Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

позивачка [PERSON] , в особі свого представника адвоката Болквадзе Бесікі Мерабовича звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 03.06.2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №999. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] , на теперішній час діти проживають з позивачкою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що шлюбні відносини між ними погіршилися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, до суду представник надав заяву із клопотанням про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Через неявку сторін фіксування судового засідання не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 03.06.2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №999, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюбні стосунки припинені через втрату почуття любові та взаємоповаги. Сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 20.06.2012, актовий запис № 1898) та доньку [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого18.11.2017, актовий запис № 4769). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка про повернення дошлюбного прізвища не просила. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, іхній малолітній дитині, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved