Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 05.06.2025 до Віньковецького районного суду Хмельницької області надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] адвоката Надольської Аліни Володимирівни до приватного підприємства «ГВМ-АГРО» про розірвання договорів оренди землі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2018 між [PERSON] та ПП «ГВМ-Агро» було укладено договір оренди землі б/н на земельну ділянку з кадастровим номером 6820686500:07:002:0093 площею 0,6 га, яка належить позивачу на праві власності. Відповідно до умов вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування зазначену земельну ділянку строком на 7 років зі сплатою орендної плати у розмірі 1950,99 грн один раз на рік до 31 грудня року, в якому укладено договір, та у подальшому один раз на рік до 25 грудня поточного року. Однак, всупереч умовам договору орендар з 2023 року не сплачує орендну плату, що підтверджується відповідними довідками. Також, позивачка є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 6820686500:07:002:0076 площею 0,6 га, яку вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] . Дана земельна також була передана [PERSON] в оренду ПП «ГВМ-Агро» на підставі договору оренди землі від 03.10.2018. Відповідно до умов вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування зазначену земельну ділянку строком на 7 років зі сплатою орендної плати у розмірі 1950,99 грн один раз на рік до 31 грудня року, в якому укладено договір, та у подальшому один раз на рік до 25 грудня поточного року. Тобто, договір між відповідачем та [PERSON] був укладений на тих же умовах, що і договір із позивачкою. Представник позивача зазначає, що смерть орендодавця не є підставою для припинення дії договору оренди землі. Усі права і обов`язки орендодавця після його смерті переходять до його спадкоємців, в тому числі, і право на отримання орендної плати за користування земельною ділянкою, яка перейшла у власність спадкоємця. Позивачка належним чином повідомила орендаря про перехід до неї, як спадкоємиці права власності на орендовану земельну ділянку. Однак, орендар також не сплачує орендну плату за даним договором з 2023 року. Враховуючи той факт, що орендарем порушуються умови договору, які полягають у системній невиплаті орендодавцеві орендної плати, передбаченої умовами договору, просить розірвати договір оренди землі від 03.10.2028 укладений між [PERSON] та ПП «ГВМ-Агро», а також договір оренди землі від 03.10.2028 укладений між [PERSON] та ПП «ГВМ-Агро». Рух справи в суді та позиція сторін. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Голуба О.Є. Ухвалою суду від 10.06.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Представник позивача адвокат Надольська А.В. в підготовче засідання не з`явилася, 02.07.2025 через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити. Представник відповідача директор ПП «ГВМ-Агро» Габай В.М. в підготовче засідання не з`явився, однак, 20.06.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно протягом двох років підряд (2023-2024) не здійснює виплату орендної плати позивачу, не заперечує проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просить проводити без участі представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 03.07.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,6 га з кадастровим номером 6820686500:07:002:0093, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький (колишній Віньковецький) район, Петрашівська сільська рада, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 112867019 від 05.02.2018 (а.с.8). 03.10.2018 між позивачем [PERSON] та відповідачем ПП «ГВМ-АГРО» було укладено договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 6820686500:07:002:0093 площею 0,6 га, розташованої на території Петрашівської сільської ради Хмельницького (колишнього Віньковецького) району Хмельницької області. Строк оренди земельної ділянки становить 7 років (а.с. 5-7). Право оренди вищевказаної земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 03.10.2018, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 140627144 від 08.10.2018 (а.с.9). Відповідно до п. 2.4. Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становила 19 509,89 грн. Пунктом 4.1. Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає 1950,99 грн та на дату підписання договору складає 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вказана в пункті 2.4 договору. Умовами п. 4.4. Договору визначено, що орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено договір, пропорційно фактичній кількості календарних днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 25 грудня поточного року. Водночас 03.10.2018 між [PERSON] та відповідачем ПП «ГВМ-АГРО» було укладено договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 6820686500:07:002:0076 площею 0,6 га, розташованої на території Петрашівської сільської ради Хмельницького (колишнього Віньковецького) району Хмельницької області. Строк оренди земельної ділянки становить 7 років (а.с. 10-12). Право оренди вищевказаної земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 03.10.2018, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 140636558 від 08.10.2018 (а.с.13). Відповідно до п. 2.4. Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становила 19509,89 грн. Пунктом 4.1. Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає 1950,99 грн та на дату підписання договору складає 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вказана в пункті 2.4 договору. Умовами п. 4.4. Договору визначено, що орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено договір, пропорційно фактичній кількості календарних днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 25 грудня поточного року. Згідно із копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 січня 2020 року спадкоємцем [PERSON] , 1951 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки, площею 0,6 га, яка знаходиться на території Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, кадастровий номер 6820686500:07:002:0076 (а.с. 15). Отже, позивач [PERSON] є власницею земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,6 га з кадастровим номером 6820686500:07:002:0076, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький (колишній Віньковецький) район, Петрашівська сільська рада, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 196270658 від 14.01.2020 (а.с.14). Відповідно до довідок виданих ПП «ГВМ-АГРО» відповідач за 2023-2024 роки не сплачує орендну плату за користування переданих йому в оренду земельних ділянок, (а.с. 16-19). Отже, судом встановлено, що між сторонами укладено договори оренди земельних ділянок, однак всупереч умовам вищевказаних договорів оренди відповідач за 2023-2024 роки систематично не сплачує орендну плату за користування переданих йому в оренду земельних ділянок, що підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Застосоване судом законодавство. Мотиви прийняття рішення судом, висновки суду. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Згідно з ч. 7 ст.\~81\~ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~49\~ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно зі ст. 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст.526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Статтею 96 Земельного кодексу України передбачено обов`язок орендаря своєчасно сплачувати орендну плату. Вказана норма кореспондується зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі», яка надає орендодавцю право вимагати своєчасного внесення орендної плати. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Водночас у пункті «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України вказано таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зі ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.03.2019 року в справі № 183/262/17 дійшов висновку, що ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України. При вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 912/1385/17). Відповідно до ст. 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені. Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсним. Водночас матеріалами справи підтверджується факт систематичної несплати орендної плати відповідачем позивачу за 2023-2024 роки за договорами оренди від 03.10.2018. Дані обставини також підтверджуються представником відповідача у наданому суду відзиві від 20.06.2025 у якому він позов визнав та підтвердив, що дійсно ПП «ГВМ-АГРО» за 2023-2024 роки, протягом двох років не здійснювало виплату орендної плати позивачу. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач систематично не сплачує позивачу орендну плату за договорами оренди землі б/н від 03.10.2018, тому суд дійшов висновку, що вказані договори повинні бути розірвані відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та ч. 2 ст. 651 ЦК України, а отже позов підлягає задоволенню. Судові витрати у справі. Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2\~ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 30.05.2025 (а.с.3а). З урахуванням того, що відповідач у своєму відзиві від 20.06.2025 визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позову до суду та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved