Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛТО» звернулось до суду з вказаним вище позовом, який мотивований тим, що з [PERSON] було укладено договір № 230702-62993-1 від 02.07.2023 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 3750,00 грн., строком на 150 днів, шляхом переказу коштів на її платіжну карту емітовану в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Відповідач відповідно до умов договору взяв на себе обов`язок у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування, проте свій обов`язок не виконав. У зв`язку з цим, просять суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ріалто» заборгованість у розмірі 30212,75 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 16.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача- ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛТО» на електронну адресу надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надавала. Сповіщалася про дату та час судового засідання за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надала, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що між\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Ріальто» було\~укладено договір\~№ 230702-62993-1\~від 02.07.2023\~року,\~за умовами\~якого відповідач\~отримала кредит\~у розмірі\~3750,00\~грн.,\~строком на\~150\~днів,\~шляхом переказу\~коштів на\~її платіжну\~карту емітовану\~в АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~1,99%\~від суми\~кредиту за\~кожен день\~користування та\~3,5%\~від залишку\~суми кредиту\~за кожен\~день прострочення\~терміну повернення\~кредиту(а.с. 14-18). Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст.\~526\~ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин- дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції- суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, що підтверджується листом про підтвердження переказу (а.с. 19). Частиною 1 статті 1049\~ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Грошові кошти в сумі 3750,00 грн. були перераховані відповідачці 02.07.2023 року на вказану у договорі картку (а.с. 78-79). Згідно розрахунку за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 230702-62993-1 від 02.07.2023 в розмірі 30212,75 грн. (а.с. 19 звор. бік). Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримала на підставі кредитного договору № 230702-62993-1 від 02.07.2023 кошти в сумі 3750,00 грн. та зобов`язалася погасити кредит та проценти у терміни, передбачені вказаним договором. Первісний кредитор відступив своє право вимоги грошових коштів до відповідача однак, боржник взятті на себе зобов`язання у строк встановлений договором належним чином не виконав, що переконує суд в наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, як стягувача. Згідно п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 23.11.2020 у цивільній справі № 638/7748/18. Статтею 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, 02.06.2022 між адвокатом позивачем та адвокатом Руденко Костянтином Васильовичем укладено договір про надання юридичних послуг та в розділі 3 передбачено, що гонорар адвоката за цим договором становить суму вартості послуг, вказаних у акті наданих послуг.(а.с. 37-38, 39). Згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 299 до вказаного вище договору вартість наданих послуг становить 9000,00 грн. (а.с. 41). Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Оцінивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає їх належними та допустимими, однак, слід звернути увагу, що справа є малозначною, вже існує напрацьована практика з такої категорії справ, тому для професійного адвоката така справа не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій, отже визначена сума виконаних адвокатським об`єднанням робіт, яку просить стягнути позивач з відповідача, є завищеною, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено у повному обсязі, то з [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved