Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

у січні 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення безпідставно отриманих коштів. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. На обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Управління) перебував громадянин [PERSON] , [INFO] , та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії [PERSON] за його бажанням, проводилась через AT «Укрпошта» та була припинена у зв`язку з його смертю [INFO] . Згідно з пунктом 1.9 Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2009 за № 592/16608) (далі - Інструкція) виплата пенсії, соціальних допомог за відомостями за формою В1-М здійснюється до зазначеної у відомості дати та до кінця виплатного періоду. У грудні 2016 та січні 2017, Управлінням була нарахована [PERSON] пенсія за період з 01.12.2016 по 31.01.2017 в сумі 3536,72 грн., та перераховано її на поштове відділення м. Київ - 186. Після встановлення факту смерті громадянина [PERSON] 11.01.2017, Управління звернулось до центру поштового зв`язку із проханням повідомити, ким і на підставі яких документів було отримано пенсію за померлу пенсіонерку. Відповідно до листа Центральної пошти України «Укрпошта» від 28.02.2017 № 38-10-70-360 було повідомлено, що з повідомлення Київської міської дирекції AT «Укрпошта» пенсія [PERSON] виплачена [PERSON] на підставі довіреності 06.01.2017. Таким чином, громадянкою [PERSON] було отримано пенсію за громадянина [PERSON] в сумі 3536,72 грн. після його смерті, на підставі довіреності, яке втратила свою чинність 30.12.2016. [PERSON] 15.02.2017 року були внесені кошти на суму 1768 грн 36 коп. Залишок невідшкодованої суми переплати складає 1768 грн 36 коп. З метою досудового врегулювання спору, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було направлено громадянці [PERSON] лист від 23.11.2023 № 2600-0504-8/230003 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 1768,36 грн. проте зазначені листи Відповідачем проігноровано та безпідставно отримані кошти в сумі 1768,36 грн. повернуті не були. З врахуванням вищевикладеного просили позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, безпідставно отримані кошти (пенсію) у сумі 1768,36 грн. (одна тисяча шістдесят вісім грн. 36 коп.) та витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.). 21 січня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справи 23 січня 2025 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на запити надійшла до суду 05 лютого 2025 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за її зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заперечень щодо винесення заочного рішення до суду не надходило. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії, перебував Громадянин України [PERSON] , [INFO] . Виплата пенсії [PERSON] , за його бажанням, проводилась через АТ «Укрпошта» та була припинена у зв`язку з його смертю [INFO] (а.с. 7 - 10, 12). Відповідно до архівного особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] була нарахована пенсія за грудень 2016 року у розмірі 1768 грн. 36 коп. та за січень 2017 року у розмірі 1768 грн. 36 коп. (а.с. 12). Судом досліджено лист Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 28 лютого 2017 року № 38-1070-360 з якого вбачається що пенсія [PERSON] в сумі 3 536,72 грн. виплачена [PERSON] на підставі довіреності 06 січня 2017 року. (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що 15 лютого 2017 року, [PERSON] були внесені (повернуті позивачу) кошти на суму 1768 грн. 36 коп. (а.с. 16). Також, судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 23.11.2023 року щодо необхідності повернення неправомірно отриманих коштів (а.с. 17). Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76 - 79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсії, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності (ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Відповідно до ч. 1 ст. 49 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заява про виплату неодноразової пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Пунктом 2.26 Порядку № 22-1 передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону № 1058, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання пенсіонером на день його смерті. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини надається свідоцтво про право на спадщину. З вищевикладеного вбачається, що після смерті пенсіонера, для отримання пенсії, необхідно подати до відповідного Пенсійного фонду документи, які підтверджують сімейні відносини та факт проживання з пенсіонером на день його смерті. Відповідно до ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються. Тобто, підставою для стягнення безпідставно набутих грошових коштів є недобросовісність з боку їх набувача, що сприяла виплаті таких коштів. Виходячи із вищевикладеного та аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом було встановлено, що отримання [PERSON] пенсійних виплат було здійснено після смерті [PERSON] з пред`явленням довіреності, яка припинила свою дію на підставі п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази доводять факт заподіяння шкоди відповідачем позивачу при обставинах, зазначених в позові, у зв`язку з недобросовісністю його як отримувача зазначеної пенсії. Враховуючи викладене, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 3 028,00 грн. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved