Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

У квітні 2025 року до Київського районного суду м.\~Одеси із позовом звернулася [PERSON] (далі також позивач) до [PERSON] (далі також відповідач) про розірвання укладеного між ними шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх спільної доньки. Ухвалою суду від 29.05.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом учасників справи. У судове засідання 17.06.2025 та 02.07.2025 сторони, належним чином повідомлені, не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Відзив на позов до суду не надходив. Відтак,суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч.\~1 ст.\~223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуваль-ного технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позовної заяви та долучених документів випливає, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.08.2020 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №\~173 від 21.08.2020. Після одруження подружжю визначено прізвища « [PERSON] / [PERSON] ».\~ У шлюбі в подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №\~17 від 12.01.2021. З позовної заяви вбачається, що у позивача наразі відсутні будь-які почуття до відповідача, їх шлюбний союз припинив своє існування та є формальним. Сторони спільного господарства не ведуть, спорів щодо розподілу спільного майна та визначення місця проживання дітей не мають. Примирення між ними неможливе. Суд зазначає, що добровільність шлюбу\~є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що становить моральну основу шлюбу. З урахуванням викладеного суд доходить до переконання, що подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них та інтересам їх дітей. Подаючи позов до суду про розірвання шлюбу позивач висловив свою дійсну волю, отже відновлення шлюбних відносин не вбачається за можливе. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч.\~3 ст.\~105 СК України). З огляду на викладене суд уважає, що причини, які спонукали позивача звернутися з цим позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Отже шлюб підлягає розірванню. Далі, з позовної заяви випливає, що причиною звернення до суду з цим позовом також став факт відсутності домовленості між позивачем та відповідачем щодо розміру, періодичності та форми сплати аліментів на утримання дитини. Згідно\~зі ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.\~3\~ст. 181 СК України). Згідно зі ст.\~27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько\~(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Малолітня донька [PERSON] проживає разом з матір`ю (позивачем) та потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний та має змогу надати таку допомогу (сплачувати аліменти). Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 180-185 СК України. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~183 СК України\~частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина\~ 5 ст. 183 СК України наголошує, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.\~2 ст.\~160 ЦПК України). Отже приписами ч.\~5 ст.\~183 СК України регламентовано достатній та безспірний розмір, необхідний для нормального розвитку та утримання дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.\~1 ст.\~191 СК України). Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення позивачем з відповідним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідає принципу розумності та справедливості, а також не буде носити для відповідача надмірного тягаря. Суд роз`яснює, що відповідно до положення ст.\~192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У цій справі суд уважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.\~1,\~6 ст.\~141 ЦПК України). Отже, у зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру щодо стягнення аліментів в розмірі 1\~211,20 грн, а також судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved