Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява АТ АКЦЕНТ-БАНК до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ15510640872237655 від 30.12.2021 року у розмірі 195 512,24 гривень станом на 26.03.2025 року та судового збору у сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову представник вказує, що [PERSON] звернулася до АТ АКЦЕНТ-БАНК (далі АТ А-Банк) щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ А-Банк. 30.12.2021 року [PERSON] уклала з банком кредитний договір №АВН0СТ15510640872237655 щодо надання останній кредиту у розмірі 79 700 грн строком на 65 місяців (до 28.05.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 % щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Банк свої зобовязання за договором виконав, а відповідачкою були порушені зобовязання, у звязку з чим станом на 26.03.2025 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 195 512,24 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 79 355,54 грн, заборгованості по відсотками - 116 156,70 грн. Зважаючи на вище вказане, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Сторонам був наданий час для подання заяв по суті. Судом було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідачки здійснювався шляхом розміщення оголошення. Від представника відповідачки надійшов відзив, у якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими за наступних підстав. Однією з вимог позивача є стягнення з відповідачки відсотків. Обгрунтовуючи дану вимогу, в тому числі їх розмір та порядок нарахування,крім розрахунку заборгованості позивач посилався на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, у той же час у позові вказано, що кредитний договір складається з заяви клієнта та графіку погашення кредиту. В свою чергу позивачем не надано доказів того, що відповідачка була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та погодилась на ці умови. Умови та Правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою частиною кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка підписана позичальником. Враховуючи викладене представник зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитом відповідачці було здійснено безпідставно. Беручи до уваги вищевикладене представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представником позивача було надано відповідь на відзив, в обґрунтування якого вказано, що відповідачка підписавши Анкету-заяву від 20.07.2020 року підтвердила під розпис, що ознайомилася з Умовами та Правилами, приєдналася до них та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них на сайті банку.30.12.2021 року відповідачка скористалася послугою банку Швидка готівка, відповідно до умов якої остання за допомогою сервісу А24 уклала з банком в електронній формі додатковий кредитний договір №АВН0СТ15510640872237655 на суму 79 700,00 грн., строком на 60 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75 % на рік. Договір про надання послуг Швидка готівка №АВН0СТ15510640872237655 від 30.12.2021 року, у якому зазначені всі умови кредитування, підписаний відповідачкою за допомогою відкритого ключа. Крім того, у п.9 заяви №АВН0СТ15510640872237655 від 30.12.2021 року зазначено номер картки клієнта на який було зараховано кошти. Також до відзиву представник долучає виписку по рахунку відповідачки. Враховуючи викладене представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.07.2020 року відповідачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.7). У цій анкеті-заяві відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами та зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг. 30.12.2021 року [PERSON] підписала за допомогою електронного підпису заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ15510640872237655 (а.с.9) та паспорт споживчого кредиту "Швидка готівка" (а.с.8), за умовами якої відповідачка отримала кредит у розмірі 79 700,00 грн., строком на 60 місяців, зі сплатою відсотків за використання грошових коштів у розмірі 75% річних. Пунктом 9 заяви про надання послуги «Швидка готівка» визначено, що платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4323387011163758. Відповідно до п.18 заяви про надання послуги «Швидка готівка» підписанням вказаної заяви відповідачка підтвердила та погодилася, що до укладення цієї угоди вона ознайомилася з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладення цієї угоди, ознайомлена з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі у відповідності до ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги-державне регулювання ринків фінансових послуг»; ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Після підписання заяви про надання послуги «Швидка готівка», паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» електронним підписом відповідачкою, АТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав останній кредит в розмірі 79 700,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №TR.21176042.30664.65455 від 30.12.2021 року, призначення платежу: видача кредиту згідно договору №АВН0СТ15510640872237655 (а.с. 12). Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідачка порушила зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до виписки по картці [PERSON] № [NUMBER] від 02.06.2025 року за період з 30.12.2021 по 02.06.2025 року, 30.12.2021 року дану картку було поповнено на суму 79 700,00 грн. Крім того, з даної виписки вбачається, що відповідачка користувалася карткою, поповнювала її, на картку здійснювалося зарахування від фізичних осіб, списання, погашення кредиту (а.с.53). Згідно з випискою по кредиту (а.с.12 зворот-14) та розрахунком (а.с.10-11) заборгованість відповідачки за договором, станом на 26.03.2025 становить 195 512,24 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 79 355,54 грн., заборгованості по відсоткам - 116 156,70 грн. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір №АВН0СТ15510640872237655 від 30.12.2021 року підписаний електронним підписом за допомогою відкритого ключа. Зазначений підпис підтверджує, що відповідачка ознайомилася та погодилася з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір (у формі заяви). Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, відповідачка за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий нею особисто і за власною ініціативою, ознайомилась з усіма умовами кредитного договору, мала достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодила ці умови, а отже, взяла на себе передбачені договором зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі (крім тіла кредиту) стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за порушення умов кредитування. При цьому посилався на підписання відповідачкою заяви про надання послуги Швидка готівка №АВН0СТ15510640872237655 від 30.12.2021 року. З досліджуваної заяви про надання послуги Швидка готівка №АВН0СТ15510640872237655 від 30.12.2021 року, вбачається що сторони погодили всі істотні умови договору, у тому числі і нарахування процентів. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу, відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов`язання за вказаним вище договором не виконала. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідачки слід стягнути на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ15510640872237655 від 30.12.2021 року у розмірі 195 512,24 грн., яка складається з: 79 355,54 грн.- заборгованості за кредитом (тіло кредиту); 116 156,70 грн.- заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved