Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

26 листопада 2024 року представник позивача Сакун А. звернулася до Бориспільського міськ-районного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 214\~471,32 грн., як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, а також суму судового збору 3217,07 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що 14 червня 2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту №3255/23-Т/Щ9 згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Форд», д.н. [NUMBER] його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 08 грудня 2023 року, сталася ДТП за участю автомобіля «Форд», д.н. [NUMBER] та автомобіля марки «Додж», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дане ДТП сталося в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Додж», д.н. [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року по справі №757/961/24. Відповідно рахунку № КМдС-0000083 від 03 січня 2024 року та рахунку №КМдС-0005798 від 06 квітня 2024 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Форд», д.н. [NUMBER] складає 374471,32 грн. У зв?язку з викладеним і відповідно умов договору страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» понесло збитки у розмірі 374 471,32 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Додж», д.н. [NUMBER] , була застрахована СК «Еталон» (поліс 213045363), ліміт відповідальності 160 000,00 грн, франшиза 0,00, ПрАТ «СК «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства в розмірі 160 000,00 грн. СК Еталон здійснило виплату страхового відшкодування в межах ліміту полісу 213045363 в розмірі 160 000,00 грн. Таким чином, різниця яка підлягає стягненню з відповідача складає 214 471,32 грн., з розрахунку: 374 471,32-160 000,00 = 214 471,32 грн. У добровільному порядку відповідач кошти не сплачує, а тому позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 14 січня 2025 року від представника відповідача Мельниченко М.С. надійшов відзив на позов, згідно якого представник просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження того, що роботи та заміна деталей, перелік яких визначено в актах виконаних робіт і рахунках, були пов`язані та направлені на усунення пошкоджень, отриманих автомобілем FORD FIESTA, державний номерний знак [NUMBER] в результаті ДТП, що мало місце 08 грудня 2013 року. Позивачем не надано жодного доказу, який би давав можливість взагалі встановити характер отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджень автомобіля FORD FIESTA (а.с. 51-55). В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи представник позивача направив заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити у його відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Представник відповідача Калугін Д.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, повно і всебічно дослідивши заяви сторін та докази, які наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 14 червня 2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3255/23-Т/Ц9, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «Форд» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 4-11). [PERSON] 08 грудня 2023 року о 22 год. 00 хв. в м. Києві по бульвару Лесі Українки, 2, керуючи автомобілем «Додж», державний номерний знак [NUMBER] , всупереч п. 2.3 (б), п. 10.1, п. 10.3 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним під час зміни руху та перестрою-вання, не переконався що це буде безпечним та не надав дорогу автомобілю «Форд», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, за що\~статтею 124 КУпАП\~передбачена адміністративна відповідальність (а.с. 24). Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2024 року, у справі № 757/961/24-п, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопору-шення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно ч. 3\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв`язку з названою подією, згідно рахунку №КМдС-0000083 від 03 січня 2024 року, рахунку №КМдС-0005798 від 06 квітня 2024 року, Акту виконаних робіт № КМдСА-024903 від 11 квітня 2024 року, Акту виконаних робіт № КМдСА від 24 квітня 2024 року, Акта виконаних робіт №КМдСА-004135 від 24 травня 2024 року наданого ТОВ «ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ФОРД» д.н.з. [NUMBER] склала 374471,32 грн. (а.с. 18-23). Із клопотанням про призначення експертизи вартості ремонту транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди позивач та представник позивача до суду не зверталися. У зв`язку\~з викладеним і відповідно до умов договору страхування, позивач відшкодував витрати на ремонт автомобіля на рахунок ТОВ «ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ» кошти в сумі 374471,32 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №1970987 від 15 січня 2024 року та платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №17294063 від 09 квітня 2024 року (а.с. 29). За загальним правилом, згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. У даній справі позивач на підставі договору майнового страхування, укладеного між ним та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкоду-вав завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду. З урахуванням наведеного у цій справі виникають два види зобов`язань : - деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок ДТП, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та - договірне зобов`язання, що виникає з договору добровільного майнового страхування, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий у ДТП). При цьому слід відрізняти поняття зобов`язання, як правовідношення (договірне або позадоговірне), від обов`язків, які мають сторони такого зобов`язання. Так, згідно п. 4 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно вимог ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~є суброгацією. При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначене\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного\~ст. 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес. Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це вбачається зі змісту вимог ст. 559 та 1191\~ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зміст наведених норм\~ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. В цілому, як за змістом ст. 1191 ЦК України, так і за змістом\~ст. 993 ЦК України,\~ст. 27 Закону України «Про страхування», йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. Так, суброгація регулюється\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України, а регрес \~ст. 1191 ЦК України. При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика. Наведених висновків дійшла Велика Палата у постанові від 04 липня 2018 року у справі за № 910/2603/17. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що на час ДТП цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] , під час керування транспортним засобом марки «Додж», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у СК «ЕТАЛОН» за полісом № 213045363. Ліміт за шкоду майну встановлено 160 000 грн. 00 коп. Відповідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, який міститься у постанові від 04 липня 2018 року у справі за № 755/18006/15-ц, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страху-вання, реалізує своє право вимоги, передбачене\~ст. 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Тобто правова позиція, сформульована в цій постанові, стосується питання про наявність можливості у страховика, який виплатив страхове відшкодуван-ня на підставі договору добровільного страхування, самостійно обирати, до кого саме звертатися з вимогою про стягнення суми виплаченого страховиком відшкодування: до винної особи чи в межах ліміту відповідальності страховика, у якого винна особа застрахувала цивільно - правову відповідальність, - до страховика у цій справі. Рішенням Господарського суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн. 00 коп. Дане судове рішення набрало законної сили. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» сплатило страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн. 00 коп. на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Наведене підтверджується платіжним дорученням №57333347 від 15 листопада 2024 року. Відтак, позивач має право звернутись до винуватця ДТП [PERSON] з позовом про відшкодування в порядку суброгації здійсненого страхового відшкодування, яке не покрите відшкодуванням, здійсненим Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон», а саме в розмірі 214 471 грн. 32 коп. (374 471,32-160 000,00 = 214 471,32 грн.). Так, відповідно ч. 1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно вимог\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтями\~28, 29 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана : з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технік-них засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у\~статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень\~статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене, суд приходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 214 471 грн. 32 коп. в якості відшкодування сплаченого страхового відшкодування. В свою чергу, доводи відповідача не впливають на висновки суду та не спростовують їх. Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні з позовом до суду ПАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило судовий збір на загальну суму 3217 грн. 07 коп. Відтак, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3217 грн. 07 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved