Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 12864,00 грн та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 16 листопада 2021 року о 20.15 год водій [PERSON] , керуючи тз Вольво, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом на парковці в [ADDRESS] , не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований тз Ауді, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП, яка відбулась за вини [PERSON] , позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 13914,00 грн, однак ПрАТ «Європейський страховий альянс» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 1050,00 грн. Виплачена страховою компанією сума не покриває завдані збитки. Крім того, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки позивач впродовж тривалого часу змушений користуватись ушкодженим тз, вказана ситуація завдала шкоду здоров`ю, у тому числі нервовій системі, самопочуттю, здоровому сну, відтак справедливою сатисфакцією є відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.06.2023 до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 12747,00 грн, з яких: 9747,00 грн матеріальний збиток; 3000,00 грн витрати за проведення оцінки; та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. 03.07.2023 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача про закриття провадження у справі. В обґрунтування зазначає, що оскільки позивач грошових коштів на ремонт автомобіля не витрачав та ремонту автомобіля не було, а страхова компанія відшкодувала вартість полірувальних робіт, відтак відсутній предмет спору. 03.07.2023 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що ушкодження автомобіля у вигляді непомітної подряпини лакофарбового покриття в нижній частині двері автомобіля не може призвести до наведених незручностей. На думку відповідача, наявність на автомобілі подряпини, яка не зіпсувала зовнішнього вигляду автомобілю, не призвела до технічної несправності, не свідчить про завдання моральної шкоди. 18.08.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що згідно зі звітом про оцінку матеріального збитку тз від 07 червня 2023 року, розмір матеріальної шкоди внаслідок ДТП складає 9747,00 грн, таким чином заявлений розмір матеріальної шкоди є доведеним та належним доказом у справі. Щодо моральної шкоди, необхідно враховувати моральний стан позивача в результаті ДТП, нервовий стрес, що призвело до душевних страждань. 18.09.2023 до суду надійшли заперечення представника позивача на заяву відповідача про закриття провадження у справі. 06.10.2023 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи. 10.10.2023 до суду надійшли заперечення представника позивача на клопотання відповідача про призначення судової експертизи. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] по призначення судової експертизи, призначено у цивільній справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. 05.12.2023 до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року провадження у справі поновлено на час вирішення клопотання експерта. 09.01.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року задоволено клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, направлено експерту два диски з файлами, які надані представниками сторін у справі, в яких міститься інформація в електронному вигляді про пошкодження автомобіля марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , під час ДТП, яка сталася 16 листопада 2021 року, надано експерту згоду на проведення даної експертизи в разі необхідності по матеріалам справи. 30.01.2025 до суду надійшов лист в.о. директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про повернення ухвали суду про призначення судової експертизи без виконання у зв`язку із неоплатою вартості проведення експертизи. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року залучено до участі співвідповідача - ПрАТ «Європейський страховий альянс» та витребувано у ПрАТ «Європейський страховий альянс» належним чином завірену копію полісу серії ЕР №206618447. 13.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому представник ПрАТ «Європейський страховий альянс» просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що позивач подала заяву до страхової компанії, у якій погодилась із сумою страхового відшкодування, на підставі чого ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату страхового відшкодування. Крім того, відповідач не погоджується з розрахунком позивача, оскільки позивач просить стягнути різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та звітом, а не між фактичним розміром реальних витрат і сплаченим страховим відшкодуванням. Позивачем не надано квитанції про здійснення оплати за ремонт пошкодженого тз. 20.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що відповідач не погоджується зі звітом позивача, при цьому страхова компанія посилається на протокол огляду транспортного засобу, однак до протоколу не додано жодних знімків, сертифіката суб`єкта оціночної діяльності. Крім того, страховик разом із здійсненням страхової виплати у зв`язку з пошкодженням тз зобов`язаний відшкодувати потерпілій особі її витрати, пов`язані з оплатою послуг суб`єкта оціночної діяльності. Відтак, позивач просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду та стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» матеріальну шкоду та витрати по сплаті послуг суб`єкта оціночної діяльності. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав поданий позов, просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не прибули, участь своїх представників не забезпечили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником тз Audi, д.н.з. [NUMBER] . Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн. Відповідно до змісту постанови, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 337755 від 16.11.2021, водій [PERSON] 16.11.2021 о 20 год. 15 хв., в м. Києві по вул. М. Грінченка, 2/1, керував автомобілем марки «Вольво» д.н.з. [NUMBER] рухаючись заднім ходом на парковці, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Ауді» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно з копією полісу №ЕР-206618447 від 02 листопада 2021 року, страховик ПрАТ «Європейський страховий альян», страхувальник [PERSON] , страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн, забезпечений тз Volvo XC90, д.н.з. [NUMBER] Відповідно до копії рахунку-фактури №0000074358 від 17 листопада 2021 року ДП «Ауді Центр ВІПОС», вартість відновлювального ремонту тз Audi, д.н.з. [NUMBER] , складає 13914,00 грн. Згідно з копією звіту про оцінку збитку, завданого транспортному засобу марки AUDI модель E-TRON, сірого кольору 2019 року випуску, номер кузова [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] від 16 листопада 2021 року, збиток транспортному засобу станом на 16 листопада 2021 року становить 10797 грн. Відповідно до копії акту надання послуг №1-07.06.2023 від 07 червня 2023 року ТОВ «Експертна оцінка майнових прав», вартість оцінки майна та майнових прав, а саме: збитку, завданого транспортному засобу марки AUDI модель E-TRON, сірого кольору 2019 року випуску, номер кузова [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , станом на 16 листопада 2021 року складає 3000,00 грн. Відповідно до копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН1032 від 05 червня 2023 року, [PERSON] сплачено 3000,00 грн ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» з призначенням платежу: оплата за оцінку майна та майнових прав, звіт про оцінку збитку завданого КТЗ зг рах №1 02.06.2023 від 02.06.2023. Згідно з копією виписки АТ КБ «Приватбанк» від 08 серпня 2022 року по картковому рахунку [PERSON] , 28 грудня 2021 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» сплатило страхове відшкодування у розмірі 1050,00 грн. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.ч.1, 4 ст.23 ЦК України). У ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. У ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника». Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхового ліміту. Оскільки полісом №ЕР-206618447 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 130000,00 грн, відтак саме ПрАТ «Європейський страховий альянс» є належним відповідачем у справі. Згідно з копією звіту про оцінку збитку, завданого транспортному засобу марки AUDI модель E-TRON, сірого кольору 2019 року випуску, номер кузова [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] від 16 листопада 2021 року, збиток транспортному засобу станом на 16 листопада 2021 року становить 10797 грн. Висновок за результатами проведення автотоварознавчого дослідження є належним засобом доказування (правові висновки з приводу цього викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №753/21177/16-ц, постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року в справі №461/2217/19). При цьому, клопотання про проведення експертизи відповідачем ПрАТ «Європейський страховий альянс» не заявлялося, не поданий і власний висновок експерта на спростування доказу позивача. Відтак, наданий позивачем звіт суд бере до уваги як належний та допустимий доказ на підтвердження вартості матеріального збитку внаслідок ДТП. На підставі викладеного, вимоги позивача у частині стягнення з відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 9747,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на користь позивача підлягає стягненню з ПрАТ «Європейський страховий альянс» витрати на проведення оцінки матеріального збитку тз у розмірі 3000 грн. Щодо моральної шкоди, згідно з ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Так, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. З огляду на викладене, позивачем доведений факт наявності моральної шкоди, що завдана йому діяннями відповідача [PERSON] внаслідок ДТП та полягає у моральних переживаннях і душевних стражданнях, а тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, відшкодуванню підлягає на користь позивача моральна шкода в розмірі 5000,00 грн, яка буде належною та достатньою для її покриття. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved