Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

До Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , подана її представником адвокатом Мірошніченком А.О., у якій позивач просила встановити факт постійного не проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] , та визнати [PERSON] таким, що не прийняв спадщину. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач та її сестра [PERSON] успадкували житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Позивачу належить 2/3 частини вказаного будинку, а [PERSON] належало 1/3 частина цього ж будинку. У вказаному будинку після смерті [PERSON] проживала [PERSON] разом з сином відповідачем [PERSON] . У 2019 році відповідач разом із дружиною та дочкою виїхав за межі України і більше не повертався. З цього часу позивач доглядала за своєю сестрою матір`ю відповідача, оскільки та, на фоні зловживання алкогольними напоями, почала постійно хворіти. [INFO] [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частина житлового будинку за адресою [ADDRESS] . 15.04.2024 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою І.М. була заведена спадкова справа № 241/2024 після смерті [PERSON] . Однак, 04.10.2024 нотаріус роз`яснила позивачу, що згідно з матеріалами спадкової справи є спадкоємець першої черги , син покійної [PERSON] , який станом на 04.03.2024 вважається таким, що прийняв спадщину, та порекомендувала звернутися до суду для вирішення питання про встановлення факту не прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини він разом із спадкодавцем постійно не проживав. Зазначені обставини свідчать про те, що позивач не має можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті сестри [PERSON] , без встановлення судом факту, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після її смерті. У зв`язку з чим, змушена звернутись до суду та просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді від 13.11.2024 позовна заява залишена без руху, а позивачу встановлено строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді від 25.11.2025 відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У приватного нотаріуса Грудницької І.М. витребувано належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 24.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. У підготовчому засіданні 17.04.2025 суд постановив закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по суті. У судовому засіданні 04.07.2025 представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з`являвся, про дату час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно і належним чином, що підтверджується конвертами, наявними в матеріалах цивільної справи та відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України. Після надходження інформації від Державної прикордонної служби, інформація про судовий розгляд доведена до відома відповідача шляхом розміщення відповідного оголошення на веб сайті суду на порталі «Судова влада України». Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)\~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)\~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)\~відповідач не подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В цьому випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд встановив, що [INFO] у м. Миколаєві померла [PERSON] , [INFO] , яка за життя була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Договір-замовлення на організацію та проведення поховання [PERSON] від 05.03.2024 з ФОП [PERSON] укладала [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2023 та витягу з Державного реєстру речових прав № 348385863 від 28.09.2023, складається з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.09.2023 та витягом з Державного реєстру речових прав № 348385680 від 28.09.2023 інші 2/3 частини цього житлового будинку перебувають у власності позивача [PERSON] . На момент смерті [PERSON] у вказаному житловому будинку був зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] З огляду на матеріали спадкової справи № 24/2024 рідна сестра [PERSON] позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою І.М. із заявою про прийняття спадщини. Станом на 15.04.2024 за даними Спадкового реєстру інформація щодо інших спадкових справ або заповітів після смерті [PERSON] відсутня. Позивач [PERSON] та померла [PERSON] є рідними сестрами, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та [PERSON] . На усне звернення [PERSON] нотаріус роз`яснила, що згідно з матеріалами спадкової справи є спадкоємець першої черги, який вважається таким, що прийняв спадщину. Рекомендувала звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення факту не прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Тому позивач як спадкоємець другої черги позбавлена можливості вчинити дії щодо спадкового майна, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом. При цьому, позивач як на підставу звернення до суду з вказаним позовом посилається на те, що [PERSON] з 2019 року і на день смерті спадкодавця проживав у Республіці Польща, а наразі проживає у США, а тому, на її думку, вважається таким, що не прийняв спадщину. На виконання ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.02.2025 Державна прикордонна служба України повідомила, що [PERSON] , [INFO] перетнув державний кордон України у пункті пропуску Грушів 05.03.2020 о 13.38 год. На сьогодні іншої інформації щодо перетину кордону [PERSON] у будь-який бік немає. Тобто, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] на час смерті [PERSON] , [INFO] , спільно з нею не проживав та не проживає. У судовому засіданні вказані обставини знайшли підтвердження і у показаннях свідків [PERSON] та [PERSON] . Конверти, направлені судом за адресою реєстрації відповідача, зазначеною у Єдиному державному демографічному реєстрі, повернуті до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Враховуючи той факт, що відповідач, починаючи з 2020 року, та до цього часу проживає за межами країни і до України не повертався свідчить про його не заінтересованість у реалізації своїх спадкових прав, оскільки з часу відкриття спадщини спадщину не прийняв та своїм правом на подання заяви про прийняття спадщини не скористався. Таким чином, узагальнюючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] була наявність спадкоємця другої черги, а саме відповідача у справі, який, відповідно до вимог чинного законодавства, міг бути особою, яка спадщину прийняла фактично. Проте, в судовому засіданні факт не проживання відповідача на час смерті спадкодавця разом з нею знайшов своє підтвердження та сумніву не викликає, оскільки підтверджується належними та допустимими доказами. Беручи до уваги те, що позивач є єдиною спадкоємицею, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, оскільки не суперечать вимогам та законним інтересам сторін, а також не порушують прав та інтересів третіх осіб. Враховуючи викладене та

Outcome: approved