Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 27.05.2025 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягувати з останнього на її користь аліменти на час її навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Вона проживає разом з матір`ю [PERSON] , знаходиться на її утриманні. З 01.09.2023 вона почала навчатись на першому курсі факультету економіки і управління Хмельницького національного університету на денній формі навчання на контрактній основі. Термін її навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 119800 грн. У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків, оскільки не працює, перебуває на повному утриманні матері, власного заробітку не має, а навчання потребує значних матеріальних витрат на оплату навчання, проживання, проїзд, харчування, придбання канцелярії. Також має потребу у придбанні одягу. Окрім цього, має незадовільний стан здоров`я - хронічне захворювання правобічний грудний сколіоз ІІІ ступеня, потребує постійного обстеження та лікування. Мати [PERSON] самостійно не може забезпечити належний рівень життя необхідний для її навчання, оскільки працює продавцем, отримує невелику заробітну плату. Відповідач добровільно участі у її житті не приймає, матеріально не допомагає, про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується. [PERSON] є військовослужбовцем, має постійний та стабільний дохід, на утриманні непрацездатних осіб не має, а відтак має можливість сплачувати аліменти на її утримання. А тому, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на час навчання у Хмельницькому національному університеті у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення навчання, але не довше чим до досягнення нею 23 років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] - адвокат Сташук М.О. в судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.06.2025 відкрито провадження у справіза правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання о 09 год 30 хв 01.07.2025. 01.07.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Як встановлено в суді та вбачається з даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 08.05.2025 Шепетівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народилась [INFO] в м. Шепетівка Хмельницької області. Її батьками в даному свідоцтві зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.08.2024, яке набрало законної сили 10.04.2025, [PERSON] , [INFO] , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по [ADDRESS] , визнано батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Шепетівка Хмельницької області. Крім того, з даного рішення слідує, що [PERSON] був призваний по мобілізації для проходження військової служби. З довідки про реєстрацію місця проживання особи №8687 від 11.02.2020 слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] . Згідно довідок №34088 від 01.07.2024 та №34381 від 18.03.2025 [PERSON] є студенткою факультету економіки та управління Хмельницького національного університету денної форми навчання за рахунок фізичних, юридичних осіб. Термін навчання: з 01.09.2023 по 30.06.2027. Згідно договору про надання платної освітньої послуги №125003 від 01.09.2023, укладеного між Хмельницьким національним університетом та замовником в особі [PERSON] , заклад бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу для [PERSON] з 01.09.2023 по 30.06.2027, за спеціальністю - фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок, форма навчання - денна, ступінь вищої освіти - бакалавр. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 119800 грн, яка змінюється на суму в межах офіційно визначеного рівня інфляції за попередні календарні роки, в тому числі по роках: 2023-2024 н.р. - 29950 грн, 2024-2025 н.р. - 29950 грн плюс сума в межах інфляції за 2023 рік, 2025-2026 н.р. - 29950 грн плюс сума в межах інфляції за 2024 та 2025 роки, 2026-2027 н.р. - 29950 грн плюс сума в межах інфляції за 2023, 2024 та 2025 роки. З договору №140 на проживання в гуртожитку Хмельницького національного університету від 28.08.2023 вбачається, що [PERSON] уклала з Хмельницьким національним університетом договір, згідно якого університет надавав у встановленому порядку послугу з проживання в гуртожитку та інші додаткові послуги, пов`язані з цим з 01.09.2023 по 01.07.2024. Розмір плати за проживання у гуртожитку за ліжко-місце на місяць становить 800 грн. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста та даних медичної карти [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, встановлено діагноз - правобічний грудний сколіоз ІІІ ступеня з порушенням функції ДН-1ст. Отже, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є повнолітньою, продовжує навчання, не працює, будь-яких інших доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Згідно наданих позивачем копій платіжних інструкцій, чеків та квитків, витрати по забезпеченню навчання дочки [PERSON] (оплату навчання, проїзду, проживання, навчальних посібників, канцелярських товарів, продуктів харчування, одягу, взуття, лікування) несе її мати [PERSON] . Застосовані норми права Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статтей187,189-192,194-197цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати (постанова Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі №381/2423/20). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема, вартість навчання, вартість підручників тощо, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18). При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Судом встановлено, що повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , дійсно, навчається на денній формі навчання факультету економіки та управління Хмельницького національного університету за рахунок фізичних, юридичних осіб. Термін навчання: з 01.09.2023 по 30.06.2027. Оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, оскільки навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до його закінчення, оскільки для забезпечення такого навчання необхідні кошти на оплату вартості навчання, проїзд, проживання за місцем навчання, придбання канцтоварів, продуктів харчування. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача [PERSON] , яка навчається і не працює, хворіє, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є військовослужбовцем, ненадання відповідачем доказів неналежного стану здоров`я, перебування на його утриманні інших осіб, чи інших обставин, які б мали значення при визначенні розміру аліментів, а також можливість одержання повнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , матеріальної допомоги і від матері [PERSON] , яка є працездатною, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 27 травня 2025 року до закінчення навчання - 30.06.2027, але не довше чим до досягнення нею 23 років. Судові витрати Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп, від сплати якого позивач була звільнена згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи те, що витрати [PERSON] на правничу допомогу в сумі 2500 грн підтверджені належними та допустимими доказами, а саме:копією договору про надання правової допомоги від 22.05.2025, попереднім (орієнтовним) розрахунком витрат на професійну правничу допомогу за №22205 від 22.05.2024 з описом робіт та розрахунком їх вартості, актом прийняття-передачі наданих послуг від 23.05.2025, рахунком №1 на оплату послуг від 22.05.2025 в розмірі 2500 грн, суд дійшов висновку про їх стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 182, 191, 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved