Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 09.04.2024 відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого останній здійснював вилов риби за допомогою дерев`яною човна та сітки. В подальшому, було відкрито кримінальне провадження, в межах якого при проведенні судової інженерно-екологічної експертизи було встановлено, що незаконними діями відповідача заподіяно шкоду в наслідок незаконного вилову риби в сумі 96187,52 грн., що є незначною шкодою. Добровільно вказаний розмір спричиненої шкоди відповідачем не відшкодовано. З урахуванням цього просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Оржицької сільської ради суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у вказаному розмірі, а також судові витрати. Відповідач надав суду відзив, в якому вказує, що докази відсутні, не було вилучено рибу та знаряддя правопорушення, підозра у вчиненні кримінального правопорушення не вручена. Просить справу розглянути без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. Інші клопотання не надходили. Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 09.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З протоколу про адміністративне правопорушення від 09.04.2024 серія НС № 000924 вбачається, що [PERSON] 09.04.2025 року о 16 годині на річці Сула поблизу с. Чутівка Лубенського району на території НПП «Нижньосульський» ловив рибу в заборонений нерестовий період за допомогою саморобного дерев`яного човна та саморобної сітки, незаконно виловив рибу «лящ» у кількості 11 штук вагою 14 кг, чим порушив п. 3.8 Режиму використання водних живих біоресурсів та пересувних плавзасобів у межах території НПП «Нижньосульський». З розрахунку збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства у межах території НПП «Нижньосульський» від 09.04.2024 видно, що їх розмір складає 95187,52 грн. Довідкою НПП «Нижньосульський» видно, що розмір спричиненої шкоди складає 96187,52 грн. З висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 15.10.2024 № 585/24-23 видно, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби 09.04.2024 на річці Сула поблизу с. Чутівка Лубенського району Полтавської області, становить 96187,52 грн., шкода не являється істотною. Відповідачем не спростовано заявлених позовних вимог та не надано доказів щодо відшкодування спричиненої шкоди. Посилання відповідача що він не здійснював вилов риби суд відхиляє, оскільки з його пояснення в протоколі вбачається, що він здійснював вилов риби в заборонений період за допомогою сітки. З опису знарядь від 09.04.2024 видно, що у відповідача було вилучено дерев`яний човен, дерев`яне весло та сітка. З пояснення відповідача від 09.04.2024, адресованого дізнавачу, встановлено, що відповідач добровільно видав працівникам поліції дерев`яний човен, дерев`яне весло та сітку, а також свіжо виловлену рибу в кількості 11 штук виду «лящь». Відповідальність за кримінальне правопорушення проти довкілля, передбачене\~ст. 249 КК України, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, таке: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено, тощо. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за наявності для того підстав може нести відповідальність за ч. 3 або ч. 4\~ст. 85 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. За змістом ч.ч. 1, 2, 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування видів тваринного світу встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно п.п. 3.15, п. 6.3 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, заборонений лов водних живих ресурсів із застосуванням, зокрема, промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань; застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування в повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. В постанові Верховного Суду від 10.01.2019 (справа №541/307/17) зазначено, що громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Згідно п. 17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1126 від 18.07.1998, застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства. Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно із ч. 4 ст. 23 вказаного Закону, зокрема, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Уразі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, відтак, суд задовольняє позов повністю. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь повивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір при подачі позовної заяви у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved