Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності від 17.01.1990 року, виданого виконавчим комітетом Добропільської районної ради народних депутатів. 08 червня 2006 р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Золотоколодязянської сільської ради Добропільського району, згідно з яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження про своє майно, а саме: де би воно не знаходилося, та з чого не складалося та що буде належати мені на день моєї смерті, заповідає [PERSON] , [INFO] , в частині та [PERSON] [INFO] , в частині. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії №638/02-31 від 02 липня 2024 р. [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Як зазначається позивачами при зверненні до суду, на даний час оригінал свідоцтва про право особистої власності від 17.01.1990 р. було втрачено за невстановлених обставин, що позбавляє позивачів можливості оформити право на спадщину в позасудовому порядку. З метою можливого відновлення втрачених правовстановлюючих документів на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на адресу Шахівської сільської військової адміністрації 22 травня 2024 р. було надіслано адвокатський запит з метою отримання документів та інформації стосовно спадкового майна, у відповідь на який Шахівською сільською військовою цивільною адміністрацією було надано копії інформації з погосподарських книг, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, а також повідомлено про відсутність у архівному відділі свідоцтва про право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а отже відсутня можливість надання дублікату даного свідоцтва. З метою можливого отримання дублікату свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, що належало спадкодавцю, 22.05.2024 р. на адресу Покровської РДА, що є правонаступником ліквідованої в процесі ліквідації районів Добропільської РДА, направлено відповідний адвокатський запит з проханням надання дублікату свідоцтва про право особистої власності домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належало [PERSON] , у відповідь на який листом від 24.05.2024 р. №вх.01.1-1138-34 Покровська РДА повідомила про те, що до архівного відділу на зберігання не надходило свідоцтво про право особистої власності, а отже відсутня можливість надання такого документу. В окремо наданій суду заяві представник позивачів просив суд про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачів, просив суд задовольнити позов. Суд увалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 26.05.2025 р. відкрито провадження у цивільній справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 33). Після смерті якого залишилось спадкове майно домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності від 17.01.1990 р., виданого виконавчим комітетом Добропільської районної ради народних депутатів, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, копія якого надана позивачами (а.с. 42). 08 червня 2006 р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Золотоколодязянської сільської ради Добропільського району, згідно з яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження про своє майно, а саме: де би воно не знаходилося, та з чого не складалося та що буде належати мені на день моєї смерті, заповідає [PERSON] , [INFO] , в частині та [PERSON] [INFO] , в частині, що підтверджується відповідною копією, яка надана позивачами (а.с. 23). Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії №638/02-31 від 02 липня 2024 р. [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (а.с. 39, 40). Оригінал свідоцтва про право особистої власності від 17.01.1990 р. було втрачено за невстановлених обставин, що позбавляє позивачів можливості оформити право на спадщину в позасудовому порядку. З метою можливого відновлення втрачених правовстановлюючих документів на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на адресу Шахівської сільської військової адміністрації 22 травня 2024 р. представником позивачів було надіслано адвокатський запит з метою отримання документів та інформації стосовно спадкового майна, у відповідь на який Шахівською сільською військовою цивільною адміністрацією було надано копії інформації з погосподарських книг, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, а також повідомлено про відсутність у архівному відділі свідоцтва про право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а отже відсутня можливість надання дублікату даного свідоцтва. Водночас, з метою можливого отримання дублікату свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, що належало спадкодавцю, 22.05.2024 р. на адресу Покровської РДА, що є правонаступником ліквідованої в процесі ліквідації районів Добропільської РДА, направлено відповідний адвокатський запит з проханням надання дублікату свідоцтва про право особистої власності домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належало [PERSON] , у відповідь на який листом від 24.05.2024 р. №вх.01.1-1138-34 Покровська РДА повідомила про те, що до архівного відділу на зберігання не надходило свідоцтво про право особистої власності, а отже відсутня можливість надання такого документу. Правовідносини між учасниками справи виникли з захисту прав позивачів - спадкоємців І черги на спадкове майно. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України\~\~ визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і є непорушним. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зверненню позивачів до суду з указаним позовом передувала відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало спадкодавцеві. Відповідно до\~\~ст. 328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом, і згідно ст. 392 ЦК можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини першої\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених\~ст. 82 ЦПК України. Вимоги щодо доказів встановлені ст.ст. 76 -80 ЦПК України, зокрема, належними доказами в розумінні\~ст. 77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належність спірної квартири спадкодавцю підтверджується письмовими доказами, зокрема, копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, наданою позивачами (а.с. 42), а також інформацією з погосподарських книг. Погосподарські книги - це документи первинного обліку, які ведуться у сільських, селищних та міських радах (або їхніх старостинських округах) з метою обліку господарств та їхніх членів на певній території.\~Ці книги містять інформацію про власників житла, членів їхніх сімей, характеристики будівель, земельних ділянок та інше.\~Вони мають юридичне значення, зокрема, при встановленні права власності на нерухомість, особливо якщо право виникло до 2004 року.\~ У зв`язку з вищенаведеним, вочевидь порушення права власності позивачів на спадкове майно, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа, а видача дубліката якого унеможливлена, в той же час,оскільки суду надана копія правовстановлюючого документа, справжність якої не оспорена, а також інщі докази на підтвердження права власності спадкодавця (інформація з по господарських книг), тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved