Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Вінницького міського суду вінницької області з позовом до до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить виділити їй [PERSON] 5/8 частки земельної ділянки площею 0,0623 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позову позивач вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] [INFO] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою від 01.11.1995 реєстраційний № 2- 2023, реєстрація права власності була проведена «ВООБТІ» 17.11.1995 за реєстраційним № 15267 її чоловік мав право власності на 3/8 часток житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 24.06.1997 реєстраційний № 2843, реєстрація права власності була проведена «ВООБТІ» 27.06.1997 за реєстраційним № 15267 позивач має право власності на 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS] . На підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 810456 та серії ЯА № 810457 виданих 20.10.2005 Вінницькою міською радою [PERSON] та позивач відповідно, мали право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0623 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що 22.04.2021 складено відповідний актовий запис за № 1949. За свого життя [PERSON] та позивач не поділили між собою в частках зазначену земельну ділянку. Після смерті [PERSON] у нього залишились двоє синів відповідачів та вдова позивач, що утворили першу чергу спадкоємців, інших спадкоємців першої черги немає. Відповідачі в установлений Законом строк подали до нотаріуса відповідні заяви про прийнята спадщини після померлого спадкодавця. Позивач в установлений Законом строк подала до нотаріуса відповідну заяву про відмову від спадщини після померлого спадкодавця. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/1836/22 від 21.04.2022 визнано право власності на 3/16 частки земельної ділянки площею 0,0623 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] в порядку спадкування за законом за кожним відповідачем, що відповідала частці Спадкодавця (3/16 Х 2) = 3/8 у спільному володінні вказаним житловим будинком, разом з позивачем. Таким чином, вказана земельна ділянка набула статусу спільної часткової власності відповідачів та позивача, де частки відповідачів загалом складають 3/8, а частка позивача не визначена. Відповідно до чинного Законодавства частка позивача у вказаній земельній ділянці має бути в розмірі 5/8 так як її частка має дорівнювати відповідній частці у житловому будинку, що розташований на ній за адресою: [ADDRESS] . Без виділення частки позивача у вказаній земельній ділянці, що належить на праві спільної часткової власності позбавляє позивача можливості вільно володіти та розпоряджатись своїм майном, тому виникла необхідність у виділенні їй частки в розмірі 5/8 у зазначеній земельній ділянці, що й було підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 справа розподілена судді Королю О.П. На підставі ухвали суді [PERSON] від 07.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі, за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 01.05.2025 року. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29.05.2025 року №1148/0/15-25 [PERSON] звільнено\~з посади\~судді Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно з наказом голови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2025 року №37-к, виданим на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 29.05.2025 року №1148/0/15-25, [PERSON] відраховано зі штату Вінницького міського суду Вінницької області з посади судді 29.05.2024 року. Таким чином, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №127/7659/25. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025 справа розподілена судді Сичуку М.М. На підставі\~ухвали Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~цивільну справу\~№ 127/9098/25\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~виділення частки\~земельної ділянки\~прийняти до\~провадження. Розгляд справи вирішено провести у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач та ї представник у підготовче судове засідання не з`явилися, представником подано заяву про розгляд справи без їхучасті, у якій вказано, що позивач позов підтримує та просить задовольнити. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] до суду заяви в яких останні визнають позов та просять про розгляд справи у їх відсутність. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи зміст заяв позивача та відповідача, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським бюро ЗАГС 03.11.1973 [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб, про що 03.11.1973 в книзі про укладення шлюбу було зроблено запис за № 1854. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою від 01.11.1995 реєстраційний № 2- 2023, реєстрація права власності була проведена «ВООБТІ» 17.11.1995 за реєстраційним № 15267 Спадкодавець мав право власності на 3/8 часток житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 24.06.1997 реєстраційний № 2843, реєстрація права власності була проведена «ВООБТІ» 27.06.1997 за реєстраційним № 15267 позивач має право власності на 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS] . На підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 810456 та серії ЯА № 810457 виданих 20.10.2005 Вінницькою міською радою спадкодавець та позивач відповідно, мали право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0623 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства (м. Хмельницький) 22.04.2021 спадкодавець помер [INFO] , про що 22.04.2021 складено відповідний актовий запис за № 1949. Після смерті [PERSON] його сини [PERSON] та [PERSON] звернулись до Другої Вінницької державної нотаріальної контори з відповідними заявами про вступ у спадщину де було заведено спадкову справу № 67870429 від 24.06.2021. В свою чергу позивач, після смерті спадкодавця, відмовилась від вступу в спадщину. Державний нотаріус Другої Вінницької державної нотаріальної контори Швець Людмила Анатоліївна 15.12.2021 за вих. № 2025/02-31 винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме Відповідачам відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0623 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] Спадкодавця, так як необхідно визначити частки кожного з співвласників вказаної земельної ділянки, а саме спадкодавця та позивача. Зважаючи на вказані обставини відповідачі вимушені були звернутись до Вінницького міського суду з позовом до позивача про визнання за ними часток у вказані земельній ділянці. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/1836/22 від 21.04.2022 визнано право власності на 3/16 частки земельної ділянки площею 0,0623 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] в порядку спадкування за законом за [PERSON] . Визнано право власності на 3/16 частки земельної ділянки площею 0,0623 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] в порядку спадкування за законом за [PERSON] . Однак, розмір частки земельної ділянки площею 0,0623 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивача визначено не було. Позивачу на звернення до нотаріуса з метою подарувати свою частку у вказаній земельній ділянці відповідачу [PERSON] , їй було відмовлено у нотаріальному засвідченні цього договору, що позбавляє можливості Позивача вільно розпоряджатись цією земельною ділянкою (реєструвати, відчужувати і т.д.) та було роз`яснено, що оскільки частка у праві власності на земельну ділянку [PERSON] не визначена, - посвідчити договір дарування земельної ділянки площею 0,0623 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , неможливо. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч.1, 2 ст.355, ч. 1 ст.356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Приписами ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За нормами ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток, учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У відповідності з ч. 1, 3 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників, а у разі недосягнення згоди учасник спільної часткової власності має право вимагати у судовому порядку виділення належної йому частки із складу земельної ділянки. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. На підставі ч. ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Отже, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 24.06.1997 реєстраційний № 2843, реєстрація права власності була проведена «ВООБТІ» 27.06.1997 за реєстраційним № 15267 позивач має право власності на 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS] . На підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 810456 та серії ЯА № 810457 виданих 20.10.2005 Вінницькою міською радою позивач та її чоловік [PERSON] відповідно, мали право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0623 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що 22.04.2021 складено відповідний актовий запис за № 1949. За свого життя [PERSON] та позивач не поділили між собою в частках зазначену земельну ділянку. Після смерті [PERSON] відповідачі в установлений Законом строк подали до нотаріуса відповідні заяви про прийнята спадщини після померлого спадкодавця. Позивач в установлений Законом строк подала до нотаріуса відповідну заяву про відмову від спадщини після померлого спадкодавця. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/1836/22 від 21.04.2022 визнано право власності на 3/16 частки земельної ділянки площею 0,0623 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:039:0078, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] в порядку спадкування за законом за кожним відповідачем, що відповідала частці Спадкодавця (3/16 Х 2) = 3/8 у спільному володінні вказаним житловим будинком, разом з позивачем. Таким чином, вказана земельна ділянка набула статусу спільної часткової власності відповідачів та позивача, де частки відповідачів загалом складають 3/8, а частка позивача не визначена. Отже, суд приходить до висновку, що частка позивача у вказаній земельній ділянці має бути в розмірі 5/8 так як її частка має дорівнювати відповідній частці у житловому будинку, що розташований на ній за адресою: [ADDRESS] , тому право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на частину земельної ділянки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved