Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23329,49 грн. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №358260-КС-002 від 27 серпня 2021 року відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало в повному обсязі шляхом перерахунку на банківську картку позичальника № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10000,00 грн. Проте, відповідач належним чином свої зобов`язання перед позивачем не виконала, лише частково здійснила оплату за вказаним вище договором на загальну суму 6240,00 грн., у зв`язку з чим в неї станом на 15.05.2025 року утворилась заборгованість за договором №358260-КС-002 від 27 серпня 2021 року в сумі 23329,49 грн., з яких: 9894,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13435,38 грн. заборгованість за процентами, заборгованість за штрафами та комісією - 0,00 грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором №358260-КС-002 про надання кредиту від 27 серпня 2021 року в сумі 23329,49 грн. та сплачений судовий збір. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 03 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 14 липня 2025 року. Позиція учасників судового розгляду Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглядати без її участі, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судової повістки за фактичним місцем реєстрації. Причину неявки в судове засідання остання не повідомила, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подала. Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, відзиву на позов не подала, про причини неявки не повідомила та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 27 серпня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №358260-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 23-24). Так, ТзОВ «Бізнес позика» 27 серпня 2021 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №358260-КС-002 про надання кредиту, а [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію щодо укладення договору (а.с. 25-28). Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (а.с. 32-41). Відповідно до п. 1. договору тип кредиту: кредит, строк на який надається кредит: 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,07766643, фіксована; комісія за надання кредиту: 1500,00 грн.; термін дії договору: до 11 лютого 2022 року; орієнтована загальна вартість наданого кредиту 24960,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 7257,47 процентів. Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом. Згідно з п. 9 договору, підписуючи цей договір позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця. Відповідно до копії анкети клієнта [PERSON] було зазначено інформацію стосовно бажаного кредиту: сума бажаного кредиту 10000,00 грн., дата отримання кредиту 27 серпня 2021 року, електронна адреса позичальника [INFO] , фінансовий номер телефону позичальника [NUMBER] , номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] (а.с. 30). На підтвердження укладення договору №358260-КС-002 від 27 серпня 2021 року позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта при укладенні цього договору, з якої вбачається, що 27 серпня 2021 року о 11:59:49 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшла в особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 29). Одноразовий ідентифікатор G7975 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер [NUMBER] , який вказувався нею при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 27 серпня 2021 року о 12:06:07 шляхом введення одноразового ідентифікатора G7975 в особистому кабінеті на сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com. Згідно з платіжним дорученням №31134, [PERSON] перерахувалися кредитні кошти в сумі 10000,00 грн. на номер платіжної картки № [NUMBER] о 12:22:00 27 серпня 2021 року (а.с.31). Крім того, згідно з відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» за №20.1.0.0.0/7-250611/50223-БТ від 16 червня 2025 року, наданою на виконання ухвали суду від 03 червня 2025 року, банківська карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними в анкеті клієнта. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 14 травня 2025 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором №358260-КС-002 від 27 серпня 2021 року становить 23329,49 грн., що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту -9894,11 грн.; суми прострочених платежів за відсотками - 13435,38 грн. (а.с.12-19 зворот). Згідно довідки про стан заборгованості [PERSON] за договором №358260-КС-002 про надання кредиту від 27 серпня 2021 року, станом на 14.05.2021 року загальний розмір заборгованості за договром становить 23329,49 грн., яка складається з 9894,11 грн. - заборгованість за кредитом; 13435,38 грн. - заборгованості за відсотками (а.с. 20). Таким чином, ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. За матеріалами справи відповідач [PERSON] здійснила часткову оплату на повернення кредиту, сплати відсотків та комісії ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Загальний розмір повернутих коштів становить 6240,00 грн. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подала. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК). У постанові від 07.04.2021 року у справі № 623/2936/19 Верховний суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладений 27.08.2021 року [PERSON] договір із ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення 27 серпня 2021 року року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] . Договору №358260-КС-002 про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.bizpozyka.com. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Станом на час розгляду справи відповідач не спростував заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, не надав доказів сплати ним зазначеної суми в повному розмірі. Оскільки відповідач не довів, що сплатив за договором усю суму тіла кредиту, тому для доведення розміру заборгованості суд використовує докази, які надав позивач. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 10000,00 грн., яка нею частково сплачена в сумі 105,89 грн., що жодним чином не спростовано відповідачкою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки 9894,11 грн. тіла кредиту. Окрім основного боргу позивач просить стягнути проценти в розмірі 13435,38 грн. за період з 27.08.2021 року по 11.02.2022 року, що відображено у розрахунку заборгованості за кредитним договором №358260-КС-002 від 27.08.2021 року станом на 14.05.2025 року. Щодо стягнення відсотків за кредитом суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема за кредитними договорами, передбачені ст. 1048 та 1056-1 ЦК України. Зокрема, статтею 1056-1 ЦК України установлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Так, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на фактичну суму наданого кредиту, який наданий до 11 лютого 2022 року. Враховуючи зміст пунктів 1, 2 договору, проценти за користування позикою нараховуються лише в межах 24 тижнів і після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню. Як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти за відсотковою ставкою в розмірі 1,07766643 нараховані позивачем в межах строку дії Договору про надання кредиту №358260-КС-002 від 27.08.2021 року (27 серпня 2021 року - 11 лютого 2022 року). До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається що відповідач сплачував платежі по кредитному договору з порушенням встановленого сторонами графіку платежів, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка процентів нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості. На час розгляду даної справи Боржник свої зобов`язання за договором №358260-КС-002 про надання кредиту від 27.08.2021 року належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти з порушенням встановленого у пункті 3 кредитного договору графіку платежів, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Розрахунок загальної суми заборгованості позивача по кредитному договору наданий суду відповідає вимогам закону. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що нарахування відсотків за договором №358260-КС-002 про надання кредиту від 27.08.2021 року повністю відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства, отже позовна вимога про стягнення відсотків підлягає до задоволення у розмірі 13435,38 грн. З врахуванням наведеного, а також того, що відповідач сплатив позивачу 105,89 грн. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, 4634,11 грн. в рахунок погашення заборгованості за нарахованими відсотками та 1500,00 грн. за нарахування комісії, що відображено у розрахунку заборгованості ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором №358260-КС-002 про надання кредиту від 27.08.2021 року, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 23329,49 грн. заборгованості за договором (9894,11 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 13435,38 сума заборгованості за відсотками). Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт існування у [PERSON] перед позивачем заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка нею добровільно не сплачується. Станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за кредитом. Будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явилася, проти позову не заперечила, не надала суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку, відтак, у суду відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу в розмірі 23329,49 грн., враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою ст. 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №358260-КС-002 про надання кредиту від 27.08.2021 року підлягають задоволенню повністю. Щодо судових витрат Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved