Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. В обґрунтування вимог вказала, що 27.09.2024 року між нею та відповідачем було фактично узгоджено істотні умови договору оренди квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В тому числі, з метою зручності обрахунків, погоджено дату укладення договору - 01 жовтня 2024 року. Відповідно до пункту 7 вказаного договору строк оренди встановлюється на 6 місяців з 01 жовтня 2024 року та діє до 01 квітня 2025 року. Пунктом 12 Договору встановлено, що орендна плата складає суму в розмірі 19000 грн. на місяць. Пунктом 14 Договору оренди визначено, що орендар вносить оплату за один місяць оренди, а також забезпечувальний платіж у розмірі 19000 грн., який не може бути використаний як оплата за оренду останнього місяця. Оскільки відповідач зазначав про необхідність його термінового виїзду закордон, фактично передача квартири відбулась 27 вересня 2024 року. Того ж дня нею були перераховані грошові кошти в сумі 38000 грн. (орендна плата за жовтень 2024 року та забезпечувальний платіж) на рахунок орендодавця. Окрім того, відповідач посилаючись на те, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у його дружини закордоном, обіцяв надіслати їх за допомогою месенджеру Телеграм. Пізніше ввечері вказані документи були надіслані, з яких їй стало відомо, що відповідач не є власником об`єкту оренди, однак оскільки сторонами договору було погоджено всі істотні умови договору та виконано передачу квартири та орендної плати, а також відсутності претензій з боку власника майна протягом всього строку оренди житла та до цього дня, вона вважає, що договір є укладеним та дійсним, а тому підлягає виконанню сторонами в повному обсязі. Пунктом 8 Договору передбачено дострокове його розірвання за ініціативою будь-якої із сторін в односторонньому порядку. Зі змісту пунктів 11, 15 Договору оренди квартири вбачається, що орендар має право в односторонньому порядку достроково розірвати Договір не пізніше ніж за місяць попередивши Орендодавця. При цьому забезпечувальний платіж повертається орендарю в день розірвання договору, якщо орендар не завдав шкоди майну та відсутності заборгованості з комунальних платежів. Пунктом 18 Договору передбачений обов`язок орендодавця повернути суму застави, в т.ч. у випадку дострокового розірвання договору, за відсутності збитків майну та заборгованостей. 31 жовтня 2024 року нею було попереджено орендодавця про намір розірвати договір оренди в кінці листопада, та сплачено орендну плату за листопад 2024 року на визначений [PERSON] картковий рахунок в повному обсязі. Орендодавець не висловив будь-яких заперечень щодо зазначеного та погодився на дострокове припинення Договору. 28 листопада 2024 року, за погодженням з орендодавцем, позивачем було передано квартиру та ключі від неї уповноваженій ним особі. Майно вказана особа прийняла без будь-яких зауважень. В подальшому претензій щодо пошкодження майна, санітарного стану квартири, не передачі ключів, заборгованості зі сплати орендної плати чи будь-яких інших зауважень від орендодавця чи власника квартири не надходило. Тому вона мала обґрунтоване сподівання, що Договір буде виконаний в повному обсязі та очікувала на повернення орендодавцем забезпечувального платежу у розмірі 19000 грн. Однак, відповідач відмовився повертати платіж, посилаючись на те, що Договір укладався на півроку, що йому, перебуваючи за кордоном, необхідно винаймати клінінг квартири, а також що «зазвичай ніхто не повертає забезпечувальні платежі», у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з повернення забезпечувального платежу в розмірі 19000 гривень та судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору. Представник відповідача надав суду відзив, в якому зазначив, що, по перше, відповідно до п. 15 Договору, у разі дострокового припинення договірних відносин однієї із сторін та повідомлення іншої сторони за місяць про факт розірвання контракту, забезпечувальний платіж (заставна сума) повертається орендарю в день розірвання цього договору, за умови, якщо орендар не завдав шкоди майну в квартирі та за відсутності заборгованості з комунальних платежів. Повернення квартири відбувалось у темний період доби (у вечері), як раз коли на території міста Дніпро відбувались відключення світла, тому під час того коли позивач повертала квартиру не було можливості здійснити належний огляд орендованого майна на предмет завдання шкоди квартири. Таким чином відповідачу через швидкий виїзд позивача з орендованої квартири довелось сплачувати послуги з «клінінгу», оскільки на момент виїзду не можливо було встановити в якому стані була повернута орендована квартира. По-друге. Відповідно до п. 8 Договору, дострокове розірвання цього Договору оренди допускається за спільною згодою сторін або за ініціативою орендаря або орендодавця в односторонньому порядку. Відповідно до п. 9 Договору, у разі дострокового припинення договірних відносин орендарем в односторонньому порядку, отримана орендодавцем передоплата за оренду квартири поверненню не підлягає. Відповідно до п. 11 Договору, про бажання звільнити квартиру та припинити дію цього Договору, сторони повідомляють одна одну не пізніше ніж за один календарний місяць до моменту розірвання Договору. Відповідно до п. 15 Договору, у разі дострокового припинення договірних відносин однієї із сторін та повідомлення іншої сторони за місяць про факт розірвання контракту, забезпечувальний платіж (заставна сума) повертається орендарю в день розірвання цього договору, за умови, якщо орендар не завдав шкоди майну в квартирі та за відсутності заборгованості з комунальних платежів. Згідно з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 19 січня 2022 року у справі № 202/2965/21, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення». Позивач вважає, що належним повідомленням про розірвання Договору в односторонньому порядку з боку орендаря, є роздруківка повідомлень з месенджеру, які були надані разом із позовною заявою. Відповідач зазначає, що скріншот переписки у «Telegram» не є належним доказом бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Крім того вважають, що належним повідомлення про наміри розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи позивача було б направлення на адресу відповідача поштового відправлення з описом вкладення та повідомленням про вручення з вкладенням до листа письмового повідомлення про вищевказані наміри, в якому зазначила б про підстави розірвання Договору. Крім того відповідно до п. 7 Договору, строк оренди встановлювався на 6 місяців з 01 жовтня 2024 р. та діяв до 1 квітня 2025 р. Враховуючи, що позивач здійснила виїзд з квартири раніше, ніж через 6 місяців з дати укладання Договору, при чому відповідач зазначав позивачу під час укладення Договору, що він укладає цей Договір на довгий строк і розраховував щонайменше на пів року, тому вважає, що забезпечувальний платіж не підлягає поверненню. По-третє. Відповідно до п. 14 Договору, під час укладання цього Договору орендар вносить оплату за один місяць оренди, а також забезпечувальний платіж (заставну суму) у розмірі 19000 грн., який не може бути використаний як оплата за оренду останнього місяця/оренди. Відповідно до п. 15 Договору, у разі дострокового припинення договірних відносин однієї із сторін та повідомлення іншої сторони за місяць про факт розірвання контракту, забезпечувальний платіж (заставна сума) повертається орендарю в день розірвання цього договору, за умови, якщо орендар не завдав шкоди майну в квартирі та за відсутності заборгованості з комунальних платежів. Згідно до розділу договору «Особливі умови» на момент підписання вищевказаного договору позивач сплатив відповідачу орендну плату за перший місяць оренди в сумі - 19000 грн. та забезпечувальний платіж - 19000 грн. Враховуючи складні життєві обставини, про які відповідачу зазначала позивач, відповідач повернув Позивачу частину цього забезпечувального платежу в розмірі 7200 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції АТ КБ ПРИВАТБАНК № P24A3306714542D2076 від 27.09.2024 р. Сума, яку відповідно до позовних вимог просить стягнути позивач, не відповідає дійсності та насправді становить суму в розмірі: 19000 - 7200 = 11800 грн. Але, не зважаючи на повернення цієї суми відповідачем, а також те, що позивачу було відомо про той факт, що відповідач перебував за кордоном, позивач не повідомила, що має будь-які вимоги до [PERSON] та навіть не вказала суду про дійсні розмір заборгованості, яку бажає стягнути з відповідача. Тому відповідач підстав про стягнення заборгованості за договором оренди з нього не вбачає. Повністю не згодний з правовою оцінкою обставин та доказами, якими підтверджуються вказані позивачем обставини, не визнає позовні вимоги та позов в цілому. Вважає, що позивачем не були доведені обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Просить відмовити в задоволенні позову. Позивач надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що зі змісту відзиву на позов вбачається, що сторона відповідача не заперечує факту укладання договору оренди квартири між сторонами, отримання відповідачем всіх належних сум від позивача, а також факт передачі позивачем квартири після розірвання договору оренди. Не зазначає також відповідач про наявність заборгованості по сплаті комунальних послуг чи завдання шкоди майну. Представник відповідача вказує, що повернення квартири відбувалось у темний період доби (у вечері), коли на території міста Дніпро відбувалось відключення світла, тому не було можливості здійснити належний огляд орендованого майна на предмет завдання шкоди квартирі, а через швидкий виїзд позивача з орендованої квартири відповідачу довелось сплачувати послуги з «клінінгу», оскільки на момент виїзду не можливо було встановити в якому стані була повернута орендована квартира. Так, отримання послуг з «клінінгу» є нормальною побутовою практикою та власним рішенням відповідача замовити послуги з прибирання, необхідність прибирання перед новими орендарями не свідчить про завдання шкоди майну. Окрім того, посилаючись на необхідність сплати за вказані послуги, представник відповідача не надає жодних доказів, що свідчили б про замовлення «клінінгу», обсяг та вартість виконаних робіт. День та час повернення квартири було погоджено як з відповідачем так і з його довіреною особою, у процесі передачі квартири не було висловлено зауважень щодо її санітарного стану, не було запропоновано перенести передачу майна на інший час або день. Вказане підтверджується скріншотами з месенджеру телеграм, доданими до позовної заяви. Окрім того, адвокат відповідача у відзиві посилається на пункт 9 Договору, відповідно до якого у разі дострокового припинення договірних відносин орендарем в односторонньому порядку, отримана орендодавцем передоплата за оренду квартири поверненню не підлягає. Однак, в даній справі предметом позову є забезпечувальний платіж (заставна сума), а не передплата за орендну квартири. Порядок повернення забезпечувального платежу регламентується пунктами 15, 18 Договору оренди, вимоги яких були виконані позивачем в повному обсязі. Представник відповідача у відзиві також вказує, що відповідно до п. 11 Договору, про бажання звільнити квартиру та припинити дію цього Договору, сторони повідомляють одна одну не пізніше ніж за один календарний місяць до моменту розірвання Договору. Зазначає, що роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, та вважає, що належним повідомлення про наміри розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи позивача було б направлення на адресу відповідача поштового відправлення з описом вкладення та повідомленням про вручення з вкладенням до листа письмового повідомлення про вищевказані наміри в якому зазначила б про підстави розірвання Договору. Разом з тим, направлення на адресу відповідача такого поштового відправлення не передбачено умовами Договору. Договір взагалі не містить вимог щодо форми та способу повідомлення сторонами одна одної про намір розірвати договір або про інші, пов`язані з виконанням договору події. З вищевикладеного вбачається, що порядок отримання орендної плати, фотографії лічильників, погодження розміру сплати комунальних послуг, процес передачі квартири довіреній особі, відповідач через листування у месенджері Телеграм отримав, що не заперечує, при цьому вважає неналежним повідомлення про намір розірвати договір. Такі дії відповідача не узгоджуються між собою. Щодо відсутності електронного підпису на скріншотах з месенджеру, зазначає, що скріншоти листування не є електронним документом, однак є електронним доказом. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 зазначила, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі. Звертає увагу, що сторона відповідача не заперечує факту листування сторін у месенджері Телеграм та не заперечує того, що позивач повідомила відповідача про намір розірвати договір оренди за місяць. Тобто в рамках даної справи листування є належним доказом, оскільки з його змісту можливо встановити учасників листування, його зміст та дату. Додатково надає скріншот, в якому зазначено номер телефону відповідача, який він використовує в месенджері Телеграм, і який відповідає номеру телефону, вказаному в Договорі оренди квартири. Враховуючи викладене, просить суд вважати вказані докази належними та допустимими, врахувати при розгляді справи. Щодо тверджень представника відповідача про повернення позивачу частини забезпечувального платежу в розмірі 7200 грн. зазначає наступне. При укладенні договору оренди позивачем 27 вересня 2024 року було сплачено вартість послуг рієлтора 14250 грн. на рахунок [PERSON] . Оскільки відповідач знаходиться в дружніх відносинах з рієлтором, він дійсно вирішив повернути половину сплачених коштів, однак не як частину забезпечувального платежу, а саме як відшкодування вартості послуг рієлтора. Вказане підтверджується і датою здійснення такого переказу відповідачем, а саме 27 вересня 2024 року. Окрім того, при досудовому врегулюванні спору позивач пропонувала відповідачу вирахувати вказану суму з суми забезпечувального платежу та повернути 11800 грн., на що відповідач відповів відмовою. Просить задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на її користь заборгованість з повернення забезпечувального платежу в повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши пояснення відповідно до поданого відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.10.2024 між сторонами було укладено договір оренди квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців з 01 жовтня 2024 року до 01 квітня 2025 року, з місячною орендною платою 19000 грн. на місяць (а.с.4-5). Відповідно до п.14 договору оренди, орендар вносить оплату за один місяць оренди, а також забезпечувальний платіж у розмірі 19000 грн., який не може бути використаний як оплата за оренду останнього місяця. 27.09.2024 позивачем згідно платіжної інструкції № Р24А3306507018D5445 було перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 38000 грн., як пояснила позивач - орендну плату за жовтень 2024 року та забезпечувальний платіж (а.с.12). 31.10.2024 згідно квитанції № 9Т0М-ККМ0-0ВХР-А82Т позивачем було перераховано відповідачу орендну плату за листопад 2024 року по квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). 28.11.2024 згідно квитанції № МН82-68НА-3А6А-12СН позивачем було перераховано відповідачу комунальну плату за жовтень 2024 року по квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Пунктом 8 договору передбачено дострокове розірвання договору за спільною згодою сторін або за ініціативою орендаря або орендодавця в односторонньому порядку. Згідно п.11 договору, про бажання звільнити квартиру та припинити дію договору сторони повідомляють одна одну не пізніше ніж за один календарний місяць до моменту розірвання договору. Згідно п.15 договору, у разі дострокового припинення договірних відносин однієї із сторін та повідомлення іншої сторони за місяць про факт розірвання контракту, забезпечувальний платіж (заставна сума) повертається орендарю в день розірвання договору, за умови, якщо орендар не завдав шкоди майну в квартирі та за відсутності заборгованості з комунальних платежів. Пунктом 18 договору передбачений обов`язок орендодавця повернути заставу після закінчення терміну оренди (або дострокового розірвання договору) за відсутності матеріальних збитків орендованого житла та майна, виниклого з вини орендаря, відсутності заборгованості з оплати, відсутності порушення п.11 про дострокове звільнення квартири. Згідно скріншотів листування в месенджері між сторонами, 31 жовтня 2024 року позивачем було попереджено відповідача про намір розірвати договір оренди наприкінці листопада, також було узгоджено питання щодо передання квартири наприкінці листопада визначеній відповідачем особі (а.с.6-7). Згідно скріншотів листування в месенджері між сторонами, 26 листопада 2024 року відповідач повідомив позивачу номер телефону та особу, якій необхідно передати ключі від квартири (а.с.8). Як зазначила позивач, передача квартири та ключів від квартири відбулося уповноваженій відповідачем особі 28 листопада 2024 року. Ця обставина також підтверджується скріншотами листування в месенджері між сторонами за 28 листопада 2024 року (а.с.60-63). Також згідно скріншотів листування в месенджері між сторонами за 28 листопада 2024 року, 30 листопада 2024 року, 01 грудня 2024 року сторони обговорюють питання повернення позивачу забезпечувального платежу, але згоди не досягають (а.с.60-65). Згідно скріншоту в месенджері з телефону позивача контакт, підписаний як «Власник Квартири», має номер мобільного телефону [NUMBER] , що відповідає номеру мобільного телефону відповідача, зазначеному в договорі оренди квартири та у відзиві (а.с.67). 27.09.2024 згідно платіжної інструкції № Р24А3306510220D6574 позивачем було перераховано [PERSON] грошові кошти в сумі 14250 грн., призначення платежу - переказ власних коштів (а.с.66). 27.09.2024 згідно платіжної інструкції № Р24А3306714542D2076 відповідачем було перераховано позивачу грошові кошти в сумі 7200 грн., призначення платежу - переказ власних коштів (а.с.49). Таким чином, судом встановлено, що під час виконання сторонами договору оренди квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , який було укладено на строк 6 місяців з 01.10.2024 до 01.04.2025 року, позивач відповідно до пунктів 8, 11 договору 31 жовтня 2024 року через месенджер мобільного телефону повідомила відповідача про намір розірвати договір оренди квартири наприкінці листопада, на що відповідач не висловив будь-яких заперечень. Згодом в ході спілкування в месенджері мобільного телефону сторони узгодили питання передачі позивачем квартири та ключів від квартири визначеній відповідачем його довіреній особі. Передача квартири відбулася 28 листопада 2024 року. Будь-яких претензій щодо стану переданої квартири, оплати орендної плати та комунальних платежів відповідачем не заявлялося. При цьому представником відповідача у відзиві зазначено, що скріншот переписки у месенджері Telegram не є належним доказом бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, при цьому представник відповідача посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21. Також представник відповідача вважає, що належним повідомлення про наміри розірвання договору оренди в односторонньому порядку з ініціативи позивача було б направлення на адресу відповідача поштового відправлення з описом вкладення та повідомленням про вручення. Суд не погоджується з цими доводами представника відповідача та вважає, що з урахуванням досліджених судом в сукупності доказів по даній справі надані позивачем скріншоти листування між сторонами в месенджері є належними та допустимими доказами з таких підстав. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, зокрема електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 ГПК за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. Суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК, у подібних правовідносинах. Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі. Таким чином, враховуючи, що представником відповідача у відзиві на позов та у судовому засіданні не заперечувався факт листування між сторонами у месенджері Телеграм, не заперечувався зміст наданих позивачем скріншотів переписки у месенджері, не заперечувалося те, що позивач повідомила відповідача про намір розірвати договір оренди через месенджер за місяць до розірвання, суд вважає надані позивачем скріншоти переписки між сторонами у месенджері належними і допустимими доказами. Щодо заперечень представника відповідача стосовно форми повідомлення позивачем про намір розірвати договір оренди в односторонньому порядку через листування у месенджері, суд зазначає, що договір оренди квартири від 01.10.2024 не містить вимог щодо форми та способу повідомлення сторонами договору про намір розірвати цей договір. Виходячи зі змісту листування між сторонами та їх фактичних дій щодо узгодження та передачі-прийняття квартири, суд вважає, що повідомлення позивачем відповідача про намір розірвати договір оренди в односторонньому порядку через месенджер відповідає договору оренди квартири від 01.10.2024. Враховуючи, що позивачем було повідомлено відповідача відповідно до пунктів 8, 11 договору про намір розірвати договір оренди за місяць до розірвання, а також враховуючи що заборгованість з орендної плати та з комунальних платежів у позивача відсутня, позивачем не було завдано шкоди майну в квартирі, відсутні будь-які інші обґрунтовані претензії відповідача щодо користування позивачем квартирою, тому відповідно до пунктів 15, 18 договору відповідач був зобов`язаний повернути позивачу забезпечувальний платіж (заставну суму) в розмірі 19000 грн. Судом встановлено, що 27.09.2024 відповідач перерахував позивачу грошові кошти в сумі 7200 грн. Як зазначено у відзиві представником відповідача, ця сума є поверненням частини забезпечувального платежу. При цьому позивач у відповіді на відзив вказує, що цю суму відповідач повернув їй не як частину забезпечувального платежу, а добровільно повернув їй половину сплачених нею коштів за послуги рієлтора, про що, зокрема, вказує дата здійснення цього переказу - 27 вересня 2024 року. Враховуючи, що договір оренди квартири від 01.10.2024 не містить обов`язку відповідача здійснювати будь-які виплати позивачу, окрім повернення забезпечувального платежу при наявності для цього підстав, суд вважає, що перераховані відповідачем 27.09.2024 позивачу грошові кошти в сумі 7200 грн. мають бути враховані як виплата частини забезпечувального платежу, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошові кошти, які були сплачені в якості забезпечувального платежу, в розмірі 11800 грн. (19000грн. - 7200грн. = 11800грн.). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи із розрахунку: 968,96 грн. х 11800 грн. : 19000 грн. = 601,78 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial