Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 20.10.1990 року між сторонами було укладено шлюб. Вказує, що протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та спільне проживання, як сім`ї, між сторонами припинено, сім`я припинила своє існування. У зв`язку із викладеним позивачка просила суд про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з`явилася. Її представник подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився. Його представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до судової практики (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.07.2021 року у справі №\~607/10879/20) представники, за наявності документів, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, та за умови надання їм процесуальних прав та обов`язків, визначених для позивача та відповідача, мають право на подання до суду позову про розірвання шлюбу від імені клієнта чи визнання такого позову від його імені. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.1990 року (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 104). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1\~ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України). Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу та відсутність заперечень проти нього зі сторони відповідача, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,\~110,\~112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб\~розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, ані в позовній заяві, ані окремо не просила суд про зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved