Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути на його користь, витрати на покрівлю столярки в розмірі 118000 грн., які витратив у 2018 році його син [PERSON] за життя в рахунок оренди столярного цеху. В судовому засіданні позивач на задоволені позовних вимог наполягав, з викладених у позові підстав, повідомив, що після смерті сина спадщину не приймав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити з підстав наведених у відзиві. Суд, дослідивши надані документи і матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що 04.01.2018 між ТДВ «ХПМК-244» в особі генерального директора Антипова В.П. та ФОП [PERSON] було укладено Договір оренди нежитлового приміщення столярного цеху, розташованого за адресою [ADDRESS] (71/2). Пунктом 2.2. цього договору передбачений обов`язок орендодавця ТДВ «ХПК-244» проводити, у разі необхідності, капітальний ремонт приміщення, що орендується, або ж відшкодувати Орендареві витрати за його виконання при попередньому узгодженні кошторису. 30.06.2018 [PERSON] звернувся з заявою до директора ТДВ «ХПМК-244» Антипова В.П. про розірвання договору оренди з 01.07.2018 в зв`язку з відсутністю обсягу робіт. На підставі вищезазначеної заяви Договір оренди нежитлового приміщення столярного цеху, розташованого за адресою вул.Червонопартизанська, 55 (71/2), було розірвано. Згідно довідки ТОВ «ХПМК-244» про нарахування, оплату та заборгованість з орендної плати виробничого приміщення від 14.06.2023, заборгованість з орендної плати орендаря [PERSON] станом на 01.01.2019 становила 29760 грн., яка утворилася за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, 01.01.201731.12.2017, 01.01.2018-31.06.2018, та станом на 01.06.2023 розмір заборгованості не змінився. Позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , який помер [INFO] . Як зазначено позивачем у своєму позові, його син, [PERSON] , за життя зробив ремонт покрівлі столярки на суму 118000 грн. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що за життя орендар [PERSON] та до дати його смерті [INFO] , жодних претензій до ТОВ «ХПМК-244», з приводу повернення коштів витрачених на покрівлю орендованого цеху не мав, спадщину після смерті сина позивача [PERSON] прийняла лише його дружина, яка не зверталася до відповідача з відповідним позовом, з чого випливає, що [PERSON] , відмовившись від спадщини, як батько померлого сина [PERSON] , фактично позбавив себе права на звернення до суду з вищевказаним позовом. Крім того за змістом позовної заяви позивач вказує, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 118000 грн. Однак самого розрахунку заборгованості, в тому числі документів на підтвердження понесених його сином за життя матеріальних витрат пов`язаних з ремонтом покрівлі столярного цеху ТОВ «ХПМК-244», до позовної заяви позивач не додає. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Вказана правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, від 26.05.2021 року у справі №204/2972/20. Доказів на\~підтвердження понесених\~витрат на\~покрівлю столярки\~в розмірі\~118000\~гривень понесених\~за життя\~ [PERSON] - сином позивача, матеріали справи не містять та стороною позивача не підтверджено, позивач посилається лише на свідків, що можуть підтвердити вартість таких робіт. Згідно ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1-3 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Позивачем у справі відповідно до ч.4 ст.83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed