Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] і користується житлово-комунальними послугами. Послуги включають в себе: послуги з управління багатоквартирним будинком і поводження з побутовими відходами, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, послуги постачання гарячої води та з постачання теплової енергії (централізоване опалення). Відповідно до статутних повноважень, позивач надає послуги з управління будинком та має договірні відносини з організаціями, які забезпечують споживачів комунальними послугами. На підставі викладеного, КП «УМГ» проводить нарахування платежів за житлово-комунальні послуги. Щомісяця до 10 числа, наступного за розрахунковим, позивач надавав відповідачу рахунки на оплату наданих житлово-комунальних послуг, в яких вказувався розмір заборгованості. Для досудового врегулювання спору відповідачу 05.08.2024 року було направлено попередження про примусове стягнення заборгованості, яке не мало позитивного результату. Відповідач не в повному обсязі здійснював оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим за період з 01 жовтня 2021 року по 01 вересня 2024 року утворилась заборгованість в сумі 21897,08 грн., в тому числі: за послуги з управління багатоквартирним будинком 9466,71 грн, за поводження з ПВ 484,08 грн., за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення 2079,00 грн, за постачання гарячої води 1712,14 грн., за послуги з централізованого опалення 8155,15 грн. Оскільки Відповідач [PERSON] володіє 1/2 частинами вказаної квартири, то її заборгованість складає 10948,53 грн., в тому числі: за послуги з управління багатоквартирним будинком 4733,35 грн, за поводження з ПВ 242,04 грн., за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення 1039,50 грн, за постачання гарячої води 856,07 грн., за послуги з централізованого опалення 4077,57 грн. Тому позивач просив стягнути на користь Комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області з [PERSON] суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 10948,53 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.10.2024 відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідно до\~ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином. У заяві від 04.11.2024 просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Причини неявки не повідомив. Будь-яких інших заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки форми №3 від 23.09.2024 року, відповідач [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 393898543 від 06.09.2024 майно, реєстраційний номер № 1007901932224, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка). Відповідач користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води. Відповідач користується та споживає всі види комунальних послуг, при цьому не вповному обсязі здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим за період з з 01 жовтня 2021 року по 01 вересня 2024 року утворилась заборгованість в сумі 21897,08 грн., в тому числі: за послуги з управління багатоквартирним будинком 9466,71 грн, за поводження з ПВ 484,08 грн., за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення 2079,00 грн, за постачання гарячої води 1712,14 грн., за послуги з централізованого опалення 8155,15 грн. Оскільки Відповідач [PERSON] володіє частинами вказаної квартири, то її заборгованість складає 10948,53 грн., в тому числі: за послуги з управління багатоквартирним будинком 4733,35 грн, за поводження з ПВ 242,04 грн., за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення 1039,50 грн, за постачання гарячої води 856,07 грн., за послуги з централізованого опалення 4077,57 грн. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема,\~Законом України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон). Відповідно до п.5 ч. 1\~ст.1 Закону\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч.1\~ст.12 Закону\~Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1\~ст. 901 ЦК України). Частина 1\~ст.13 Закону\~передбачає, що Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або\~Закону\~укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону\~споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частина 1\~ст. 9 Закону\~передбачає, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572\~в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21\~Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово-комунальні послуги»\~відповідно до яких власник або споживач, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або\~Законом\~та інше. У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року була висловлена позиція про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених\~Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Статтею 360 ЦК України\~передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно з ч. 1\~ст. 543 ЦК України\~у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Крім того, відповідно до ч. 3 вказаної статті солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Також, згідно з ч. 4\~ст. 544 ЦК України\~боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або\~законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. Стаття 76 ЦПК України\~визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України\~визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені обов`язки щодо оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача підлягають до задоволення. В силу\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved