Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі - 255000 грн., проценти за безпідставне користування грошовими коштами в розмірі - 48 782,25 грн;, інфляційні витрати - в розмірі 14 279,59 грн;, 3% річних в розмірі - 9 146,67\~ грн., а всього - 327208 грн. При цьому позивачка посилається на те, що між сторонами був укладений договір, обов`язки по якому відповідачкою не виконані, а кошти які були отримані [PERSON] є майном яке набуте або збережено у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). Також позивачка просила стягнути з [PERSON] додатково кошти у розмірі 165\~241 гривень (еквівалент 4000 доларів США), якими остання заволоділа здійснюючи прибирання оселі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та судові витрати - витрати на правничу допомогу в розмірі 32800 гривень, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6463,70\~ грн. Представник позивачки адвокат Дігуляр В.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, про причини неявки до судового засідання не сповістила, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалась, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду з приводу розгляду справи не надала. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами в середині 2022 року, був укладений усний договір про надання послуг з благоустрою могили на кладовищі за яким [PERSON] прийняла на себе обов`язки домовитись та укласти відповідний договір із належними підрядниками на виготовлення, придбання та встановлення надмогильного пам`ятника для сина позивачки - [PERSON] , який загинув [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). [PERSON] прийняла на себе зобов`язання сплатити необхідну суму коштів за виконання вказаних робіт за усним договором. На виконання домовленостей зазначеного вище договору та з метою організації відповідачкою вказаних робіт,\~ [PERSON] було надіслано (передано) [PERSON] грошові кошти в розмірі 255000,00 грн.,\~а саме: 26.12.2022 року - 80 800,00 грн.; 31.03.2023 року - 20 000,00 грн.; 18.04.2023 року - 20 000,00 грн.; 25.05.2023 року - 21 200,00 грн;. також додатково за період з кінця 2022 року до початку\~ 2023 року на виконання робіт передано - 113 000,00 грн. Таким чином, загальна сума отриманих відповідачкою коштів станом на 25.05.2023, складає 255000,00 грн., які відповідачкою безпідставно витрачено на власний розсуд для власних потреб та станом на 01.08.2024 року (дата звернення до суду), [PERSON] не виконано домовленостей по встановленню огорожі та пам`ятника померлому сину позивачки та не повернуто позивачу отримані кошти в розмірі 255000 грн. Про факт привласнення коштів та їх витрат на власний розсуд, [PERSON] не заперечувала та підтвердила під час досудового слідства докази містяться в матеріалах кримінального провадження які надійшли до суду, на виконання ухвали суду про витребування доказів, а саме: з пояснень від 21.03.2024 які знаходяться в матеріалах досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024164480000158 вбачається, що [PERSON] визнано протиправне заволодіння коштами на суму 232\~000,00 грн. Також листом Одеського районного управління поліції №1 від 08.04.2025 №60/СД-442 повідомлено суд про відсутність у матеріалів досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024164480000158 пластикового конверту та будь-яких повідомлень про зникнення грошової суми в еквіваленті 4000 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом. Відповідно до частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відтак, враховуючи вищенаведене можна стверджувати, що оскільки до договору поставки ЦКУ не встановлена спеціальна форма (письмова, усна, нотаріальна), то сторони вправі укладати так і у тій формі, в який вони домовились це зробити. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір є правочином. На час укладання договору позивач та відповідачі домовилися про усі необхідні умови договору, в тому числі про вартість робіт та перелік робіт.\~ Позивач обов`язки з оплати послуги виконував добросовісно в момент погодження вартості робіт.\~ Отже, з наданих доказів та обставин справи вбачається що договір з організації робіт укладений між позивачем та відповідачем є реальним, вважається укладеним з моменту оплати\~ вартості договору. Реальним (від латинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. по своїй юридичній сутності договір страхування, за загальним правилом, є реальним договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Крім того, ст.536 передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 598\~ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст.615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. В статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до\~ст.625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання.\~Боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. Відповідно до ч.1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.\~ При таких обставинах та з огляду на те, що відповідачка умови укладеної угоди не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заборгованості за договором на загальну суму 255\~000 гривень, а також процентів за безпідставне користування грошовими коштами в розмірі - 48 782,25 грн., інфляційних витрат - в розмірі 14 279,59 грн\~ грн., 3% річних в розмірі - 9 146,67 грн., всього 327 208 грн. підлягають задоволенню, вимоги в частині стягнення коштів у розмірі 165\~241 гривень (еквівалент 4000 доларів США) задоволенню не підлягають, оскільки не доведені належним та допустимими доказами. З огляду на те, що позовні вимоги задоволенні на суму в розмірі 327208 гривень та відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору в розмірі 3272\~грн., судовий збір за забезпечення доказів\~605,60\~грн., судовий збір за забезпечення позову 605,60\~грн. Всього 4483,20 грн. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 32800 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають судові витрати на правову допомогу у розмірі 20\~000 гривень.

Outcome: partial