Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - позивач-2, [PERSON] ) звернулись до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач, ТДВ СК «Альфа-Гарант») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, з урахуванням інфляційних втрат, пені та трьох процентів річних Свої вимоги обґрунтовують тим, що 31 січня 2020 на вул. Жолудєва, 6 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці. [PERSON] є донькою, а [PERSON] - матір`ю загиблої. Станом на час ДТП цивільна відповідальність водія автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 06 липня 2020 року відповідачу було подано повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування, заподіяної моральної шкоди, що належить доньці загиблої [PERSON] , матері загиблої [PERSON] , та втрати годувальника, що належить доньці загиблої [PERSON] , з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заяви на виплату, окрім обґрунтування вимог до страховика, містили відомості про визначення їх розміру. Вказані документи відповідач отримав 13 липня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення від 13 липня 2020 року № 0500309582937. Подані заяви на виплату страхового відшкодування містять необхідну інформацію, що визначена ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також до них були додані необхідні документи, що визначені ч. 35.2 ст. 35 цього Закону для підтвердження кожної із заявлених вимог. Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у його здійсненні. 18 березня 2021 року відповідач повідомив представника позивача-1 про те, що надані документи стосовно ДТП розглянуті та враховуючи той факт, що заявниками було приховано від страховика відомості про здійснені на їх користь грошові компенсації, які значною мірою перевищують розмір завданого прямого збитку, то у страхової компанії відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування. Проте, щодо вимог позивача-2 страховиком не прийнято жодного рішення та проігноровано вимогу здійснення страхового відшкодування, заподіяної позивачу-2 моральної шкоди. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку з виплати страхового відшкодування, позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 травня 2022 року у справі № 757/44938/21-ц в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 травня 2022 року про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду, що належить матері загиблої, та у відмові в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ СК «Альфа-Гарант» в частині стягнення страхового відшкодування шкоди, спричиненою втратою годувальника, що належить дочці загиблої, яка на момент смерті годувальника була неповнолітньою, скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] страхове відшкодування за спричинену моральну шкоду, що належить матері загиблої, в розмірі 18 892,00 грн та на користь [PERSON] - страхове відшкодування шкоди, спричиненої втратою годувальника, що належить доньці загиблої, яка на момент смерті годувальника була неповнолітньою, в розмірі 81 108,00 грн. В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 травня 2022 року залишено без змін. 07 червня 2023 року відповідач сплатив зазначені кошти. Так як 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 13 жовтня 2020 року, то починаючи з 14 жовтня 2020 року відповідач зобов`язаний виплатити: страхове відшкодування заподіяної шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, що належить доньці загиблої, з урахуванням індексу інфляції за період із 14 жовтня 2020 року до 07 червня 2023 року, що становить 120 996,71 грн, з яких 39 888,71 грн є інфляційним збільшенням боргу; страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди, що належить матері загиблої [PERSON] , з урахуванням індексу інфляції за період із 14 жовтня 2020 року до 07 червня 2023 року, що становить 28 183,04 грн, із яких 9 291,04 грн є інфляційним збільшенням боргу; позивачу-1 ( [PERSON] ) пеню в розмірі 11 324,92 грн та 3% річних в розмірі 438,47 грн, нараховані на суму 81 108,00 грн страхового відшкодування; позивачу-2 ( [PERSON] ) пеню в розмірі 2 641,76 грн та 3% річних в розмірі 568,82 грн, нараховані на суму 18 920,00 грн. страхового відшкодування . Загальна сума позовних вимог позивача-1 становить 53 652,10 грн, позивача-2 -12 501,62 грн. Посилаючись на наведене, позивачі просять суд стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант»: на користь [PERSON] суму нарахованої пені у розмірі 11 324, 92 грн; 3 % річних за користування коштами у розмірі 2 438, 47 грн та інфляційні збитки у розмірі 39 888,71 грн; на користь [PERSON] суму нарахованої пені у розмірі 2 641, 76 грн; 3 % річних за користування коштами у розмірі 568, 82 грн та інфляційні збитки у розмірі 9 291, 04 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14 лютого 2024 року 30 січня 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив, у якому ТДВ СК «Альфа-Гарант» заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що саме з моменту набрання законної сили рішенням суду про стягнення з ТДВ СК «Альфв-Гарант» на користь позивачів страхового відшкодування, у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Страхова компанія сплатила страхове відшкодування у повному обсязі позивачам 07 червня 2023 року. На момент звернення позивачів до суду між ними та страховиком не виникло боргових зобов`язань, що виключає застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої п. 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частини другої статті 625 ЦК України. 06 лютого 2024 року представник [PERSON] - адвокат Ієговська А.О. подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що відповідач невірно трактує норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страховик зобов`язаний був виплатити належне позивачам страхове відшкодування у повному обсязі у межах 90-денного строку. 12 лютого 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив, у якому ТДВ СК «Альфа-Гарант» викало такі ж обставини, як і в попередньому відзиві на позов, та просило у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року розгляд справи відкладено до 25 квітня 2024 року. 11 квітня 2024 року від представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких просить відмовити у задоволенні позову. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2024 року розгляд справи відкладено до 07 серпня 2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року розгляд справи відкладено до 07 листопада 2024 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року внесено виправлення у вступну та резолютивну частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2023 року про відкриття провадження у цивільній справі № 757/45032/23-ц, вірно зазначивши процесуальний статус учасника справи [PERSON] як «позивач, позивач-2», замість помилково вказаного «третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору». Розгляд справи відкладено до 18 лютого 2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року розгляд справи відкладено до 09 липня 2025 року. Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій просили позов задовольнити. Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд установив, що 31 січня 2020 на вул. Жолудєва, 6 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗИЛ-ММЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці. [PERSON] є донькою, а [PERSON] - матір`ю загиблої. Станом на час ДТП цивільна відповідальність водія автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 травня 2022 року у справі № 757/44938/21-ц відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Постановою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 травня 2022 року про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , до ТОВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, за спричинену моральну шкоду, що належить матері загиблої та у відмові в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ СК «Альфа-Гарант» в частині стягнення страхового відшкодування шкоди, спричиненою втратою годувальника, що належить дочці загиблої, яка на момент смерті годувальника була неповнолітньою, скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] страхове відшкодування, за спричинену моральну шкоду, що належить матері загиблої, в розмірі 18 892,00 грн та на користь [PERSON] - страхове відшкодування шкоди, спричиненої втратою годувальника, що належить дочці загиблої, яка на момент смерті годувальника була неповнолітньою, в розмірі 81 108,00 грн. В іншій частині, рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 травня 2022 року залишено без змін. На виконання вказаного судового рішення 07 червня 2023 року страхова компанія сплатила позивачам зазначені кошти. Таким чином, на наступний день після набрання рішенням суду законної сили, зобов`язання відповідача сплатити страхове відшкодування триває до моменту фактичного виконання цього зобов`язання. Відтак, кредитор має право на отримання сум за увесь час прострочення до дати виконання рішення суду. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Згідно із статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Тобто відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах. У постанові від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 Верховний Суд зазначив, що «при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Тобто відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах. У справі, яка переглядається, листом від 12 лютого 2018 року ПрАТ «СК «Універсальна» повідомило позивачів про припинення перебігу строку для прийняття страховиком рішення щодо виплати позивачам страхового відшкодування до дати набрання рішенням у такій справі/провадженні законної сили та повідомлення про даний факт страховика, як це передбачено абзацом 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відомості щодо результату розгляду кримінальної справи за фактом ДТП у матеріалах справи відсутні, проте питання про виплату позивачам страхового відшкодування та визначення його розміру було прийнято на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14 січня 2021 року, ухваленого в цій справі. Тобто саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь позивачів страхового відшкодування, у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання». Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені, проте суд не погоджується з періодом, за який позивачі просять стягнути вказані грошові кошти. Так, суд звертає увагу, що згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. З матеріалів справи вбачається, що позивачі мають право на стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, за період із 27 квітня 2023 року (наступний день після ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року) до 07 червня 2023 року (день виплати відповідачем на користь позивачів коштів на виконання рішення суду. На підставі викладеного, суд проводить власний розрахунок суми інфляційних втрат, 3 % річних та пені, у відповідності до положень діючого законодавства. Саме з моменту набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду ро стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивачів страхового відшкодування, у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Таким чином, сума боргу відповідача перед [PERSON] становить: розмір інфляційних збитків складає 726,07 грн., розмір 3 % річних складає 66,77 грн та пеня - 1 112,82 грн. Сума боргу відповідача перед [PERSON] становить: розмір інфляційних збитків складає 3 117,21 грн, розмір 3 % річних складає 286,66 грн та пеня - 2 641,76 грн (в межах заявлених позивачем вимог (стаття 13 ЦПК України)). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з викладених вище підстав. Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору за подання цього позову на підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» а суд, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 557,30 грн.

Outcome: partial