Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» звернулося до суду із заявою, якою просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] без згоди останньої на підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу. Заява мотивована тим, що [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , була 01.07.2025 о 09:00 госпіталізована до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3». Направлення на госпіталізацію видане 01.07.2025 лікарем БШД №908 [PERSON] , який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку із наявністю тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для такого висновку є лист з територіального центру соціального обслуговування Ізюмської міської ради. На підставі відомостей [PERSON] оглянута лікарем-психіатром [PERSON] у приймальному відділені о 09:20 01.07.2025, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 01.07.2025 [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» та комісія прийшла до висновку, що [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі тяжкої розумової відсталості в стадії різко вираженої імбецильності з вираженою соціальною та трудовою дезадаптацією, в результаті чого потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», у зв`язку із повною безпорадністю та неспроможністю задовольнити свої життєве важливі потреби. Комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв`язку з відмовою [PERSON] від госпіталізації та неможливість отримати її усвідомлену згоду на лікування. В судовому засіданні представник заявника підтримав доводи та вимоги заяви. [PERSON] в судовому засіданні участі не приймала через стан психічного здоров`я. Суд, вивчивши доводи заяви, вислухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Встановлено, що [PERSON] 01.07.2025 о 09:00 госпіталізована до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3». Направлення на госпіталізацію видане 01.07.2025 лікарем БШД №908 [PERSON] , який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку із наявністю тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] оглянута лікарем-психіатром [PERSON] у приймальному відділені о 09:20 01.07.2025, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є лист з територіального центру соціального обслуговування Ізюмської міської ради. 01.07.2025 [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» та комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на психічний розлад, її обстеження та лікування можливе тільки в умовах надання психіатричної допомоги. Із акту психіатричного огляду особи вбачається, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 01.07.2025, лікарською комісією встановлено, що [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі тяжкої розумової відсталості в стадії різко вираженої імбецильності з вираженою соціальною та трудовою дезадаптацією, в результаті чого потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», у зв`язку з безпорадністю та неспроможністю задовольнити свої життєве важливі потреби (а.с.5). Із копії листа Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 30.06.2025 вбачається, що до Департаменту надійшло повідомлення територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської міської ради щодо спричинення у вирішенні питання лікування та подальшого влаштування до інтернатної установи [PERSON] , яка є особою з інвалідністю 1 групи, згідно рішення Ізюмського районного суду визнана недієздатною. В грудні 2024 матір [PERSON] , яка була її опікуном з 2009, померла, а батькові через відсутність житла, у встановлені опіки та призначенні його опікуном, відмовлено (а.с.9). Доводи заяви також знайшли свої підтвердження у запису лікаря приймального відділення від 01.07.2025, супровідного листка №628/908 від 01.07.2025, довідки КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» (а.с.6-8). Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2015 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» надання в примусовому порядку невідкладної амбулаторної чи стаціонарної допомоги у психіатричних закладах охорони здоров`я особам, які мають психічні розлади, але не вчинили жодного суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена КК, за відсутності усвідомленої згоди таких осіб або згоди їхніх законних представників здійснюється на підставі ст.ст. 12, 14 Закону № 1489-ІІІ за рішенням суду, яке зостановлюється в порядку цивільного судочинства. Статтею 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст. 14 цього Закону. Так, у відповідності до положень ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи для оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусову порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні [PERSON] примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved