Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

11 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов позов, яким представник ТОВ «Юніт Капітал» Тараненко А.І. просить стягнути з Нам ( [PERSON] ) на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 403709947 від 30 січня 2021 року у розмірі 70400,00 грн. та судові витрати у розмірі 2\~422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 січня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №403709947, за яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалось надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 22 000,00 грн., а [PERSON] зобов`язався протягом 9 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування ним. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000,00 грн. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, у зв`язку з чим у нього утворився борг у розмірі 70400 грн. 00 коп. 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за договором кредитної лінії №403709947 від 30 січня 2021 року. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» також відступив право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії №403709947 від 30 січня 2021 року на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». В свою чергу, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії №403709947 від 30 січня 2021 року. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплачує, а тому позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року у цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 15 квітня 2025 року до суду від представника відповідача адвоката Селецької О.В. надійшли пояснення по справі, в яких представник вказала, що відповідно до п.1.2 Договору №403709947 від 30 січня 2021 року, кредит надавався строком на 9 днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту. Умовами п. 3.9 Договору від 30.01.2021 року, «Сторони дійшли згоди, що строки позовної давності щодо стягнення неустойки закінчуються разом зі строками позовної давності за основним зобов`язанням». Згідно наданого позивачем платіжного доручення від 30.01.2021 року №17848701- с157-4b21-a241-16cd25019c04, на карту 4149-43XХ-XXXХ-4484 з призначенням платежу «Переказ коштів згідно договору №403709947 від 30.01.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer» було перераховано 22 000,00 грн. Таким чином, строк повернення кредиту, з урахуванням вимог ст. 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України, настав у понеділок - 08.02.2021 року включено, тобто охопив період з 31 січня 2021 року по 08 лютого 2021 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не було здійснено жодного платежу з погашення заборгованості за Договором від 30 січня 2021 року за №403709947. Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник позивача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Натомість в позовній заяві представник просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач та представник відповідача до суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник в письмових поясненнях просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутність. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено,\~що 30\~січня 2021\~року ТОВ\~«Манівео Швидка\~Фінансова Допомога»\~уклав з\~ [PERSON] \~договір кредитної\~лінії №403709947,\~за умовами\~якого ТОВ\~«Манівео Швидка\~Фінансова Допомога»\~зобов`язалось\~надати [PERSON] кредит у\~вигляді кредитної\~лінії та\~встановити кредитний\~ліміт у\~розмірі 22000,00\~грн.,\~а відповідач зобов`язалась протягом 9 днів, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування ним (а.с.18-24). Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV728YY (одноразовим паролем). Відповідно п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно п.1.9. Договору, попередній розрахунок сукупної вартості Кредиту за Дисконтною процентною ставкою та Термін платежу згідно строку передбаченого п. 1.2. цього Договору, наведено в Паспорті споживчого кредиту, що є невід?ємним додатком до цього Договору, та у Графіку розрахунків наведеному в Додатку № 1 до цього Договору. Сторони погодили що Кредитодавець, по аналогії з порядком, визначеним в абз. 2 п.1 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі продовження строку надання Кредиту, надає Позичальнику та регулярно оновлює Графік розрахунків на період продовження строку надання Кредиту, з відповідним коригуванням Терміну платежу, шляхом відображення такої інформації в Особистому кабінеті Позичальника. Кредитні кошти в сумі 22 000,00 грн. надано відповідачу, шляхом зарахування на банківську карту № [NUMBER] , що підтверджується Довідкою № 08/2024. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, тобто станом на 30 січня 2021 року, за договором кредитної лінії №403709947 від 30 січня 2021 року становить 70400 грн., з яких: 22 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 48400,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення договору від 30 січня 2021 року шляхом заповнення заявки на отримання грошових коштів на сайті позикодавця з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Відповідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Отже, суд дійшов висновку, що при укладені вищезгаданого договору було дотримано умови, порядок та обставини укладення цього договору, а також погоджено усі його істотні обставини. Такий договір є чинним, а докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за договором ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача суд зазначає наступне. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року між сторонами договору факторингу було укладено додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №125 від 16 березня 2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 43582,00 грн. Таким чином, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28 листопада 2018 року - 31 грудня 2024 року. Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його\~\~дії, тобто, право вимоги за договором №403709947 від 30 січня 2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 16 березня 2021 року, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимог №125. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Розрахунок заборгованості, підготовлений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором кредитної лінії №403709947 від 30 січня 2021 року на момент його відступлення, наявний в матеріалах справи. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. Згідно п. 1 Додаткової угоди №2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, сторони погодили продовжити строк дії Договору до 31 грудня 2022 року. Згідно п. 1 Додаткової угоди №3 від 30 грудня 2020 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, сторони погодили продовжити строк дії Договору до 30 грудня 2024 року Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №7 від 28 жовтня 2021 року до договору факторингу №05/0820-01від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 70400 грн. 00 коп. 14 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №14/02/2022, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №403709947 від 30 січня 2021 року. 23 липня 2022 року відповідач уклала шлюб, та змінила прізвище на « [PERSON] ». Наведене підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] виданим Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно ст. 514 ЦК України. У\~статті 516 ЦК України\~зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того,\~ст. 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом достовірно встановлено, що фінансова установа свої зобов`язання за договором позики виконала у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору позики, суму заборго-ваності не сплачує. За змістом\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено\~ст. 526 ЦК України. Згідно ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ч.1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що товариство на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за яким є відповідач. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений в договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми отриманих коштів за кредитним договором в розмірі 22 000,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по договору кредитної лінії №403709947 від 30 січня 2021 року становить 22 000,00 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором, укладеним 30 січня 2021 з ТОВ «Манівео швидка допомога» №403709947, з 14 лютого 2022 року по 23 вересня 2024 року, задоволенню не підлягає, з огляду на\~наступне. За положеннями статей\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч.1 ст.\~1048\~та ч.1 ст.\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі №300/438/18. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем договору, дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі у визначений договором строк до 08 лютого 2021 року. Таким чином, позикодавець відповідно ст. 1048 ЦК України\~мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування до 08 лютого 2021 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом додатки до позовної заяви свідчать про те, що визначена позивачем сума заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Юніт Капітал» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 14 лютого 2022 року по 23 вересня 2024 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором кредитної лінії №403709947 від 30 січня 2021 року у розмірі 3366 грн. 00 коп. (22 000,00 грн. х 1,70 % /100 х9 днів), тобто в межах строку договору. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, то суд вважає за необхідне частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії №403709947 від 30 січня 2021 року в загальному розмірі 25 366,00 грн., що складається із : 22 000,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу; 3366,00 грн. - заборгованість за відсотками. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові вимоги задоволенню не підлягають. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Юніт Капітал»\~сплачено\~судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Наведене підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів за № 7001 від 23 жовтня 2024 року. Разом з тим, позовні вимоги задоволено частково, а саме на 36 % (25366/ (70400/100)), у зв`язку з чим з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал»\~слід стягнути судові витрати у розмірі 872 грн. 06 коп. ((2422,40/ 100) х 36 %). Відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 872 грн. 06 коп. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено п.1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України. Згідно з приписами частини 1\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно п.1, 2 ч.3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: копію договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09 вересня 2024 року, додаткову угоду №6 до договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09 вересня 2024 року, Акт прийому передачі наданих послуг, копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненко А.І., копію довіреності . З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial