Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідачі, як співвласники квартири [ADDRESS] повинні нести витрати на утримання майна у частках, відповідних їх часткам у праві власності на нерухоме майно, на користь позивача, оскільки ОСББ «Білостоцького,4» є балансоутримувачем і управителем будинку [ADDRESS] , втім, зазначеного обов`язку не виконують. В період з 01.04.2018 р. по 01.02.2024 р. відповідачам надавалися послуги з утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, зокрема, обслуговування прибудинкової території, охорону об`єкту (будинок та прибудинкова територія), обслуговування ліфту, вивіз твердих побутових відходів, освітлення, водопостачання, опалення, заробітна плата персоналу ОСББ. Загальний розмір наданих відповідачам послуг становить 80\~524,00 грн. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідачем частково відшкодовано витрати на управління будинком за період за вказаний вище період в загальному розмірі 53 128,00 грн. У зв`язку з вищенаведеним позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за послуги утримання будинку на період з 01.04.2018 р. по 01.02.2024 р. на суму в загальному розмірі 28\~256,26 грн., з яких 27\~396,00 грн. основна сума боргу, 483,31 грн. інфляційні витрати та 376,95 грн. 3% річних, по частині від загального розміру заборгованості з кожного відповідача. Відповідачі позов не визнали, 27.08.2025 р. надали суду відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечували правомірність нарахування та розмір внесків, які підлягають сплаті. Відповідачі також просили суд про застосування строку позовної давності, зазначаючи про те, що до вимог,починаючи з 01.03.2018 р. в сумі 7\~200,)0 грн., строк позовної давності сплинув. Позивач збільшував розмір позовних вимог (02.08.2024 р. та 22.11.2024 р.). 02 серпня 2024 р. до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги утримання будинку на період з 01.04.2018 року по 01.07.2024 року у загальному розмірі 36 798,26 грн., з яких 35 938,00 грн. основна сума боргу, 483,31 грн. інфляційні витрати та 376,95 грн. нараховані 3% річних, солідарно, а витрати на ремонт дверей у розмірі 2\~550 грн. стягнути з [PERSON] . Також позивач просить покласти на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12\~000,00 грн. солідарно. В заяві від 22.11.2024 р. позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з утримання будинку в загальному розмірі 41\~766,26 грн., з яких: 40\~906,000 грн. основна сума боргу, 483,31 грн. інфляційні витрати, 376,95 грн. 3% річних, стягнути з [PERSON] витрати на ремонт дверей в розмірі 2\~550,00 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат (судовий збір в розмірі 3028,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12\~000,00 грн.). До заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог наданий акт звірки по квартирі [ADDRESS] про заборгованість по членським внескам на управління і утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території за період квітень 2018 р. січень2024 р., лютий 2024 р. жовтень 2024 р. Відповідач [PERSON] в окремо поданій суду заяв просила суд про застосування строку позовної давності з долученням квитанцій про оплату: 24.011.2023 р. сплачено 993,00 грн., 26.10.2023 р. 961,00 грн., 25.08.2023 р. 961,00 грн., 22.09.2023 р. 961,00 грн., 20.06.2023 р. 963,00 грн., 21.07.2023 р. 931,00 грн., 24.04.2023 р. - 994Ю00 грн., 22.05.2023 р. 931,00 грн., 29.07.2022 р. 1\~835,00 грн., 22.03.2023 р. - 931,00 грн., 26.09.2022 р. 1\~870,00 грн., 29.08.2022 р. 1839,00 грн., 23.11.2022 р. 994,00 грн., 26.10.2022 р. 1894.00 грн., 08.06.2022 р. 1\~786,00 грн., 23.12.2022 р. - 931,00 грн., 26.04.2021 р. 760,00 грн., 29.03.2021 р. 667,00 грн., 25.06.2021 р. 709.00 грн., 24.05.2021р. 684.00 грн., 26.08.2021 р. 769,00 грн., 29.07.2021 р. 759,00 грн., 25.10.2021 р. 899,00 грн., 27.09.2021 р. 1094,00 грн., 13.01.2022 р. 899,00 грн., 29.11.2021 р. 950,00 грн. (а.с. 141 -149). Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 р. позовна заява була залишена без руху; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 р. позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі; -25 липня 2024 р. від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, в задоволенні якого ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 р. відмовлено. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач є юридичною особою, створеною 08.11.2006 р. в організаційно-правовій формі об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (а.с. 26-32). Відповідачам [PERSON] та [PERSON] з 11.07.2017 р. на праві спільної часткової власності (по частці в праві власності кожному) належить квартира [ADDRESS] . Отже, відповідачі є членами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Білостоцького, 4». Між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості по внесками на утримання і ремонт приміщень, яка утворилася у період з 01.04.2018 р. по 01.10.2024 р. (з врахуванням двічі збільшених позовних вимог). Позивач підтверджує юридичний факт виникнення заборгованості відповідачів та її розмір Статутом в редакції від 22.04.2019 р. (а.с 18-24), рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.11.2017 р. №4762 (а.с. 34-35), протоколами загальних зборів співвласників ОСББ «Білостоцького, 4» (а.с. 38-54, 61-62, 68-70, 74-85), протоколами засідання правління ОСББ «Білостоцького, 4» (а.с. 55, 57-60, 63-67, 71-73, 86-87), актами звіряння (а.с. 95-96, 171, 180). Відповідачі заперечують проти позову, просять суд застосувати строк позовної давності, про що зазначили у відзиві на позовну заяву. Водночас відповідач [PERSON] надала суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просила суд застосувати цей строк, та одночасно зазначила про те, що утримання 4-х консьєржів та 3-х охоронців не входить до комунальних послуг, на жодну послугу не має договору, звіт за використання коштів не надається, відповідач здійснює оплату вчасно (а.с. 140). Відповідачем [PERSON] долучені письмові докази, на підставі яких встановлено, що нею здійснювалася оплата на користь позивача в період 2021 вересень 2023 р. (а.с. 141-153). Правовідносини між учасниками справи виникли з відповідальності за порушення зобов`язання, яке виникло на підставі закону. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1та ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. За ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно зі ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено\~Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», далі - Закон № 2866-ІІІ). Відповідно до положень ст. 4 цього Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Ст. 10 Закону №2866-ІІІ визначено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. За приписами ст. 15 Закону №2866-ІІІ співвласник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Ст.ст. 16, 17 Закону №2866-ІІІ визначені права об`єднання, які належать йому відповідно до законодавства та статуту, серед яких право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів та вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (стаття 20 Закону №2866-ІІІ). Відповідно до ст. 22 Закону №2866-ІІІ для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Згідно з ч. 3\~ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у від 13.11.2019 р. у справі № 686/14833/15-ц. Згідно\~статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», власник - член об`єднання зобов`язаний виконувати статут об`єднання, додержуватись вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. У відповідності до\~статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Статтею 151 ЖК України\~передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~вправі вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів. Отже, виходячи з вищенаведеного, особа, яка є власником приміщення у багатоквартирному будинку, в якому створено ОСББ (асоціацію), зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні (асоціації). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд відхиляє аргументи позивача про необхідність стягнення заборгованості відповідачів у солідарному порядку, оскільки відповідно до приписів ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідачі, як співвласники, несуть витрати не утримання майна у частках, відповідних їх часткам у праві власності на нерухоме майно по від розміру внеску, визначеного Загальними зборами. Як встановлено судом, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається, окрім рішень Загальних зборів співвласників (а.с. 38-54, 61-62, 68-70, 74-85), також на протоколи засідання Правління ОСББ «Білостоцького, 4» (а.с. 55, 57-60, 63-67, 71-73, 86-87), якими встановлювався розмір доплат власників. З рішень загальних зборів співвласників (а.с. 38-54, 61-62, 68-70, 74-85) неможливо встановити сутність прийнятих рішень. Окрім того, акти звіряння (а.с. 95-96, 171, 180), які подані позивачем, складені не щодо кожного відповідача окремо, а стосуються нарахованої позивачем заборгованості відносно двох відповідачів. Акти звіряння не містять відомостей щодо того ким з відповідачів та в яких частках здійснювалися оплати внесків на утримання будинку за період 2018-2024 р.р. Позивачем суду не надані банківські виписки за спірний період, які є належними доказами розміру, дати та дозволяють встановити відповідача-платника. Разом з тим, матеріали справи містять докази оплати (а.с. 141-153) внесків на утримання будинку відповідачем [PERSON] . Сторонами у цій справі не подано будь-яких доказів наявності у неї повноважень на вчинення юридично значимих дій оплати внесків в інтересах іншого співвласника - відповідача [PERSON] . Як встановлено судом, позивач просить стягнути заборгованість з відповідачів за період: квітень 2018 р. жовтень 2024 р. З поданого відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву та долучених письмових доказів, встановлено, що нею здійснювалася оплата на користь позивача в період 2021 вересень 2023 р.р. (а.с. 148-153). На підставі наданих суду доказів суд позбавлений можливості встановити коли та хто з відповідачів і в якому розмірі сплачував позивачу внески на утримання багатоквартирного будинку. Отже, позивачем не доведено розмір та склад заборгованості кожного з відповідачів окремо, тому позов в частині стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку,тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Щодо заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, то сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. В цій справі суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, та відмовляє в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Щодо позовної вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення витрат на ремонт дверей в сумі 2550,00 грн., то такі вимоги за своєю правовою природою є вимогами про відшкодування майнової шкоди; окрім цього позивач не надав суду належних і допустимих доказів спричинення відповідачем [PERSON] майнової шкоди позивачу. Згідно з частиною першою статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої-другої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до статей \~76,\~77 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення Згідно\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України \~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Оскільки позивач не надав суду доказів у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України спричинення відповідачем [PERSON] майнової шкоди позивачу, підстави для її задоволення відсутні. Щодо розподілу судових витрат. Розподіляючи судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд,

Outcome: dismissed