Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

02 листопада 2023 року представник позивача адвокат Луб Владислав Володимирович звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОПРАЙД» (код ЄДРПОУ: 39311880, місцезнаходження: 57401, Миколаївська область, Березанський район, смт. Березанка, вул. Центральна, б. 80) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) заборгованість у загальному розмірі 621\~621 (шістсот двадцять одна тисячі шістсот двадцять одна) грн. 29 коп., що складається із заборгованості: -За договором суборенди землі №0120-1 від 29.01.2020 86\~264, 81 грн; -За договором суборенди землі №0120-2 від 29.01.2020 89\~028, 79 грн; -За договором суборенди землі №0120-3 від 29.01.2020 91\~064, 41 грн; -За договором суборенди землі №0120-4 від 29.01.2020 81\~218, 77 грн; -За договором суборенди землі №0120-5 від 29.01.2020 81\~166, 20 грн; -За договором суборенди землі №0120-6 від 29.01.2020 81\~074, 01 грн; -За договором суборенди землі №0120-7 від 29.01.2020 10\~271, 03 грн; -За договором суборенди землі №0120-8 від 29.01.2020 10\~271, 03 грн; -За договором суборенди землі №0120-9 від 29.01.2020 10\~271, 03 грн; -За договором суборенди землі №0120-10 від 29.01.2020 81\~001, 21 грн. Крім того, позивачем заявлена вимога щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОПРАЙД» (код ЄДРПОУ 39311880, місцезнаходження: 57401, Миколаївська область, Березанський район, смт. Березанка, вул. Центральна, б. 80) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) судових витрат. В обґрунтування своїм вимог, у вищенаведеній позовній заяві, Позивач зазначає, що кожен з перелічених договорів суборенди землі було розірвано, відповідно до угод про дострокове розірвання наведених договорів суборенди. Крім того, представником позивача викладено, що відповідно до пунктів договорів суборенди, передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі. Поза тим, відповідно до умов договорів, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені Договорами, справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Однак, відповідач, не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки, визначені Договорами, чим порушив умови Договорів. Оскільки, у відповідача утворилась заборгованість перед Позивачем зі сплати суборедної плати, позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2023 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 26 грудня 2023 року представником відповідача адвокатом Новосад Романом Володимировичем, було подано відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач зазначив, 02.11.2021 року та 22.11.2021, між сторонами було підписано Угоди про розірвання вищевказаних Договорів. Посилався на частина 2 та 3 статті 653 ЦК України, відповідно до яких, у разі розірвання договору, зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того відповідач зазначив, що у відповідача відсутня заборгованість за вищевказаними договорами суборенди землі, що вбачається зі змісту укладених додаткових угод. На думку відповідача, дана обставина також вказує на відсутність порушеного права позивача за захистом якого він звернувся до суду, а саме відсутні підстави для стягнення заборгованості зі сплати суборендної плати за цими договорами, а також інфляційних втрат, штрафних санкцій тощо, а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими та в цивільній справі за №469/1609/23 відсутній предмет спору. Також відповідач посилався на статтю 232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Крім того, стороною відповідача зазначено, що позовні вимоги Позивача про стягнення пені на заборгованість за Договорами суборенди землі №0120-1, №0120-2, №0120-3, №0120-4, №0120-5, №0120-6, №0120-7, №0120-8, №0120-9, №0120-10 заявлено з пропуском строку позовної давності, що є окремою підставою відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині, у зв`язку з чим відповідачем заявлену вимогу про застосування наслідків строку позовної давності. Стороною позивача було надіслано до суду відповідь на відзив, в якому він виклав свої заперечення, не погоджуючись з відзивом на позовну заяву. Відповідачем було надіслано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що він в повному обсязі сплатив суборендну плату за весь період користування земельними ділянками, що ніби-то підтверджується Відомостями про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового доручення (додаток 4 ДФ) за 3 квартал 2021 року, квитанцією №2 до них та платіжними дорученнями №292 від 10.08.2021 року, а також підтверджується Відомостями про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового доручення (додаток 4 ДФ) за 4 квартал 2022 року, квитанцією №2 до них та платіжним дорученнями №861 від 29.09.2022 року та №863 від 29.09.2022 року. Відповідачем також було вказано, що 04.09.2023 року було втрачено документи відповідача, оформлені за період з 01.01.2020 року по 31.21.2022 року, а саме: особові справи працівників, посадові інструкції, табеля обліку використання робочого часу, накази про прийом та звільнення працівників, заяви про прийом та звільнення, наказ про внесення змін до штатного розпису, розрахунково-платіжні відомості, відомості про виплату грошей, касові книги з прибутковими та видатковими касовими ордерами, журнал руху трудових книжок, і вкладишів до них. На підтвердження даної тези, сторона відповідача надала до суду документи від ВП№3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. У судове засідання представник позивача Луб В.В. не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача адвокат Новосад Р.В. проти задоволення позовної заяви заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 29 січня 2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОПРАЙД№ було укладено ряд договорів суборенди землі: -Договір cуборенди землі №0120-1 від 29.01.2020 року; -Договір cуборенди землі №0120-2 від 29.01.2020 року; -Договір cуборенди землі №0120-3 від 29.01.2020 року; -Договір cуборенди землі №0120-4 від 29.01.2020 року; -Договір cуборенди землі №0120-5 від 29.01.2020 року; -Договір cуборенди землі №0120-6 від 29.01.2020 року; -Договір cуборенди землі №0120-7 від 29.01.2020 року; -Договір cуборенди землі №0120-8 від 29.01.2020 року; -Договір cуборенди землі №0120-9 від 29.01.2020 року; -Договір cуборенди землі №0120-10 від 29.01.2020 року. Відповідно до змісту зазначених Договорів, Позивач передав, а відповідач прийняв в суборенду земельні ділянки. При з`ясуванні правовідносин за Договором суборенди землі №0120-1 від 29.01.2020 року судом встановлено, що земельна ділянка перебувала в користуванні позивача на підставі договору оренди землі №2108-2 від 21.08.2019р. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-1 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 10,6653 га, у тому числі: рілля 10,6653 га, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:06:000:0093 на дату укладення договору становить 281 531 (двісті вісімдесят одна тисяча п`ятсот тридцять одна) гривня 83 копійки і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-1 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 9,47 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 26 663 грн. 25 коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-1 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-1, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-1, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-1, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-1, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-1 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. 02 листопада 2021 року договір розірвано, відповідно до Угоди про дострокове розірвання Договору суборенди землі №0120-1 від 29.01.2020р. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-1 від 29.01.2020 року був розірваний. При з`ясуванні правовідносин за Договором суборенди землі №0120-2 від 29.01.2020 року судом встановлено, що земельна ділянка перебувала в користуванні позивача на підставі договору оренди землі №2108-1 від 21.08.2019 року. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-2 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 11,0083 га, у тому числі: рілля 11,0083 га, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:06:000:0081 на дату укладення договору становить 261 578 (двісті шістдесят одну тисячу п`ятсот сімдесят вісім) гривень 37 копійок і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-2 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 10,52 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 27520 грн. 75 коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-2 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-2, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-2, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-2, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-2, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-2 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. 02 листопада 2021 року договір розірвано, відповідно до Угоди про дострокове розірвання Договору суборенди землі №0120-2 від 29.01.2020р. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-2 від 29.01.2020 року був розірваний. При з`ясуванні правовідносин за Договором суборенди землі №0120-3 від 29.01.2020 року судом встановлено, що земельна ділянка перебувала в користуванні Позивача на підставі договору оренди землі №2108-3 від 21.08.2019 року. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-3 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 11,2600 га, у тому числі: рілля 11,2600, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:06:000:0092 на дату укладення договору становить 287 223 (двісті вісімдесят сім тисяч двісті двадцять три) гривні 51 копійка і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-3 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 9,80 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 28150 грн. 00 коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-3 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-3, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-3, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-3, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-3, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-3 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. 02 листопада 2021 року договір розірвано, відповідно до Угоди про дострокове розірвання Договору суборенди землі №0120-3 від 29.01.2020р. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-3 був розірваним. При з`ясуванні правовідносин за Договором суборенди землі №0120-4 від 29.01.2020 року судом встановлено, що земельна ділянка перебувала в користуванні Позивача на підставі договору оренди землі №2108-4 від 21.08.2019р. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-4 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 10,0426 га, у тому числі: рілля 10,0426, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:10:000:0047 на дату укладення договору становить 236 394 (двісті тридцять шість тисяч триста дев`яносто чотири) гривні 09 копійка і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-4 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 10,62 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 25106 грн. 50 коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-4 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-4, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-4, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-4, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-4, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-4 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. 02 листопада 2021 року договір розірвано, відповідно до Угоди про дострокове розірвання Договору суборенди землі №0120-4 від 29.01.2020р. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-4 був розірваним. При з`ясуванні правовідносин за Договором суборенди землі №0120-5 від 29.01.2020 року судом встановлено, що земельна ділянка перебувала в користуванні Позивача на підставі договору оренди землі №0208-2 від 02.08.2019 року. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-5 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 10,0361 га, у тому числі: рілля 10,0361, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:02:000:0102 на дату укладення договору становить 264 966 (двісті шістдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість) гривень 37 копійок і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-5 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 9,46 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 25090 грн. 25 коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-5 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-5, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-5, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-5, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-5, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-5 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. 02 листопада 2021 року договір розірвано, відповідно до Угоди про дострокове розірвання Договору суборенди землі №0120-5 від 29.01.2020р. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-5 був розірваним. При з`ясуванні правовідносин за Договором суборенди землі №0120-6 від 29.01.2020 року судом встановлено, що земельна ділянка перебувала в користуванні Позивача на підставі договору оренди землі №2208-1 від 22.08.2019 рок. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-6 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 10,0247 га, у тому числі: рілля 10,0247, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:02:000:0100 на дату укладення договору становить 264 665 (двісті шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят п`ять) гривень 40 копійок і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-6 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 9,46 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 25061грн. 75 коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-6 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-6, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-6, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-6, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-6, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-6 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-6 був розірваним. При з`ясуванні правовідносин за Договором суборенди землі №0120-7 від 29.01.2020 року судом встановлено, що земельна ділянка перебувала в користуванні Позивача на підставі договору оренди землі №2208-3 від 22.08.2019 року. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-7 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 1,2700 га, у тому числі: рілля 1,2700, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:05:000:0337 на дату укладення договору становить 28 371 (двадцять вісім тисяч триста сімдесят одна) гривня 27 копійок і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-7 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 11,19% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3175грн. 00коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-7 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-7, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-7, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-7, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-7, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-7 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. 22 листопада 2021 року договір розірвано, відповідно до Угоди про дострокове розірвання Договору суборенди землі №0120-7 від 29.01.2020р. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-7 був розірваним. При з`ясуванні правовідносин за Договором суборенди №0120-8 від 29.01.2020 року судом встановлено, що земельна ділянка перебувала в користуванні Позивача на підставі договору оренди землі №2208-5 від 22.08.2019 року. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-8 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 1,2700 га, у тому числі: рілля 1,2700, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:05:000:0335 на дату укладення договору становить 28 371 (двадцять вісім тисяч триста сімдесят одна) гривня 27 копійок і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-8 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 11,19% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3175грн. 00коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-8 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-8, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-8, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-8, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-8, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-8 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. 22 листопада 2021 року договір розірвано, відповідно до Угоди про дострокове розірвання Договору суборенди землі №0120-8 від 29.01.2020р. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-8 був розірваним. При з`ясуванні правовідносин за Договором №0120-9 від 29.01.2020 року судом встановлено, земельна ділянка перебувала в користуванні Позивача на підставі договору оренди землі №2108-5 від 21.08.2019 року. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-9 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 1,2700 га, у тому числі: рілля 1,2700, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:05:000:0333 на дату укладення договору становить 28 371 (двадцять вісім тисяч триста сімдесят одна) гривня 27 копійок і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-9 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 11,19% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3175грн. 00коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-9 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-9, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-9, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-9, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-9, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-9 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. 22 листопада 2021 року договір розірвано, відповідно до Угоди про дострокове розірвання Договору суборенди землі №0120-9 від 29.01.2020р. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-9 був розірваний. При з`ясуванні правовідносин за Договором №0120-10 від 29.01.2020 року судом встановлено, що земельна ділянка перебувала в користуванні Позивача на підставі договору оренди землі №2208-4 від 22.08.2019р. Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору №0120-10 в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 10,0157 га, у тому числі: рілля 10,0157, пасовища 0 га, сіножаті 0 га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 4820982400:02:000:0101на дату укладення договору становить 264 427 (двісті шістдесят чотири тисячі чотириста двадцять сім) гривень 79 копійок і є базою для визначення розміру орендної плати. Відповідно до п. 4.1. Договору №0120-10 плата за суборенду земельних ділянок (суборендна плата) встановлюється на рівні орендної плати, встановленої договором оренди землі, а саме у розмірі 9,46% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 25039 грн. 25 коп., за один рік користування земельною ділянкою. Пунктом 4.2. Договору №0120-910 передбачено, що плата за суборенду земельної ділянки сплачується Орендарю у грошовій формі, може сплачуватись готівкою згідно розрахункової відомості, на поточний або картковий рахунок, поштовим переказом або у інший спосіб, що не суперечить законодавству України. Згідно з п. 4.3. Договору №0120-10, плата за суборенду земельної ділянки вноситься у відповідності до умов Договору оренди землі, а саме до 25 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.7. Договору №0120-10, у разі невнесення плати за суборенду земельної ділянки у строки, визначені цим Договором справляється пеня в розмірі 0.03% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.1. Договору №0120-9, передбачено право Орендаря вимагати від Суборендаря своєчасного внесення плати за суборенду земельної ділянки. Відповідно до п.3.1. Договору №0120-10, його укладено строком на 3 роки з дати укладення, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі. На виконання умов Договору №0120-10 Позивачем було передано в суборенду Відповідачу земельну ділянку. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати у строки встановлені в Договорі, тобто не сплатив кошти до 25 грудня у 2020 року та за 2021 рік, чим порушив умови Договору. 22 листопада 2021 року договір розірвано, відповідно до Угоди про дострокове розірвання Договору суборенди землі №0120-10 від 29.01.2020р. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір №0120-10 був розірваний. Згідно із частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12,13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України та загальними нормами Цивільного кодексу України щодо плата за оренду майна. Відповідно до вимог статті 124ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статтях 21, 22 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (стаття 23 Закону України «Про оренду землі»). За положеннями статті 24Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13,21Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до вимог частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У відповідності до частин 1, 2, 3 статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 22 Закону орендна плата справляється у грошовій формі. Згідно ч.2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Згідно ч 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 2 ст. 653 ЦК у разі розірвання договору припиняються зобов`язання сторін, що виникли з такого договору. При цьому, виходячи з норми ч. 3 ст. 653 ЦК, моментом припинення договору є момент досягнення сторонами згоди щодо цього. У той же час розірвання договору не звільняє боржника від відповідальності за раніше допущені порушення своїх зобов`язань за договором. Це випливає з аналогії з передбаченими ч. 4 ст. 631 ЦК наслідками закінчення терміну дії договору. Згідно з частиною першою статті 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами в період часу з 29.01.2020 по 22.11.2021 року існували правовідносини з приводу договорів оренди землі, відповідно до яких ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» взяв на себе обов`язок щороку у строк до 25 грудня кожного року сплачувати суборенду земельних ділянок. У позові позивач вказав про те, що ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» не сплачував суборендну плату за вказаними договорами суборенди землі. Судом встановлено, що ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» не виконало взяти на себе зобов`язання за вищевказаними договорами суборенди землі, а саме не здійснило виплату суборендної плати два роки поспіль (2020-2021 роки), виплата якої є істотною умовою договору суборенди, що свідчить про систематичність порушенням вказаним товариством, як суборендарем, умов договору та є підставою для стягнення заборгованості. Суд відхиляє доводи Відповідача щодо того, що він повному обсязі сплатив суборендну плату за весь період користування земельними ділянками, що підтверджується відомостями про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового доручення (додаток 4 ДФ) за 3 квартал 2021 року, квитанцією №2 до них та платіжними дорученнями №292 від 10.08.2021 року, а також підтверджується відомостями про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового доручення (додаток 4 ДФ) за 4 квартал 2022 року, квитанцією №2 до них та платіжним дорученнями №861 від 29.09.2022 року та №863 від 29.09.2022 року з огляду на таке: Відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Частинами 1 та 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 вказаної статті неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Згідно з п. 2.5 зазначеного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. За абз. 3 п. 2.4 вказаного Положення неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Відповідно до п. 2.5 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання (п. п. 2.15, 2.16 Положення). Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; відомість на виплату готівки, форма якої передбачена статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Нормою ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наявних в справі доказів, яким підтверджується факт укладення договір суборенди, враховуючи ненадання суду відповідачем доказів на підтвердження факту виплати суборендної плати протягом 2020-2021 років, суд вважає наявними підстави для висновку про несплату визначеної договорами орендної плати за користування земельних ділянок, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості суборендної плати. Щодо нарахування пені, відповідно до умов Договорів суборенди землі. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. Наслідки розірвання\~договору оренди земельної ділянки можна розділити на дві групи загальні та спеціальні. Перші вміщені у ст.653\~ЦКУ\~та зводяться до того, що у разі розірвання договору оренди землі зобов`язання сторін припиняються, а сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено таким договором. Якщо договір розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих таким розірванням. Спеціальні наслідки розірвання договору оренди земельної ділянки сільгосппризначення містить спеціальний нормативно-правовий акт \~Закон про оренду землі. Отож, у випадку розірвання договору оренди землі земельна ділянка підлягає поверненню орендарем орендодавцеві на умовах, визначених договором. При цьому орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Якщо орендар не виконує свого обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки, він зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані цим збитки (ст.34\~Закону про оренду землі). Крім того, у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря\~орендодавець має право\~на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення\~за шість місяців, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах. Такий наслідок не настає у разі, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням самим орендодавцем своїх договірних зобов`язань. У випадку, коли договір оренди землі розірваний за погодженням сторін, кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених нею збитків відповідно до закону (ст.32\~Закону про оренду землі). А отже, оперування Відповідача нормами ЦК також повинно узгоджуватись зі спеціальним актом Законом України «Про оренду землі». Крім того, відповідно до ч.2 чт. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктами 4.7 Договорів суборенди передбачена відповідальність суборендаря за прострочення суборендної плати, а саме пеня у розмірі 0,03% за кожен день прострочення. Згідно ст.549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Приписами частини шостої статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Суд дійшов до висновку, що, оскільки, відповідно до п.5.1 Договорів, земельна ділянка передається у суборенду за цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування сільськогосподарської продукції), то, земельні ділянки, які знаходились у користуванні Відповідача у відповідності до вищевказаних Договорів, передані Позивачем Відповідачу для здійснення господарської діяльності з метою одержання прибутку, дані взаємовідносини також регулюються і господарським кодексом України. А відтак, відповідно до ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання щодо сплати орендної плати, тому до нього можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,...ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Суд відхиляє розрахунки Позивача щодо нарахування пені, та зазначає наступне: Як вже було наведено вище, відповідно до частини 6 статті 232 ГПК України та відповідно до пункту 4.7 Договорів, пеня може бути нарахована тільки за шість місяців від дня, коли зобов`язання зі сплати суборендної плати за цими Договорами мало бути виконано. Позивач здійснив розрахунок заборгованості, прийнявши за базу сукупну суму заборгованості за 2 календарних роки, не звертаючи увагу на те, що пеня може бути нарахована тільки протягом 6 місяців. Таки чином, суд прийшов до наступних висновків: Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-1 складає 75?592,55 грн та включає:26?663,25 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 26?663,25 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 1?464,00 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 26.06.2021) + 1?464,00 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 26.06.2022) + 11?401,66 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 7?936,39 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-2 складає 78?024,63 грн та включає: 27?520,75 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 27?520,75 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 1?511,58 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 26.06.2021) + 1?511,58 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 26.06.2022) + 11?768,34 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 8?191,63 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-3 складає 79?809,05 грн та включає: 28?150,00 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 28?150,00 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 1?546,35 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 30.06.2021) + 1?546,35 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 30.06.2022) + 12?037,42 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 8?378,93 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-4 складає 71?178,07 грн та включає: 25?106,50 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 25?106,60 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 1?377,99 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 26.06.2021) + 1?377,99 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 26.06.2022) + 10?735,97 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 7?473,02 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-5 складає 71?133,68 грн та включає: 25?090,25 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 25?090,25 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 1?377,99 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 26.06.2021) + 1?377,99 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 26.06.2022) + 10?729,02 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 7?468,18 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-6 складає 71?052,35 грн та включає: 25?061,75 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 25?061,75 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 1?376,16 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 26.06.2021) + 1?376,16 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 26.06.2022) + 10?716,83 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 7?459,70 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-7 складає 9?000,43 грн та включає: 3?175,00 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 3?175,00 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 173,85 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 30.06.2021) + 173,85 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 26.06.2022) + 1?357,68 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 945,05 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-8 складає 9?000,43 грн та включає: 3?175,00 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 3?175,00 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 173,85 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 30.06.2021) + 173,85 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 26.06.2022) + 1?357,68 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 945,05 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-9 складає 9?000,43 грн та включає: 3?175,00 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 3?175,00 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 173,85 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 30.06.2021) + 173,85 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 26.06.2022) + 1?357,68 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 945,05 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Загальна заборгованість Відповідача за Договором №0120-10 складає 70?987,37 грн та включає: 25?039,25 грн (суборендна плата за 2020 рік) + 25?039,25 грн (суборендна плата за 2021 рік) + 1?374,33 грн (0,03% за період з 26.12.2020 по 30.06.2021) + 1?374,33 грн (0,03% за період з 26.12.2021 по 26.06.2022) + 10?707,21 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2020 по 23.10.2023) + 7?453,00 грн (інфляційні витрати за період з 26.12.2021 по 23.10.2023). Тобто, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 544\~778, 99 гривень. Суд відхиляє доводи відповідача щодо вимоги про застосування наслідків строку позовної давності з огляду на наступне: Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Водночас за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу), яка в силу приписів статті 257 цього Кодексу встановлюється тривалістю у три роки. За змістом частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, але за умови, що про її застосування заявлено стороною у спорі до ухвалення судом рішення. Якщо позовні вимоги цивільним судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Однак, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України). А статтями 263, 264 Цивільного кодексу України передбачено зупинення та переривання перебігу позовної давності. Крім того, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений Закон набрав чинності 02.04.2020. Висновки про відсутність спливу позовної давності, передбаченої статтею 257 Цивільного кодексу України, під час дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", зокрема, наведені у постановах Верховного Суду від 26.09.2023 у справі №914/1896/22 та від 25.08.2021 у справі №914/1560/20, на які посилається прокурор у касаційній скарзі. За наслідками розгляду справи №910/18489/20 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 виснувала, що початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме із моментом набрання чинності 02.04.2020 зазначеним Законом (про таке зазначено, зокрема, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №167/1058/20 та постанові Верховного Суду від 28.03.2024 у справі №903/877/20(903/932/23)). Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Однак указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 12 серпня 2024 року. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19. Згідно з чинною редакцією вказаного пункту у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Оскільки з 02.04.2020 набрав чинності України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з яким в Україні запроваджено з 12.03.2020 загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан і, відповідно,\~станом на 25.10.2023 року (дата подання позовної заяви), діяв на усій території України, то Позивач звернувся до суду з позовом в межах позовної давності. Подібний а змістом висновок наведений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.03.2024 у справі №903/877/20(903/932/23). Отже, позивач, при зверненні з позовом у цій справі не пропустив визначену чинним законодавством позовну даність, а отже, відповідач помилково дійшов до висновку про наявність підстав для відмови даної позовної заяви. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором суборенди та пені є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» на користь [PERSON] плати за суборенду земельної ділянки, згідно Договорів суборенди Договорами суборенди землі №0120-1, №0120-2, №0120-3, №0120-4, №0120-5, №0120-6, №0120-7, №0120-8, №0120-9, №0120-10, за період з 2020 року по 2021 рік включно в розмірі 544\~778, 99 гривень, що складається з суборендної плати, пені та інфляційних витрат. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вищенаведеної статті, у зв`язку з частковим (на 87,64%) задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 5447, 90 гривень.

Outcome: partial