Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2022 року позивач придбав у відповідачки земельну ділянку загальною площею 1,3779 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Новоодеської міської ради Миколаївської області, про що відповідачкою було складено письмову розписку, із зобов`язанням з`явитися до нотаріуса, задля нотаріального оформлення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. Проте після цього відповідачка почала уникати зустрічі з позивачем, від явки до нотаріуса ухиляється, а тому посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна та визнати за ним право власності на це майно. Позивач у судове засідання не з`явися, але його представник адвокат Лещенко О.О., будучи в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю та просив про їх задоволення. Відповідачка, будучи належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повідомленою про дату, час і місце судового засідання, будь-яких заяв чи клопотань не подавала, правом надання відзиву не скористалася. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, на підставі ухвали суду, справу розглянуто в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, та позивач проти такого вирішення справи заперечень не надав. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 07.02.2022 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , склала письмову розписку про те, що вона отримала від [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , 37000,00 грн. за продаж земельної ділянки площею, 1,3779 га, кадастровий номер 4824884600:03:000:0049, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Новоодеської міської ради Миколаївської області. Зобов`язалася з`явитися до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. 24.02.2022 року, з метою укладання договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. Оригінал вказаної письмової розписки оглянуто судом у судовому засіданні. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,3779 га, кадастровий номер 4824884600:03:000:0049, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області, підтверджується: сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0179196, виданого 03.07.1997 року Новоодеською районною державною адміністрацією; рішенням Новоодеської міської ради Миколаївської області від 29.10.2021 року № 24 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передачі у власність земельної ділянки [PERSON] ; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 286958399 від 26.11.2021 року; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800217292022 від 03.02.2022 року. 19.02.2025 року [PERSON] було направлено [PERSON] письмову вимогу, а 07.03.2025 року повторну письмову вимогу, про необхідність з`явитися до приватного нотаріуса Філіпенка Д.В. для оформлення і нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, які відповідачкою проігноровані та залишені без відповіді. Окрім зазначеного, обставини, що викладені у позові, зокрема щодо укладання описаного вище договору купівлі-продажу, підтверджені допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до ч.ч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 337 ЦК України та ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій будинок розташований, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 657 ЦПК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Статтею 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Виходячи з викладено суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка дійсно належить відповідачці [PERSON] , яка 07.02.2022 року виявила бажання, про що склала письмову розписку, продати її, при цьому домовившись із позивачем [PERSON] щодо усіх істотних умов договору, але ухилилася від нотаріального посвідчення такого договору купівлі-продажу, що в свою чергу порушує право позивача вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, а відтак суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved