Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

30.05.2025 представник позивача Шкапенко О.В. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101706185963591 від 25.01.2024 станом на 30.05.2025 в розмірі 11269,10 грн. та судовий збір 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 25.01.2024, будучи клієнтом банку, відповідач уклав з банком кредитний договір №ABH0CT155101706185963591 щодо надання кредиту в розмірі 7000 грн. строком на 36 місяців, тобто до 24.01.2027, зі сплатою процентів у розмірі 85% щорічно. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору, але відповідач в свою чергу не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, в зв`язку з чим станом на 30.05.2025 має заборгованість в сумі 11269,10 грн., з яких: 6736.19 грн. за тілом кредиту); 4071.31 грн. за процентами; 461,60 грн. за пенею. Зазначив, що на цей час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк». Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 03.06.2025 відкрито провадження у цивільній справі. За клопотанням представника позивача з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. 02.07.2025 представник відповідача Ніколаєв В.І. надав клопотання про розгляд справи за із їх відсутності та повідомив, що відповідач визнає позовні вимоги. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що зі змісту заяви клієнта №ABH0CT155101706185963591 від 25.01.2024, [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання кредиту за послугою «Швидка готівка» в сумі 7000 грн. строком на 36 місяців з 25.01.2024 по 24.01.2027 з фіксованою процентною ставкою 85% на рік. Номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169157037832569. Погодився, що ця заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-Банк» при наданні банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір. Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-Банк», таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, отримав їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Згідно паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», 25.01.2024 відповідачу надано кредит в сумі 7000 грн. на строк 36 місяців, процентна ставка 85% річних, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 12725,32 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 19725,32 грн., реальна річна процентна ставка 129,85% річних. Паспортом передбачено порядок повернення кредиту щомісячними платежами по 547,92 грн. протягом 36 місяців. Із меморіального ордеру АТ «А-Банк» №TR.34960499.140534.65455 вiд 25.01.2025, платник [PERSON] , отримувач ПАТ «Акцент-Банк», сума 7000 грн., призначення платежу: Видача кредиту згідно договору №ABH0CT155101706185963591 від 25.01.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №ABH0CT155101706185963591 від 25.01.2024, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] , станом на 30.05.2025 має заборгованість в сумі 11269,10 грн., з яких: 6736.19 грн. за тілом кредиту); 4071.31 грн. за процентами; 461,60 грн. за пенею. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором суду не надано. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положення цієї глави застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом (ст.1066 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми кредиту та процентів за його користування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позовні вимоги про нарахування неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, задоволенню не підлягають з наступних підстав. За вимогами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, Указами Президента продовжено до теперішнього часу. З огляду на викладене, оскільки відповідачу нарахована неустойка (штраф, пеня) у період дії в Україні воєнного стану, в цій частині позивних вимог необхідно відмовити. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial