Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт перебування на утриманні свого онука - військовослужбовця в/ч [NUMBER] [PERSON] , 23.12.1995, який зник без вісти 26.09.2024 під час виконання завдань та обов`язків військової служби в районі населеного пункту Григорівка Бахмутського району Донецької області. В обґрунтування заяви зазначає, що вона є бабусею [PERSON] , який дружини та дітей не має. Мати [PERSON] - [PERSON] , яка є дочкою заявниці, померла [INFO] , а його батько - [PERSON] помер [INFO] . Разом із [PERSON] вони проживали за однією адресою: [ADDRESS] . В силу свого похилого віку та наявності хвороб (параліч) заявниця потребує матеріального утримання з паліативним доглядом вдома. Оскільки її пенсії вистачало лише на продукти харчування, належне матеріальне утримання забезпечував її онук [PERSON] , який здійснював оплату комунальних послуг, купівлю необхідних ліків, памперсів, вирішував інші фінансові питання по господарству. Після мобілізації до Збройних Сил України [PERSON] продовжував її утримувати та постійно надсилав відповідні кошти. Через неможливість її пересування кошти [PERSON] безпосередньо пересилав на рахунок своєї сестри [PERSON] . Інших джерел для існування заявниця не має, а кошти онука були для неї постійним та основним джерелом доходів. Після того, як її онук [PERSON] зник без вісти, заявниця звернулась до військової частини з приводу отримання грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю [PERSON] , проте отримала відмову через відсутність правових підстав, оскільки вона не є особою, статус якої передбачений Порядком № 884 для отримання такого грошового забезпечення. З метою встановлення факту перебування на утриманні свого онука [PERSON] в судовому порядку вона звернулася в суд. В письмовому поясненні представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Андрієнко К.О. зазначив, що за військовослужбовцем, який є безвісно відсутнім, зберігаються виплати у розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення. Вказане грошове забезпечення виплачується членам сім`ї військовослужбовця, а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовця. Крім того утримання може бути повним або частковим. Повне утримання має місце, коли у члена сім`ї відсутні інші джерела доходу, крім допомоги годувальника. Часткове утримання означає, що особа мала власні джерела доходу, однак допомога годувальника була постійним (систематично протягом певного періоду часу) і основним джерелом засобів до існування такого члена сім`ї. Доказами такої допомоги можуть бути зокрема листи ділового спілкування щодо перебування на утриманні, довіреність на право розпоряджатися грошовими коштами з рахунку, документи на підтвердженні одержання грошей від годувальника. У зв`язку з чим, представник цього відповідача просив відмовити у задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи в/ч [NUMBER] [PERSON] у своїх письмових поясненнях зазначив, що згідно із статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону України від 08.10.2024 №3995-IX), на випадок безвісного зникнення військовослужбовця, його грошове забезпечення виплачується: 1) дружині (чоловіку); 2) законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей; 3) дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам; 4) батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності перелічених вище членів сім`ї військовослужбовця, грошове забезпечення виплачується: 1) повнолітнім дітям; 2) рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. До внесення змін згідно із Закону України від 08.10.2024 №3995-IX, приписи статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" також включали - особу, яка перебуває на утриманні військовослужбовця. Але, згідно із довідки Первозванівської сільської ради від 16.10.2024, [PERSON] має сестру - [PERSON] . Крім цього, згідно із додатків до заяви [PERSON] про отримання грошового забезпечення, батьком [PERSON] є [PERSON] , об`єктивна інформація про якого в розпорядженні військової частини [NUMBER] відсутня. Таким чином, між членами сім`ї військовослужбовця може мати спір про право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця. Так само, спір щодо правомірності виплат може мати місце між військовою частиною [NUMBER] та членами сім`ї військовослужбовця. Військова частина права на грошове утримання не має. Зважаючи на очевидність того факту, що представник [PERSON] подав заяву до суду з метою отримання судового рішення, яким обґрунтувано вимогу на отримання грошового забезпечення [PERSON] , представник військової частини просив відмовити у задоволенні заяви. В судовому засіданні представник заявника адвокат Холоденко Р.В. заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав, просив її задовольнити з підстав, наведених у заяві. Пояснив, що після зникнення [PERSON] відповідне сповіщення отримала [PERSON] . До зникнення без вісти [PERSON] надавав своїй бабусі матеріальну допомогу. Реалізувати свої права на отримання грошового забезпечення заявниця може лише після підтвердження факту перебування на утриманні у [PERSON] . Представник заінтересованої МО України - Андрієнко К.О. суду пояснив, що Міноборони не було учасником цих правовідносин, не може підтвердити чи спростувати викладені обставини. Факт перебування [PERSON] на утриманні у [PERSON] не підтверджено, виписка з банківського рахунку свідчить, що [PERSON] здійснював перекази своїй сестрі [PERSON] , а не [PERSON] , тому слід виявити спір про право між суб`єктами отримання коштів. Просив відмовити у задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи в/ч [NUMBER] [PERSON] заперечив проти задоволення заяви [PERSON] , оскільки у зниклого без вісти [PERSON] є сестра, яка згідно закону має право на отримання грошового забезпечення. В той же час бабуся [PERSON] такого права не має. У військовій частині відомості про склад сім`ї безвісти зниклого [PERSON] відсутні. Крім того, представник військової частини зазначив, що свідоцтво про смерть [PERSON] не може бути враховано, в якості доказу смерті останнього, оскільки видано на тимчасово окупованій території та неналежним органом. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснила, що після мобілізації [PERSON] останній продовжував пересилати грошові кошти для [PERSON] . Перекази здійснювались на її рахунок, проте вона їх витрачала на утримання [PERSON] . Крім того, за погодженням брата вона витрачала кошти на утримання будинку, в якому вони спільно проживають, у тому числі комунальні послуги. Їй відомо, що після зміни законодавства вона має право на отримання грошового утримання брата, проте про свій намір звернутися до військової частини щодо отримання грошового утримання [PERSON] вона суду не зазначила. Спору щодо коштів брата між нею та [PERSON] не має, оскільки бабуся їх виховувала з дитинства через розлучення батьків, тому між ними склались нормальні сімейні стосунки. Заяву про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] визнала та просила її задовольнити. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що до того, як її син [PERSON] у 2018 році одружився з [PERSON] , остання проживала разом з братом [PERSON] , своєю матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] свідок неодноразово була в гостях у сина, тому їй відомо, що [PERSON] став фактичним господарем та утримував родину та домогосподарство. В офіційному шлюбі чи у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] не перебував, власних дітей у нього не має. Після погіршення стану здоров`я [PERSON] втратила можливість самостійно пересуватися, тому потребує сторонньої допомоги. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що [PERSON] після мобілізації продовжив перераховувати кошти на оплату комунальних послуг та ліки для [PERSON] . На даний час за [PERSON] догляд здійснює [PERSON] без встановлення офіційної опіки, однак коштів останньої недостатньо, оскільки вона має власних дітей, яких матеріально забезпечує. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він доводиться чоловіком [PERSON] , братом якої є [PERSON] . [PERSON] до війни проживав з [PERSON] та купував їй ліки, памперси, та продукти харчування, оскільки невеликий розмір пенсії, яку отримувала [PERSON] , було недостатньо, вона з 2022 року не ходить та потребує сторонньої допомоги. Після мобілізації [PERSON] він продовжував пересилати гроші для утримання [PERSON] на банківський рахунок [PERSON] . Фактично гроші, які надавав [PERSON] , є постійними джерелом утримання [PERSON] . Суд, заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що заява про встановлення факту перебування на утриманні підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Суд установив та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Бережинською сільською радою, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.55). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.57). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] дочкою [PERSON] є [PERSON] (а.с.56). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.70). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого в Автономній Республіці Крим, [PERSON] помер [INFO] (а.с.71). З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану № 0047542531, 00047542570, 00047542490, 00047542450 вбачається, що відносно [PERSON] відсутні відомості про реєстрацію ним шлюбу, усиновлення ним дітей та встановлення його батьківства (а.с.135-139). На ухвалу суду щодо витребування витягів про державну реєстрацію народження дітей, батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] начальник Кропивницького ВДРАЦС у Кропивницькому районі Кіровоградської області надав відповідь № 679-33.8-12 від 18.06.2025, в якій зазначив, що для отримання актових записів цивільного стану, або витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у запиті необхідно зазначити прізвища, ім`я, по батькові та дату народження особи, щодо якої витребується документ. З довідки Бережинського старостинського округу Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 6/0856 від 23.10.2024 вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживала його бабуся [PERSON] , яка перебувала на його утриманні (а.с.47). Відповідно до довідки Бережинського старостинського округу Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 6/0855 від 23.10.2024 разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають бабуся - [PERSON] , сестра [PERSON] , [INFO] , чоловік сестри - [PERSON] (без реєстрації), племінник - [PERSON] , [INFO] , племінниця - [PERSON] , [INFO] , племінниця - [PERSON] , [INFO] (а.с.48). Згідно із висновком про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 198 від 25.10.2024 [PERSON] рекомендовані отримання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.54). З відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради [PERSON] діагностовано гіпертонія з ускладненням, інсульт з порушенням мозкового кровообігу (а.с.49-51). Відповідно до довідки сімейного лікаря від 23.10.2024 [PERSON] з 2022 року страждає на гостре порушення мозкового кровообігу. Потребує постійного нагляду та придбання памперсів і постійного лікування (а.с.53). Відповідно до довідки за реквізитами та виписки з банківського рахунку, наданої АТ КБ «Приватбанк», на ім`я [PERSON] відкрито рахунок у зазначеній установі та здійснювалися зарахування пенсії в наступних розмірах: у 2021 році - 2100 грн, у 2022 році - 2500 грн, у 2023 році - 2600 грн, у 2024 році - 2725 грн (а.с.67-69, 132). З виписки по банківському рахунку, яку надало АТ КБ «Приватбанк» та відкритому на ім`я [PERSON] , вбачається, що в період з 03.03.2022 по 12.09.2022 від [PERSON] регулярно здійснювалися перекази, в тому числі на значні суми (а.с.60-66). З матеріалів службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира в/ч [NUMBER] від 27.09.2024 № 2927, вбачається, що відповідно до наказу командира в/ч [NUMBER] № 119 від 27.02.2022 та записів військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] 27.02.2022 призваний на військову службу по мобілізації. З наказів командира в/ч [NUMBER] № 274 від 27.09.2024, № 2436 від 16.10.2024 [PERSON] вважати таким, що зник без вісти 26.09.2024 під час виконання обов`язків військової служби. Продовжено виплачувати грошове забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 (а.с.14-46). Згідно зі сповіщенням № 344 (вих № 8/16649 від 11.10.2024), [PERSON] повідомлено, про зникнення без вісти її брата [PERSON] під час виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації, уході ведення бойових дій в районі населеного пункту Григорівка Бахмутського району Донецької області (а.с.11). Відповідно до заяви від 17.10.2024 [PERSON] звернулася до командира в/ч [NUMBER] щодо виплати їй грошового забезпечення зниклого без вісти [PERSON] (а.с.120). З листа № 1060/7505 від 21.10.2024 вбачається, що командир в/ч [NUMBER] повідомив [PERSON] , що правові підстави для виплати їй як бабусі [PERSON] його грошового утримання відсутні, оскільки [PERSON] не є особою, факт утримання якої підтверджений документально (а.с.12-13). Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Встановлення факту утримання [PERSON] позивачки обумовлено необхідністю оформлення документів для отримання заявницею відповідного грошового забезпечення [PERSON] , за рахунок якого він раніше її утримував. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 17.06.2021 року по справі № 161/10157/20 справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - від таких фактів мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Твердження представника заінтересованої особи в/ч [NUMBER] щодо можливого спору про право на грошове забезпечення [PERSON] , суд відхиляє, оскільки спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав стороною цивільних правовідносин і потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Про наявність спору про право свідчить заперечення одного із суб`єктів правовідносин проти права іншого суб`єкта, не визнання такого права та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду. [PERSON] звернулася в суд з метою встановлення факту перебування на утриманні свого онука [PERSON] , який зник без вісти, оскільки від такого юридичного факту залежить можливість отримання нею грошового забезпечення, що нараховується [PERSON] . У зв`язку зі зникненням без вісти [PERSON] утримання ним [PERSON] припинено. Коло учасників судового розгляду свідчить, що заінтересованими особами у даній справі, чиї права та інтереси можуть бути зачеплені рішенням суду, є [PERSON] та дві юридичні особи. У той же час вказані юридичні особи не можуть претендувати на грошове утримання [PERSON] , оскільки воно належить останньому, що також підтвердив представник в/ч [NUMBER] . У той же час [PERSON] після доведення до її відома належного їй права отримання грошового отримання брата [PERSON] пояснила суду, що між нею, братом . [PERSON] та бабусею [PERSON] існують нормальні сімейні відносини. [PERSON] утримував [PERSON] та продовжував таке утримання після мобілізації. Факт незадовільного стану здоров`я, потребу в сторонній допомозі та матеріальному утриманні і наданні утримання [PERSON] . [PERSON] також підтвердили і допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] , пояснення яких повністю узгоджуються з письмовими доказами, тому ставити під сумнів пояснення свідків у суд немає підстав. Крім того, [PERSON] після пояснення представником військової частини про належне їй права на отримання грошового забезпечення [PERSON] , не висловила свого наміру отримувати грошове утримання [PERSON] . Заяву про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] визнала та не заперечувала проти її задоволення. Інші особи, які мають правовий інтерес у встановленні факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] відсутні, оскільки останній одружений не був, у фактичних шлюбних відносинах не перебував, дітей не має. Вищезазначене свідчить про відсутність спору про право у даній справі, а його пошук не є метою розгляду справи в порядку окремого проваджєення, оскільки суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Стосовно твердження представника заінтересованої особи щодо неналежного підтвердження смерті батька зниклого безвісти [PERSON] - [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність, узгодженість і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця, тому вони є такими, що дозволяють встановити факт перебування заявниці [PERSON] на утриманні [PERSON] , тому суд вважає, що її заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved