025 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 25 лютого 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судові засідання призначалися на: 18 березня 2025 року, 04 і 29 квітня 2025 року, 23 травня 2025 року, 16 червня 2025 року, 11 липня 2025 року. 6. 29 квітня 2025 року відповідач та його представник подали суду заперечення (відзив) проти позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. 7. 14 травня 2025 року представником позивача надано суду додаткові пояснення у справі. 8. 23 травня 2025 року відповідач та його представник надали суду кредитну історію. 9. 16 червня 2025 року постановлено ухвалу суду про виклик позивача для особистих пояснень. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 10. Представник ТОВ «Діджи Фінанс» до суду так і не з`явився, незважаючи на ухвалу суду від 16 червня 2025 року, однак із письмових аргументів випливає, що позивач не погоджується із [PERSON] про виконання ним своїх зобов`язань у повному обсязі перед ПАТ «Банк Михайлівський» шляхом перерахування коштів за договором №200522778 від 05 травня 2016 року новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» (далі - ТОВ «ФК «Фагор»), адже станом на дату позову саме ТОВ «Діджи Фінанс» є єдиним належним кредитором за цим кредитним договором, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16. ТОВ «Діджи Фінанс» вказує, що 30 травня 2016 року наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30 травня 2016 року №1 згідно з якими встановлено нікчемність договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемності (встановлено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16). Оскільки Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнано нікчемним договір факторингу від 19 травня 2016 року №1905, укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (далі - ТОВ «ФК «Плеяда»), з урахуванням обставин, встановлених постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, надані [PERSON] квитанції про сплату ТОВ «ФК «Фагор» коштів не є достатніми доказами, що підтверджують виконання ним зобов`язань за договором №200522778 від 05 травня 2016 року перед ПАТ «Банк Михайлівський». ТОВ «Діджи Фінанс», зважаючи на встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 обставини, звертає увагу суду на положення ч. 1 ст. 236 ЦК України згідно з якою нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, водночас, правові наслідки недійсності правочину визначені у ст. 216 ЦК України. Зобов`язання не було виконано належним чином, оскільки при виконанні зобов`язання був відсутній елемент належного кредитора в особі ТОВ «Діджи Фінанс», враховуючи ст. 599 ЦК України, тому наведені [PERSON] обставини не можуть бути підставою для визнання зобов`язання за договором №200522778 від 05 травня 2016 року припиненим. У зв`язку із зазначеним ТОВ «Діджи Фінанс» наполягає на задоволенні позовних вимог. 11. Відповідач [PERSON] і його представник - адвокат Мариняк М.В. у відзиві та у судових засіданнях зазначали, що [PERSON] з ПАТ «Банк Михайлівський» дійсно уклав договір №200522778 від 05 травня 2016 року й отримав кредитні кошти в розмірі 27837,56 грн. Через скрутне матеріальне становище [PERSON] зумів сплатити усю заборгованість лише у 2017 році, зокрема, 06 квітня 2017 року та 17 жовтня 2017 року на погашення заборгованості за кредитними договорами №200523729 і №200522778 він сплатив для ТОВ «ФК «Фагор» кошти в сумі 1518,00 грн. та 30191,00 грн., що підтвердило листом АТ КБ «ПриватБанк». [PERSON] зазначив, що він отримав від ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлення від 20 травня 2016 року про те, що 19 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «ФК «Плеяда» був укладений договір факторингу №1905 й відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором і саме банківська установа просила його усі необхідні платежі за кредитним договором сплачувати за реквізитами, які надані фактором. [PERSON] також отримав від ТОВ «ФК «Плеяда» повідомлення від 20 травня 2016 року згідно якого 19 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «ФК «Плеяда» був укладений договір факторингу №1905 й відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором, водночас, між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу №1 від 20 травня 2016 року і права вимоги за кредитним договором було відступлено для ТОВ «ФК «Фагор», тому просять усі платежі сплачувати на реквізити фактора - ТОВ «ФК «Фагор». Відповідач [PERSON] стверджує, що повністю погасив кредитну заборгованість для ТОВ «ФК «Фагор», як нового кредитора, після переходу права вимоги від ПАТ «Банк Михайлівський», банківський рахунок ТОВ «ФК «Фагор» йому було надано і саме на наданий йому рахунок він й добросовісно перерахував кошти, тому він вважає, що не повинен двічі відповідати за зобов`язанням, яке ним повністю виконане за декілька років до того, як ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав кредитора, таке стягнення щодо нього не є справедливим. ТОВ «Українське Бюро Кредитних Історій» надало кредитну історію на 13 травня 2025 року згідно якої у нього відсутня заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2016 року. [PERSON] вважає, що ТОВ «Діджи Фінанс» в судовому порядку має з`ясовувати питання стягнення коштів не з ним, а з ТОВ «ФК «Фагор», якому він добросовісно сплатив кошти. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 12. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абз. 1 ч. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Законодавець у п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначив, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. В ч. 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1). Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2). Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1). Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ч. 2). За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). У ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. В силу ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 13. 05 травня 2016 року [PERSON] подав до ПАТ «Банк Михайлівський» анкету №2769471 в якій вказав бажаний розмір кредиту, строк кредитування, особисті відомості про себе, місце роботи, дохід, тощо. 14. 05 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено договір у формі заяви №200522778 за змістом якого сума кредиту - 27837,36 грн., строк кредиту - 1095 днів, з 05 травня 2016 року по 05 травня 2019 року, розмір процентної ставки за кредитом - 0,0001% річних, визначено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості, разову комісію за видачу кредиту, штрафи, встановлено щомісячний платіж - 1801,00 грн., тощо. У вказаній заяві також визначено й інші умови щодо кредитування. У заяві наявні персональні дані [PERSON] - паспортні дані, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, телефон, тощо. 15. 05 травня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» сформовано графік платежів за кредитним договором, який підписав [PERSON] . 16. 20 травня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» надіслало письмове повідомлення [PERSON] про те, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда» (фактор) відповідно до чинного законодавства України був укладений договір факторингу №1905 від 19 травня 2016 року згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №200523729 від 06 травня 2016 року, що укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» і позичальником - [PERSON] разом з усіма додатками та додатковими угодами / договорами про внесення змін (кредитний договір). На виконання умов кредитного договору просять [PERSON] з моменту отримання цього повідомлення перераховувати кошти в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором в розмірі, що відповідає розміру його поточних зобов`язань за кредитним договором станом на 19 травня 2016 року зі сплати основної суми заборгованості (суми кредиту), процентів та штрафів (пені) та інших платежів за реквізитами, наданими фактором. 17. 20 травня 2016 року ТОВ «ФК «Плеяда» надіслало письмове повідомлення [PERSON] про те, що між ТОВ «ФК «Плеяда» і ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір факторингу №1905 від 19 травня 2016 року згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №200523729 від 06 травня 2016 року, що укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» і позичальником - [PERSON] , разом з усіма додатками та додатковими угодами / договорами про внесення змін (кредитний договір). В подальшому, ТОВ «ФК «Плеяда» отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» права вимоги за кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Фагор» (фактор) відповідно до договору факторингу №1 від 20 травня 2016 року. Враховуючи вищевикладене, для виконання зобов`язань за кредитним договором, просять [PERSON] здійснювати погашення його поточної заборгованості в сумі, що сформувалась станом на 20 травня 2016 року та складає 1006,15 грн. рівними частинами кожного 10 числа протягом 12 місяців з дати складання цього листа за реквізитами: Отримувач платежу ТОВ «ФК «Фагор», код ЄДРПОУ 40202955, банківський рахунок фактора 26508302281601 в ПАТ «Платінум Банк» у м. Києві, код банку 380388. Призначення платежу: погашення заборгованості за кредитним договором №200523729 від 06 травня 2016 року, 2423320610, [PERSON] . Звернуто увагу, що в подальшому фактором на суму отриманого кредиту будуть нараховуватись відсотки, комісії, пені та інші платежі, передбачені умовами кредитного договору. 18. 16 березня 2017 року ТОВ «ФК «Фагор» листом повідомило [PERSON] про те, що станом на 16 березня 2017 року він так і не виконав зобов`язання за кредитним договором №200523729, укладеним між ним і ПАТ «Банк Михайлівський» і його борг, що підлягає сплаті на 24 березня 2017 року становить 2168,21 грн. й складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотками та нарахованими штрафними санкціями. Заборгованість за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до договору факторингу від 19 травня 2016 року першочергово була відступлена ТОВ «ФК «Плеяда», що в свою чергу згідно договору факторингу від 20 травня 2016 року відступило право вимоги заборгованості ТОВ «ФК «Фагор». Вказано реквізити щодо погашення заборгованості по кредитному договору: сума - 1517,75 грн., платник - [PERSON] , отримувач - ТОВ «Технологічні промислові рішення», банк отримувача - ПАТ «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ - 39678316, рахунок - р/р [NUMBER] , МФО банку - 300346, призначення: погашення заборгованості по кредитному договору №200523729 в ТОВ «ФК «Фагор», 2423320610, [PERSON] . 19. 05 квітня 2017 року [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується квитанцією, сплатив кошти в сумі 1518,00 грн., банк отримувача - ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві, отримувач - ТОВ «Технологічні промислові рішення», р/р отримувача 26001015946501, код отримувача - 39678316, МФО отримувача - 300346, призначення: погашення заборгованості по кредитному договору №200523729 в ТОВ «ФК «Фагор», 2423320610, [PERSON] . 20. 17 жовтня 2017 року [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується квитанцією, сплатив кошти в сумі 30191,00 грн., банк отримувача - Розрахунковий центр ПАТ КБ «ПриватБанк», отримувач - ТОВ «Індастрі Старс», р/р отримувача 26006052676616, код отримувача - 41355292, МФО отримувача - 320649, призначення: погашення заборгованості перед компанією «Фагор» згідно договору №200522778, [PERSON] 21. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «ПАТ Банк Михайлівський» (банк), та ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги за змістом якого відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15 червня 2020 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та / або заставодавців (іпотекодавців) та / або поручителів та / або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору (боржники), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту) овердрафту)) та / або договорами поруки та / або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та / або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору (основні договори, права вимоги). Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (п. 1). На сайті https://torgi.fg.gov.ua/216108, на яке є посилання у позовній заяві, файл 216108-7, під порядковим номером 107922 значиться кредитний договір №200522778 від 05 травня 2016 року. Тобто, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав та обов`язків нового кредитора на підставі вказаного договору відступлення прав вимоги. 22. 25 листопада 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» направлено [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №200523729 від 06 травня 2016 року і вказало, що 20 липня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір відступлення прав вимоги №7_БМ і згідно даного договору 20 липня 2020 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №200523729 від 06 травня 2016 року (кредитний договір) і ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав кредитора до нього й станом на 25 листопада 2020 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 3022,00 грн., тому запропоновано до 30 грудня 2020 року вказану суму боргу добровільно погасити. 23. 01 липня 2021 року постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/11298/16 рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року № 1 та додатках до нього. 24. ТОВ «Діджи Фінанс» сформовано розрахунок суми заборгованості за кредитним договором №200522778 від 05 травня 2016 року, інфляційних втрат та 3% річних за період з 28 січня 2022 року по 28 січня 2025 року за змістом якого загальна заборгованість становить 125187,58 грн., з них: сума боргу - 80210,26 грн., інфляційне збільшення - 37751,80 грн., штрафні санкції - 7225,52 грн. 25. 11 квітня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено [PERSON] , що ним були здійснені платежі: від 05 квітня 2017 року в сумі 1518,00 грн. - погашення заборгованості по кредитному договору №200523729 в ТОВ «ФК «Фагор», від 17 жовтня 2017 року в сумі 30191 грн. - погашення заборгованості перед компанією «Фагор» згідно договору 200522778. 26. 13 травня 2025 року ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відповідно до п. 3 ст. 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» направлено [PERSON] його кредитну історію за змістом якої під №15 наявна інформація за договором 2052866 по кредитному договору на інші споживчі цілі від 05 травня 2016 року, сума кредиту - 27837,56 грн., поточна заборгованість - 0,00 грн., поточна прострочена заборгованість - 0,00 грн., термін кредиту - 05 травня 2019 року, кредит - закритий (31 січня 2020 року), дата оновлення - 23 жовтня 2017 року, донор інформації - ТОВ «ФК «Фагор». VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 27. 05 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено кредитний договір №200522778 на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 27837,36 грн. на строк 1095 днів - з 05 травня 2016 року по 05 травня 2019 року. Факт укладення означеного договору і отримання кредитних коштів [PERSON] визнав. 28. 19 травня 2016 року між ТОВ «ФК «Плеяда» і ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір факторингу №1905 й ТОВ «ФК «Плеяда» стало новим кредитором для [PERSON] 20 травня 2016 року між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу №1 й ТОВ «ФК «Фагор» стало новим кредитором для [PERSON] 29. 20 травня 2016 року про факт укладення договору факторингу з ТОВ «ФК «Плеяда» [PERSON] повідомило безпосередньо ПАТ «Банк Михайлівський». Цього ж дня про факт укладення договору факторингу з ТОВ «ФК «Фагор» [PERSON] повідомило й ТОВ «ФК «Плеяда». При цьому, як ПАТ «Банк Михайлівський», так і ТОВ «ФК «Плеяда» просило [PERSON] сплачувати заборгованість за кредитним договором №200522778 від 05 травня 2016 року на вказані у надісланих ними повідомленнях реквізити. 16 березня 2017 року ТОВ «ФК «Фагор» безпосередньо проінформувало [PERSON] про необхідність виконання ним зобов`язань за кредитним договором і вказало реквізити для сплати. 30. [PERSON] надав суду ті документи, які у нього збереглись, з реквізитами, які йому надали нові кредитори, для сплати заборгованості. 31. Факт повної сплати [PERSON] заборгованості за кредитним договором №200522778 від 05 травня 2016 року підтверджується квитанціями від 05 квітня 2017 року, від 17 жовтня 2017 року і повідомленням банку від 11 квітня 2025 року, інформацією ТОВ «Українське бюро кредитних історій» від 13 травня 2025 року. Отже, станом на 31 січня 2020 року (дата у кредитній історії) відповідач [PERSON] належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором №200522778 від 05 травня 2016 року перед ТОВ «ФК «Фагор» - особою, яка на той момент була кредитором, він не має прострочених кредитних зобов`язань за цим кредитним договором й зазначене кредитне зобов`язання відмічене як повністю виконане, а кредит - закритий. На переконання суду, [PERSON] , сплачуючи у жовтні 2017 року кошти на погашення заборгованості за кредитним договором №200522778 від 05 травня 2016 року на рахунок, який йому було надано новим кредитором ТОВ «ФК «Фагор», діяв добросовісно, адже не знав і не міг знати про майбутнє судове рішення Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року, яким ТОВ «Діджи Фінанс» фактично визнано новим кредитором за його зобов`язаннями перед ПАТ «Банк Михайлівський». 32. Тобто, станом на 20 липня 2020 року - на момент переходу до ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №200522778 від 05 травня 2016 року, відповідач [PERSON] повністю сплатив борг за вказаним кредитним договором. За цих обставин право вимоги за цим кредитним договором було припиненим. Така сплата боргу [PERSON] правонаступнику ПАТ «Банк Михайлівський» - ТОВ «ФК «Фагор», мала місце щонайменше за 2 роки 9 місяців до застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 і визнання недійсним договору факторингу від 20 травня 2016 року №1 в судовому порядку 01 липня 2021 року. Таке погашення заборгованості є належним виконанням [PERSON] зобов`язань. 33. Зважаючи на ту обставину, що на момент виконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором №200522778 від 05 травня 2016 року саме ТОВ «ФК «Фагор» було новим кредитором, тому подальше застосування наслідків нікчемності договору факторингу і визнання недійсним договору факторингу за судовим рішенням від 01 липня 2021 року не створює підстав для повторної сплати ним заборгованості за тим самим зобов`язанням, але іншому кредитору. 34. ТОВ «Діджи Фінанс», посилаючись на тривалість судового спору щодо приналежності права вимоги, дію карантину та введення в Україні воєнного стану, вважає поважними причини пропуску строку позовної давності для подання позову й просить суд такий строк поновити. Відповідач [PERSON] і його представник - адвокат Мариняк М.В. у відзиві зазначали, що позивач звернувся з позовом більше, ніж через 7 років після виникнення права вимоги кредитора, тому за збігом строку позовної давності просили відмовити в задоволенні позову. Вирішуючи порушене питання, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як зазначено у ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу у ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності (ч. 2). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4). Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 11 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який діяв до 30 червня 2023 року. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє й на даний час. Отже, зважаючи на положення чинного законодавства, позивач обґрунтовано посилається на пропуск строку позовної давності для подання позову до суду, адже із постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року випливає, що позов у цій господарській справі було подано ще у червні 2016 року, а остаточне судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене лише через 5 років, водночас, лише 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», тому таке клопотання позивача підлягає задоволенню, а аргументи сторони відповідача з даного приводу - відхиленню. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 35. Враховуючи те, що на підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач спростовував твердження позивача про наявність у нього заборгованості за кредитним договором, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 36. У ч. 1 ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 37. Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Як зазначено у ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8). 38. Як зазначено у ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 39. Так, позовну заяву подано через систему «Електронний суд», тому й сплачено судовий збір за її подання в сумі 2422,40 грн., що відповідає ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». 40. ТОВ «Діджи Фінанс» надано до позовної заяви відомості про надання правової допомоги адвокатом і вартість послуг адвоката згідно договору про надання правової допомоги №26 від 15 лютого 2024 року становить 7000,00 грн. Однак, у справі відсутні підстави для задоволення позову, тому немає підстав для стягнення понесених позивачем витрат зі сплати судового збору і витрат на правову допомогу з відповідача. 41. 07 березня 2025 року між адвокатом Мариняком М.В. (адвокат) і [PERSON] (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №1-ЦВ за змістом якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 1.1). Вартість адвокатських послуг (гонорар) за даним договором встановлюється за домовленістю сторін, з обов`язковим урахуванням умов, визначених п. 4.4 даного договору. Розмір оплати за вступ в справу, ознайомлення з матеріалами, узгодження правової позиції оплачується в 2500,00 грн. Складання та подання заперечення (відзиву) - 1500,00 грн. Кожне судове засідання оплачується в розмірі 500,00 грн. (п. 4.5). 42. Відповідачем та його представником долучено до відзиву на позовну заяву прибуткові касові ордери та квитанції до них згідно з якими адвокат Мариняк М.В. прийняв від [PERSON] - 2500,00 грн., 1500,00 грн., 500,00 грн., тобто всього - 4500,00 грн. Водночас, безпосередньо у п. 4.5 договору про надання правової допомоги від 07 березня 2025 року передбачено, що кожне судове засідання оплачується в розмірі 500,00 грн. У даній справі адвокат Мариняк М.В. прийняв безпосередню участь у 4 судових засіданнях, тобто розмір його оплати за них становить 2000,00 грн. 43. Враховуючи складність справи, ціну позову, обсяг виконаної представником відповідача роботи, критеріїв розумності, співмірності, обґрунтованості, а також дійсної необхідності понесення таких витрат, суд приходить до висновку, що з позивача ТОВ «Діджи Фінанс» на користь відповідача [PERSON] необхідно стягнути понесені витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 6500,00 грн. 44. Позивач в порядку ст. 137 ЦПК України у даній справі не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Outcome: approved