Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

23.04.2025 представник позивача, адвокат Пархомчук Сергій Валерійович, звернувся до суду з позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість Кредитним договором № 83869 від 03.10.2019 року, в сумі 7050,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 2500,00 грн, простроченої заборгованість за процентами в розмірі 4550,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] .. 03.102019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 83869 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2500,00 гривень, дата надання кредиту: 03.10.2019 року Строк кредиту : 30 днів. Стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. На виконання вимог п. 2.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). На підтвердження виконання Товариством п. 2.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 24.02.2025 року, відповідно до якої 03.10.2019 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2500,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 7050,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 2500,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 4550,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2025 справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 24.04.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 17 червня 2025 року. 09 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - [PERSON] з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що кредитний договір був укладений без участі [PERSON] та без її волі. Відповідачка не реєструвалася на сайті позивача, не заповнювала ніякої анкети, не отримувала ніяких кодів та не робила жодних дій, які б підтверджували її наміри щодо отримання позики. Відповідачка ніколи і ні за яких обставин з позивачем не досягали домовленості про можливість укладення договору у електронній формі. Позивачем не надано жодного доказу отримання відповідачкою кредитних коштів за спірним кредитним договором. Відповідач вважає, що у даному випадку вона має відносини із фінансовими шахраями, які використали її дані паспорту та ідентифікаційного номеру. У зв`язку з цим, 04.10.2019 року відповідачка подала відповідне повідомлення до Білоцерківського ВП РВ ГУНП України в Київській області, у якому вказала що впродовж 03.10.2019 року невстановлена особа, шахрайськими діями взяла кредит в кредитних установах на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , чим завдала матеріальної шкоди, сума якої встановлюється, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019110030003463 Також, [PERSON] , 04.10.2019 року перебуваючи за місцем свого проживання виявила відсутність документу: паспорта громадянина України, виданого на її ім`я. 04.10.2019 року звернулася до Білоцерківського ВП з метою розшуку та відновлення втраченого документу. 04.10.2019 року, Відповідач виявила, що її номер телефону [NUMBER] є неактивним, на свій мобільний телефон не отримувала дзвінки та не могла здійснити дзвінки. 04.10.2019 року Відповідачка звернулася до мобільного оператора Vodafone Україна за відновленням та заміною сім карти, копія квитанції додається На підтвердження зарахування кредитних коштів Позивачем додано до позовної заяви інформаційну довідку, в якій зазначено номер платіжної карти [NUMBER] , емітованої UKRSIB BANK. Звертаю увагу суду, що у Відповідачка ніколи не була та не є клієнтом UKRSIB BANK та рахунки не відкривала. Наданий позивачем документ під назвою «Виписка з особового рахунка за Кредитним договором №83869» фактично таким не є, оскільки складений не ТОВ «ЗАЙМЕР», що надавав кредит, а самим ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ», та не має обов`язкових реквізитів, які передбачені Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Даний документ не містить інформації щодо періоду утворення заборгованості, а лише узагальнені суми по тілу кредиту та відсоткам, і в ньому не зазначено відсоткової ставки, за якою відсотки були нараховані. ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» не надало жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок [PERSON] на підставі кредитного договору, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідного рахунку відповідачці. Отже, позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача, оскільки, долучені до позовної заяви докази, не підтверджують факту переходу права вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 83869, укладеним 03.10.2019 року між первісним кредитором ТОВ «Займер» та [PERSON] , не доведено належними, достатніми, достовірним доказами факт укладення договору від 03.10.2019 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] , а відповідно і факту отримання відповідачем грошових коштів. Позивачем до позовної заяви не надано жодних виписок з особового та/або іншого рахунку відповідача, платіжних доручень, банківських переказів, тощо, які б засвідчували факт надання кредиту відповідачу та перерахування коштів на рахунок, що визначений паспортом кредиту та в порядку, що передбачений кредитним договором. Розрахунок заборгованості не є первинним документом та не є доказом видачі/ отримання кредиту позичальником. Оскільки, [PERSON] не відкривала рахунки в UKRSIB BANK, та відповідно до ст. 60, 62 Закону України "Про банки та банківську діяльність" не має права на отримання виписок по рахунках відкритих не на її ім`я, виникла необхідність у витребуванні таких доказів з банку. Відповідач не погоджується із розміром витрат на правничу допомогу. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу значно перевищує суму стягнення заявлену в позові. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду по справі № 915/237/18 від 01.08.2019 року. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Для подання відзиву на позовну заяву Відповідач звернувся за правовою допомогою до адвоката Прохацької Тетяни Олександрівни, з якою укладено договір про надання правової допомоги № 30/05/25 від 30 травня 2025 року. Вартість послуг склала 3000 грн, відповідно до Додаткової угоди № 1 до Договору № 30/05/25 від 30.05.2025 року про надання правничої допомоги. 16 червня 2025 року від представника позивача - Пархомчук С.В. надійшли додаткові пояснення в справі, де зазначив, що пройшовши весь алгоритм дій при укладенні кредитного договору вищевикладене є підтвердженням того, що кредитний договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладено в письмовій формі та підписано сторонами які узгодили всі умови, так як без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу Відповідачем на сайт Кредитодавця за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Кредитодавцем не було б укладено. Договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Кредитодавця з урахуванням особливостей визначених індивідуальною частиною. Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто Відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. У відповідності до умов укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Звертають увагу суду на те, що ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та Відповідач - [PERSON] . Ні Первісний кредитор, ні ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація - є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження факту перерахування та або спростування отримання кредитних коштів. Однак Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. [PERSON] , укладаючи кредитний договір, реалізувала своє суб`єктивне право, визначивши кредитний рахунок, на який відповідно до умов договору було зараховано кредитні кошти. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( [NUMBER] ), реквізити якої були надані самим Позичальником. Факт зарахування коштів підтверджується інформаційною довідкою Вих. No 1221/02 від 25.02.2025 р., яка була долучена разом з позовною заявою і знаходиться в матеріалах справи. Вказали, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції , за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Вважають, що ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в повній мірі доведено факт отримання Відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Щодо заяви про вчинення кримінального правопорушення зазначили, що по-перше , подання заяви про вчинення злочину саме по собі не є підтвердженням факту відсутності волевиявлення [PERSON] на укладення кредитного договору. Заява є лише підставою для початку досудового розслідування, а не встановлення факту злочину чи визнання угоди недійсною. По-друге, внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, не означає автоматичного підтвердження обставин, викладених у заяві. Досудове розслідування є лише етапом встановлення істини, а не доведеним фактом шахрайства. Зважаючи на вищенаведене, заяву відповідача про вчинення злочину за ознаками кримінального правопорушення необхідно розглядати виключно як припущення, яке не підтверджується жодними належними доказами. Тому цей факт не може бути підставою для визнання недійсності або не укладання кредитного договору. Щодо витрат на професійну правову допомогу зазначили, що твердження [PERSON] про те, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даної цивільної справи не доведений є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Крім того просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. 16 червня 2025 року через «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача Пархомчук С.В. разом з доказами на підтвердження судових витрат, в якій просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. 17 червня 2025 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клопотання представника позивача - - адвоката Прохацької Тетяни Олександрівни про витребування доказів - задоволено. Витребувано у АТ «УКРСИББАНК» (ЄДРПОУ: 09807750, адреса для листування: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12), наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: - письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ); - письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 03.10.2019 року (дата видачі кредиту) по 03.11.2019 року (дата закінчення терміну кредитування). Відкладено судовий розгляд у справі на 15 липня 2023 року на 10.00 год. 08 липня 2025 року на адресу суду надійшла витребувана від АТ «Укрсиббанк» інформація, згідно якої [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] - в облікових системах банку не знайдена. 11 липня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача - Прохацької Т.О. про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Вказала, що відповідь АТ «УКРСИББАНКУ» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2025 року про витребування доказів, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] - в облікових системах Банку не знайдено, підтверджує той факт, що Відповідач не відкривала рахунки в АТ «УКРСИБАНК» та не отримувала коштів від Позивача. Тому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 03.10.2019 між ТОВ «Займер» та [PERSON] було укладено договір № 83869 про надання фінансового кредиту (а.с. 22-26 ), який підписаний електронним цифровим підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора KL6356, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 16). Згідно п. 1.1 договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2500 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п 1.2 Договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 01-11-2019. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п. 1.3 Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно п. 1.4 Договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Відповідно до п. 1.5 Договору датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта. Згідно п. 1.6 Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.cly.com.ua/. Пунктом 1.7 встановлено Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно п. 2.3 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. В п. 7 Договору вказані реквізити Клієнта та вказано рахунок Позичальника № [NUMBER] . На підтвердження видачі кредитних коштів позивач надав довідку ТОВ «Платежі Онлайн» про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта 03.11.2019 о 16:48:04 на суму 2500,00 грн, номер платіжної картки [NUMBER] (а.с. 41). Згідно довідки про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір № 83869 від 03.10.2019 ідентифікований ТОВ «Займер». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/ Одноразовий ідентифікатор KL6356 відправлено позичальнику 03.10.2019 направлено на номер телефону [NUMBER] (а.с. 16). Згідно інформаційної довідки № 1221/02 від 25.02.2025 ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Згідно даних транзакції емітентом платіжної картки № [NUMBER] є UKRSIB BANK, кредит в сумі 2500,00 грн було перераховано на платіжну картку № [NUMBER] 03.10.2019 (а.с. 39). 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до якого ТОВ «Займер» передає ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» за плату, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «Займер» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с. 28-35). Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до Договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 7050,00 грн, з яких: 2500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4550,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 15). Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2019 було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 190 КК України за заявою [PERSON] . Згідно короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 03.10.2019 невстановлена особа, шахрайськими діями взяла кредит в установах на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , чим завдала матеріальної шкоди, сума якої встановлюється (а.с.71). При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, було встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за рахунками позичальника повинні бути досліджені судами з наданням оцінки у сукупності з іншими зібраними у справі доказами на предмет обставин видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку позивача, що було здійснено судом апеляційної інстанції. Згідно наданої інформаційної довідки від ТОВ «Патежі Онлайн» 03.10.2019 року кредитні кошти в сумі 2500,00 грн були перераховані на платіжну картку № [NUMBER] , емітентом якої є UKRSIB BANK, однак згідно інформації від АТ «Укрсиббанк» даних на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] в облікових системах банку не знайдено, що свідчить про те, що картка за номером [NUMBER] , на яку було перераховано кредитні кошти, не належить відповідачу. Отже, відповідач [PERSON] не отримувала кредитних коштів за договором № 83869 від 03.10.2019, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Отже, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами надання кредитних коштів відповідачу, натомість відповідачем було доведено, що вона кредитних коштів за кредитним договором № 83869 від 03.10.2019 не отримувала, оскільки платіжна картка, на яку було перераховано кредитні кошти їй не належить. Отже, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог судові витрати позивача залишити за ним.

Outcome: dismissed