Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18.11.2010 між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний запис № 164, та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу у позивача та відповідача є двоє неповнолітніх дітей 18.02.2011 та [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони не підтримують фактичних подружніх та сімейних відносин. Ухвалою судді від 13.06.2025 відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, 23.06.2025 подала до суду заяву, згідно з якою просила розгляд справи проводити без її участі Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте 23.06.2025 подав заяву, згідно з якою повідомив, що обізнаний про час та місце розгляду справи, позовні вимоги визнав повністю, та не заперечував щодо їх задоволення. Частини 1, 4\~ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив такі обставини справи. Як вбачається\~зі свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] ,\~виданого повторно\~05.06.2025 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сторони 18.11.2010 зареєстрували шлюб про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області складено відповідний запис № 164. Від даного шлюбу у подружжя двоє малолітніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами погіршилися відносини, не підтримують фактичних шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету підлягає поверненню позивачеві 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved