Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить визнати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] терміном на два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] .. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, яку вона заповіла позивачу. Згідно з заповітом, складеним 09 червня 2020 року [PERSON] , будучи дієздатною та перебуваючи у здоровому розумі заповіла позивачу земельну ділянку площею 2,87 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер ділянки: 3522281500:03:000:0818. Після звернення до Другої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, позивачу було повідомлено про те, що він пропустив шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Так, на момент відкриття спадщини він проживав у місті Кропивницький і не підтримував постійних стосунків із спадкодавцем, яка на момент складання заповіту проживала в [ADDRESS] , але з 20 грудня 2021 року переїхала до КУ «Центр надання соціальних послуг» Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, який знаходиться за іншою адресою. Про переїзд [PERSON] позивачу не було відомо. Про смерть спадкодавця він дізнався значно пізніше, оскільки ніхто не повідомив його про цю подію. Відсутність родинних стосунків із [PERSON] , її переїзд та віддаленість місця проживання ускладнили отримання своєчасної інформації. Також, запровадження в Україні військового стану обмежело можливість пересування та ускладнило своєчасне подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначених обставин, позивач вважає, що строк на прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а відтак він змушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача також в підготовче засідання не з`явилась, надала заяву в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розгляд справи провести без її участі. Представник третьої особи в підготовче засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами справи, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [INFO] в с.Дмитрівка Кропивницького району Кіровоградської області померла [PERSON] (а.с.11-13). З копії заповіту №967 складеного 09 червня 2020 року та посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області встановлено, що за життя [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 2,87\~га,\~призначену для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва.\~Кадастровий номер\~ділянки:\~3522281500:03:000:0818,\~яка розташована\~на території\~Дмитрівської сільської\~ради Знам`янського\~району Кіровоградської\~області (а.с.14). Довідки видані виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Від імені померлої у Дмитрівській сільській раді 26 липня 2018 року посвідчувався заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №112 (а.с.15;36). Відповідно до довідки державного нотаріуса Другої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 23 травня 2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що від імені [PERSON] 26 липня 2018 року було посвідчено заповіт - номер у спадковому реєстрі 62795091 та 09 червня 2020 року посвідчено заповіт - номер у спадковому реєстрі 65937260 (а.с.37-39). З копії заповіту складеного 26 липня 2018 року вбачається, що [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 2,87 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер ділянки: 3522281500:03:000:0818, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за №112 (а.с.56). Роз`ясненням нотаріуса повідомлено позивача про те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину, так як в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву не подав, інші спадкоємці згоди на подання ним заяви про прийняття спадщини не давали, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. Нотаріусом запропоновано звернутись до суду для вирішення питання стосовно додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с.16-17). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Отже, судом з`ясовано, що заповіт складений на ім`я [PERSON] скасований, оскільки складений раніше за заповіт складений на користь позивача. За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до положень\~статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що кореспондується з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Крім того, частиною 1 ст.82\~ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно зі ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, з урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року), оскільки спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, позивач є спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці не встановлені, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, може бути визнана поважною, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, а тому вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved