Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту народження та визнання батьківства. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що він та відповідач проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] відповідач [PERSON] народила доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29 листопада 2023 року за актовим записом №177 виданим Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області. Заявником для проведення реєстрації народження виступав він, не як батько, а третя особа, остільки довести законним шляхом своє батьківство за спільною заявою батьків не може, адже у відповідача немає паспорта громадянина України для підтвердження особи при реєстрації шлюбу. Він визнає себе батьком дитини [PERSON] , однак у свідоцтві про народження батьком записаний, зі слів матері, [PERSON] , як [PERSON] . Як батько виконує належним чином обов`язки по вихованню і утриманню дитини, але прийняв рішення звернутися до суду за захистом прав і охоронюваних законом своїх інтересів та дитини (а.с.1-4). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову (а.с.28-29). В підготовчому засіданні 13 грудня 2024 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду з вирішенням клопотання позивача про призначення судо-генетичної екпертизи (а.с.36-38). У судовому засіданні сторони позовні вимоги підтримали в повному обсязі щодо визнання батьківства. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), належно повідомлений про виклик до суду, надіслав письмову заяву від 02 травня 2025 року про розгляд у відсутність сторони із інформацією про вже встановлений факт народження неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29 листопада 2023 року за актовим записом №177 виданим Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області (а.с.71). Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які посвідчили суду факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] сім`єю без реєстрацію шлюбу, народження доньки в цивільному шлюбі, виконання позивачем своїх батьківських обов`язків стосовно доньки, вивчивши та дослідивши докази у цивільній справі, приходить до висновку про обгрунтованість та підстави до задоволення, з наступних підстав. Згідно зі ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття "сімейне життя" має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини ( Keegan v. Ireland, 44 ; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою\~статті 5 СК України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ч.ч.1-3\~статті 128 СК України,\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~статтею 135 СК України. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). В третьому абзаці п.13\~Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то\~СК України\~будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved