Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру аліментів, визначеного законодавством, починаючи з моменту подачі заяви до закінчення ним навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2006 року, який розірвано рішенням суду від 25.07.2024. Від шлюбу мають двох дітей: син [PERSON] та донька [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу №534/2563/23 від 14.12.2023 з відповідача стягнуто аліменти на утримання обох дітей у розмірі 1/3 частини доходу до досягнення ними повноліття. [PERSON] є повнолітнім, навчається в 11-А класі загальноосвітньої школи №6 м. Горішні Плавні, не має власного доходу, перебуває на утриманні позивача та потребує матеріальної підтримки батька. Позивач також утримує неповнолітню доньку, що потребує додаткових витрат. Діти зареєстровані за адресою позивача. Ухвалою суду від 07.04.2025 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Позивач подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористався. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Предметом позовних вимог є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.03.2007 (а.с. 9). Згідно з довідкою загальноосвітньої школи №6 Горішньоплавнівської міської ради №01-21/35 від 23.01.2025, [PERSON] навчається в 11-А класі за денною формою навчання (а.с. 13). Позивач надала витяги з реєстру територіальної громади, які підтверджують, що [PERSON] зареєстрований разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-16). Належних доказів про добровільне надання відповідачем матеріальної допомоги сину після досягнення ним повноліття не надано, що не спростовує потреби дитини в утриманні. Позивач не надала документів, які б детально підтверджували конкретні витрати на навчання сина. Проте, враховуючи факт денного навчання, суд визнає, що такі витрати є об`єктивно необхідними для забезпечення освітнього процесу. Відсутність доказів про оплату навчання не виключає потреби в матеріальній допомозі, оскільки освіта в державній школі є безоплатною, але супутні витрати (канцелярія, проїзд, харчування) залишаються актуальними. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно зі ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі поданих доказів. Стаття 81 ЦПК встановлює, що сторони повинні довести обставини, на які посилаються, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 89 ЦПК передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, без надання переваги окремим доказам. Стаття 199 СК України встановлює, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними 23 років, за умови можливості батьків надавати таку допомогу. Частина 3 ст. 199 СК України надає право звернення до суду тому з батьків, з ким проживає дитина, або самій дитині, яка навчається. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 роз`яснює, що обов`язок утримувати повнолітню дитину виникає за сукупності таких юридичних фактів:досягнення дитиною віку від 18 до 23 років; продовження навчання; потреба в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; можливість батьків надавати таку допомогу. Стаття 200 СК України передбачає, що розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі або частці від заробітку з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні; наявність майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі №644/3610/16-ц (провадження №61-12782св18) зазначив, що принцип рівності прав та обов`язків батьків передбачає участь обох батьків у матеріальних витратах на дитину, незалежно від того, з ким вона проживає. При визначенні розміру аліментів враховуються витрати на навчання, підручники, проїзд та проживання. У постанові від 16.02.2022 у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд підкреслив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є механізмом захисту її інтересів, оскільки під час навчання вона не має самостійного доходу та потребує підтримки батьків. Обов`язок утримувати повнолітню дитину не залежить від форми навчання. Суд встановив, що [PERSON] є повнолітнім (18 років на момент розгляду), продовжує навчання за денною формою в 11-А класі, що унеможливлює його працевлаштування. Позивач підтвердила, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, що вказує на потребу в матеріальній допомозі. Позивач просила стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини доходу відповідача. Суд вважає цей розмір обґрунтованим, оскільки попередній судовий наказ передбачав стягнення 1/3 доходу на двох дітей, що еквівалентно 1/6 на кожну дитину. Продовження обов`язку щодо повнолітнього сина в аналогічному розмірі є логічним. Витрати на навчання (канцелярія, проїзд, харчування) є об`єктивно необхідними, навіть за відсутності детальних доказів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3023 грн, для дітей віком від 6 до 18 років 3196 грн. Мінімальний розмір аліментів становить 50% прожиткового мінімуму (1598 грн), що враховується при стягненні. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 08.07.2024. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини. Стаття 181 СК України передбачає, що аліменти можуть стягуватися у частці від доходу або у твердій сумі за вибором позивача. Суд враховує, що позивач несе основні витрати на утримання сина, а відповідач не надав доказів добровільної матеріальної допомоги після досягнення сином повноліття. Відсутність відзиву та неявка відповідача не спростовують позовних вимог. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. З відповідача стягується судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. на користь держави.

Outcome: approved