Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором № 3681-2408-1 від 16.12.2023 за період з 16.12.2023 по 15.12.2024 в розмірі 68 875,00 грн. по нарахованим та несплаченим процентам. Вимоги за\~позовом вмотивовані\~тим,\~що 16.12.2023\~між ТОВ\~«ФК «Процент»\~та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3681-2408-1, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн., строком користування 365 днів, до 15.12.2024, шляхом переказу на його платіжну карту, емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування, що складає 1277, 5% річних. Позивач свої зобов`язання виконав, а відповідачка ухиляється від виконання зобов`язань, проте відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом договором, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість зі сплати відсотків за період з 16.12.2023 по 15.12.2024 у сумі 68 875,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Козелецького районного\~суду Чернігівської\~області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі документами. Відповідачка у судове засідання не з`явився, повідомлення про виклик скеровувалось за місцем реєстрації повернулось не врученим з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Приймаючи до уваги викладене, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, виходить з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що 16.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 3681-2408-1, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 5000 грн (далі кредит), на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (а.с. 14-18). В п. 1.7. Кредитного договору зазначено, що Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється товариством через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків, веб сайт https://fondy.ua) або іншим способом (п.1.7 договору). Згідно п.1.8 Кредитного договору розмір та строки сплати позичальником платежів за цим договором погоджений сторонами в Додатку № 1 до цього договору. Згідно п. 6.1, п. 6. 3 Кредитного договору даний договір укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті https://procent.com.uа відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після проходження реєстрації та ідентифікації в ІТС товариства, позичальник в особистому кабінеті в ІТС, реєструє електронний платіжний засіб на який буде перераховано суму кредиту. В Додатку № 1 до кредитного договору № 3681-2408-1 від 16.12.2023 міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графік платежів та реальної річної процентної ставки (а.с. 18-19). Вказаний кредитний договір № 3681-2408-1 від 16.12.2023 та додатки до нього підписані [PERSON] 16.12.2023 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 633863. Згідно копії платіжного документу від 16.12.2023 ТОВ «ФК «Процент» на виконання зобов`язань за кредитним договором № 3681-2408-1 від 16.12.2023 на умовах фінансового кредиту перерахувало кошти у сумі 5000,00 грн. на картку [NUMBER] , яка була зазначена в п. 1.7 кредитного договору (а.с.21). На підтвердження позовних вимог представником позивача наданий детальний розрахунок заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором № 3681-2408-1 від 16.12.2023, згідно якого за станом на 19.03.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 68 875,00 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000,00 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом в розмірі 63 875 грн. (а.с. 22-27а). Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Положеннями ст.\~10\~ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. В ч. 1 ст.\~15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно вимог ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст.ст. 628, 629\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. В ст.\~638\~ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину. Аналогічні правовий висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Згідно вимог ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно вимог ст.\~3\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3-6, ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу приведених правових норм вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт укладання [PERSON] з ТОВ «ФК «Процент» кредитного договору № 3681-2408-1 в електронній формі, шляхом підписання його відповідачем за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, надісланих кредитором на номер телефону [PERSON] . При цьому, враховуючи алгоритм дій, які необхідно вчинити особі, що укладає в електронній формі кредитний договір із ТОВ «ФК «Процент», у суду відсутні сумніви щодо укладання договору саме відповідачем [PERSON] . Згідно вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Натомість, доказів повернення [PERSON] кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима матеріали справи не містять. Отже, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідачка [PERSON] взяті не себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, коштів не повернула. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Щодо правомірності нарахування позивачем процентів за договором кредиту, суд звертає увагу на наступне. В п. 1.2. Кредитного договору вказано, що процентна ставка за користування кредитом становить 3,5 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 1277,50 %) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Згідно п. 1.3. Кредитного договору строк надання кредиту становить 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 29 днів. Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору позичальник зобов`язаний у встановлений строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит. В п. 4.1, п. 4.2 Кредитного договору зазначено, що сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку № 1. Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункті 1.1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений в пункті 8 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно п. 4.4 Кредитного договору у разі прострочення з оплати чергового платежу нарахування процентів за кредитом, позичальник зобов`язаний протягом 29 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати. Отже, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, його заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за станом на 19.03.2025, за розрахунками позивача, становить 68 875 грн. за період з 16.12.2023 по 19.03.2025, що нараховані позивачем відповідно до п. 1.2. Кредитного договору № 3681-2408-1 від 16.12.2023 за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом (1277,50 % річних) та Графіку платежів. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, та яким внесено зміни до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону «Про\~споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Вказаний період в 240 днів закінчився 19 серпня 2024 року. Як вказано вище, 16 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3681-2408-1. Відповідно до п. 1.1 -1.3 кредитного договору, кредит був наданий в розмірі\~5 000 на 365 днів з процентною ставкою за користування кредитом 3.5 % (річна процентна ставка становить 1\~277,50%). Таким чином, за період з 16 грудня 2023 року по 23 грудня 2023 року проценту ставка становить 3.5 %; за вказаний період сума по процентам становить 1 400 грн.; за період з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року включно ставка 2,5% в день сума процентів становить 15 000,00 грн.; за період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року ставка 1,5 % сума за процентами становить 9 000,00 грн.; за період з 20 серпня 2024 року по 15 грудня 2024 року ставка 1 % сума за процентами становить 5 850,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором № 3681-2408-1 від 16.12.2023 у розмірі 31 250,00 грн. Згідно вимог ст.\~12\~ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача у сумі 10 000 грн, суд зазначає наступне. За приписами ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). На підставі п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ч. 1 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Нормою ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У матеріалах справи наявний Договір про надання юридичних послуг з [PERSON] № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року, Витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг №18 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 28 лютого 2025 року заявлена до стягнення сума 10 000 грн. включає: складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості та клопотання про витребування доказів, складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за кредитним договором №3681-2408-1 від 16.12.2023р. Дослідивши заяву щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, застосовуючи зазначені критерії розумності розміру заявлених до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи характер спірних правовідносин у справі, суд дійшов до висновку про те, що заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн 00 коп. Щодо інших судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial