Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 11.03.2024 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 9945559. Згідно п. 1.2. договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень. 25.09.2024 між ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ "МІЛОАН" було укладено Договір факторингу № 25092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 9945559 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та штрафами відповідно до умов Кредитного договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №9945559 становить 14756,2 гривень, яка складається з: 4600 грн. - заборгованість за кредитом; 9656,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 500 грн. - заборгованість за комісією, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, поклавши також на останнього судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові вказав, що просить проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.03.2024 року між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 9945559 згідно якого останній отримав кредит в сумі 5\~000,00 грн. строком на 105 днів зі сплатою відсотків та комісії за користування кредитом. ТОВ "МІЛОАН" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн., шляхом перерахування на його банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується копією квитанції від 11.03.2024 року 25.09.2024 між ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ "МІЛОАН" було укладено Договір факторингу № 25092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 9945559 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, у останнього виникла заборгованість у розмірі 14756,20 гривень, яка складається з: 4600 грн. - заборгованість за кредитом; 9656,2 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 500 грн. - заборгованість за комісією. Згідно\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.612 ЦК України\~встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Приписами ч. 1\~ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та відповідачем кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення у відповідності до умов, вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості за кредитом та процентами. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом /стаття 215 ЦК України/. За положеннями частини другої\~статті 215 ЦК України\~правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Згідно із частинами першою, третьою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття\~Закону України «Про захист\~прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої\~статті 11 Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції /пункти 17, 23 статті 1/. Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. З цих підстав, суд доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам\~статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові по справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії. Дослідивши докази в їх сукупності, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~000,00 грн., то слід зазначити наступне. Так, згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч. 3-4 ст.137\~ЦПК України вбачається, що для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг)2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №011-25 від 03.03.2025 року з додатком; детальний опис робіт, акт прийому-передачі наданих послуг, ордер. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, беручи до уваги викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі\~ 2340,21 грн.

Outcome: partial