Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

у липні 2024 року до Солом?янського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] , в особі представника адвоката - Шумської Н.І., з цивільним позовом до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково - дослідний і проектний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує наступне. 14 травня 2024 року директором Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» [PERSON] підписано наказ від 14.05.2024 №57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», пунктом 1 якого оголошено догану [PERSON] , заступнику начальника Центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем, за порушення трудової дисципліни (копія наказу додається). Підставою вказаного наказу зазначено: службова записка в.о. начальника УКСІБ [PERSON] від 09.05.2024 №03-4.05-10/28/391, Акт про відмову в наданні пояснень заступником начальника ЦНД КТП [PERSON] від 10.05.2024, Службова записка в.о. заступника директора з виробничої діяльності, начальника ЦНД БТ [PERSON] від 13.05.2024 №03-1.004/106/406 (копії додаються). Преамбула наказу містить інформацію про відсутність на роботі 4 год. 48 хв. (з 8 год. 30 хв. по 9 год. 53 хв. та з 12 год. 30 хв. по 15 год. 55 хв.) без поважних причин 15.11.2023 заступника начальника Центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем [PERSON] . [PERSON] вважає наказ від 14.05.2024 № 57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення» (далі - наказ № 57-ВК) незаконним, виданим з порушенням норм Кодексу законів про працю України, Закону України «Про запобігання корупції» та без достатніх на те підстав, оскільки стягнення застосовано за відсутності складу дисциплінарного проступку в діях [PERSON] , відповідачем порушені встановлені правила та порядок застосування дисциплінарного стягнення, до [PERSON] як викривача застосовані негативні заходи. Позивач вважає, що наказ № 57-ВК винесено з грубими порушеннями статей 147 та 149 КЗпП України. Наказ № 57-ВК не враховує: строки застосування дисциплінарного стягнення; ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду; обставини, за яких вчинено проступок; попередню роботу Позивача. Всупереч наведеним вище положенням наказ № 57-ВК; не містить складу дисциплінарного проступку в діях або бездіяльності [PERSON] ; не містить чітких посилань на неналежність виконання чи невиконання [PERSON] посадових обов`язків; не містить посилання на вимогу Відповідача надати пояснення перед накладенням дисциплінарного стягнення на Позивача; не містить посилання на пояснення Позивача. Натомість наказ № 57-ВК посилається на Акт про відмову в наданні пояснень заступником начальника ЦНД КТП [PERSON] Р.В. від 10.05.2024. При цьому. Позивач стверджує, що Відповідач не вимагав отримання пояснень, не має жодних доказів дотримання Відповідачем вимоги згідно частини першої статті 149 КЗпП України. Позивач стверджує, що не відмовлявся від надання пояснень, і відповідної вимоги від Відповідача про надання пояснень не отримував. Позивач стверджує, що Акт про відмову в наданні пояснень заступником начальника ЦНД КТП [PERSON] від 10.05.2024 є неправдивим документом, і не може використовуватися як доказ ненадання пояснень Позивачем. Виходячи з наведеного вище, Відповідач не дотримався порядку застосування дисциплінарного стягнення, незаконно застосував до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді догани, за відсутності його вини або умислу. Як вже зазначено вище, преамбула наказу № 57-ВК містить інформацію про нібито відсутність Позивача деякий проміжок часу на роботі 15.11.2023. Позивач зазначає, що службова записка в.о. начальника УКСІБ [PERSON] від 09.05.2024 № C3-4.05-10/28/391, службова записка в.о. заступника директора з виробничої діяльності, начальника ЦНД БТ [PERSON]. від 13.05.2024 № СЗ-1.004/106/406 не доводять вину та дисциплінарний проступок [PERSON] . Позивач звертає увагу на відсутність будь-яких актів про відсутність на роботі чи запізнення на роботу [PERSON] , що мали бути складені 15.11.2023. Зазначені вище службові записки не є актами про відсутність чи запізнення на роботу Позивача. Крім того, ці службові записки складені 9 та 13 травня 2024 року, що свідчить про порушення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Це також підтверджується табелем обліку робочого часу за листопад 2023 року ДП «ДержавтотрансНДІпроект» (копія додається) Позивач 15.11.2023 року перебував на роботі 815 годин. [PERSON] зазначає, що за погодженням та усним дозволом зі своїм безпосереднім керівником відвідував медичний заклад. Відповідно до Посадової інструкції № ПІ-3.43-22-21.22, заступник начальника центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем підпорядковується безпосередньо начальнику ЦНД КТП (копія додається). Відповідно до абзацу третього пункту 3.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» від 24.12.2020 (копія додається), надано дозвіл працівникам у разі необхідності відсутності в особистих справах брати дозвіл у керівника структурного підрозділу. На підтвердження цього надаються: лист начальника Центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем (ЦНД КТП) від 25.06.2024 про те, що з її дозволу як безпосереднього керівника [PERSON] відлучався на деякий час за сімейних обставин, а саме відвідування медичного закладу, після повернення звітував начальнику; консультаційне заключення Медичного центру «Айвімед» ТОВ «Родинне джерело» від 29.04.2024 р., в якому зазначається «Клінічні дані: з чоловіком [PERSON] , [INFO] ....15.11.23 року проводилась процедура в умовах операційної, що потребувало присутності пацієнтів і спостереження протягом дня». Право на приватність і конфіденційність: а) Європейська хартія прав пацієнтів (стаття б); б) Конституція і закони України (стаття 32 Конституції України); (статті 285, 286 Цивільного кодексу України) «Право на таємницю про стан здоров`я: 1. Фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. 2. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування. Ухвалою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 51.10.2002 р. № 6-10006кс02 визначено, що вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із передбачених ЦПК України. При цьому відсутність працівника за станом здоров`я може підтверджуватися не тільки лікарняним листком чи довідкою медичної установи, а й показаннями свідків та іншими доказами. Вважає необхідним також звернути увагу, що 15.11.2023 у місті Києві було оголошено повітряну тривогу (початок о 12:05 закінчення о 14:16), тривалість повітряної тривоги 2 год 11 хв. (скрін з програми «ТРИВОГА» додається). Згідно розпорядження ДП «ДержавтотрансНДІпроект» від 14.06.2022 № 02/Р «Про порядок дій працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект за сигналом «Повітряна тривога» працівники ЗОБОВ`ЯЗАНІ «швидко без паніки пройти до станції метро «Берестейська...» (копія додається). Отже, період з 12:30 по 14:16 це період в якому [PERSON] перебував в укритті згідно вказаного вище розпорядження. Додатково на повернення з укриття до робочого місця особі необхідно витратити хвилин 10. Враховуючи вищевикладене, маємо такі періоди: з 8:30 по 9:53 (1 год. 23 хв.) час перебування у медичному закладі і час на повернення з нього на роботу; з 12:30 по 14:16 час перебування в укритті; з 14:16 по 14:26 час на повернення з укриття; з 14:26 по 15:55 (1 год. 29 хв.) час перебування у медичному закладі і час на повернення з нього на роботу. Отже, [PERSON] 15.11.2023 року був на робочому місці, крім періоду часу повітряної тривоги та відвідування медичного закладу з дозволу свого безпосереднього керівника. Тому, інформація, що міститься у преамбулі наказу № 57-ВК про відсутність Позивача на роботі 4 год. 48 хв. (з 8 год. 30 хв. по 9 год. 53 хв. та з 12 год. 30 хв. по 15 год. 55 хв.) без поважних причин 15.11.2023, є недостовірною, неправдивою і неперевіреною та вводить в оману суд. На підставі цієї інформації видано незаконний наказ № 57-ВК. Позивач наполягає на тому, що притягаючи його до дисциплінарної відповідальності, відповідачем грубо порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, не враховано відсутність його на робочому місці незначний час по поважній причині з дозволу безпосереднього керівника та на виконання розпорядження ДП «ДержавтотрансНДІпроект» від 14.06.2022 Лв 02/Р. Відповідно законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається з огляду на конкретні обставини. У Постанові Верховного Суду від 28.06.2022 у справі №591/6727/20 зазначається, що безумовно, це мають бути об`єктивні обставини, які перешкоджали працівнику з`явитися на роботу своєчасно і не могли бути ним усунуті. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Також звертає увагу, що відсутній будь-який документ, що підтверджував би невиконання Позивачем своїх посадових обов`язків 15.11.2023 року. Наказом № 57- ВК порушено частину першу статті 53-4 Закону України Про запобігання корупції», статтю 2-1 КЗпП України Позивач вважає, що всі дії директора ДП «ДержавтотрансНДІпроект» [PERSON] направлені на переслідування Позивача, так як він з березня 2023 є викривачем в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», оскільки повідомляв НАЗК та Мінінфраструктури про правопорушення, пов`язані з корупцією, вчинені посадовою особою [PERSON] . Позивач службовою запискою від 19.07.2023 №СЗ-1.003-12 повідомив директора ДП «ДержавтотрансНДІпроект» про набуття статусу викривача та здобутий імунітет, передбачений Законом України «Про запобігання корупції», оскільки 30.03.2023 року повідомив НАЗК про правопорушення, пов`язані з корупцією, вчинені директором ДП «ДержавтотрансНДІпроект» [PERSON] (копії повідомлення до НАЗК, скрін із сайта НАЗК про успішне надсилання повідомлення, інформація з поштової скриньки (лист від НАЗК) про отримання та реєстрацію від 31.03.2023 за № ПК/455/0-23 додаються). Після отримання Відповідачем інформації від Позивача про його статус викривача, Відповідач видає: наказ по особовому складу від 19.07.2023 № 85-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення». Даний наказ визнано протиправним та скасовано рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24.04.2024 справа № 760/19523/23; наказ по особовому складу від 04.03.2024 № 31-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», який наразі оскаржується у Солом`янському районному суді міста Києва, справа № 760/10933/24; наказ по особовому складу від 14.05.2024 № 57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», який наразі оскаржується. Таким чином, чітко встановлюється причинний зв`язок між виданням спірного наказу № 57-ВК із діяльністю Позивача як викривача наділеного певним імунітетом, та порушення норми частини першої статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», статті 2-1 КЗпП України. Згідно частини першої статті 53-3 Закону права викривача виникають з моменту повідомлення інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону. КПК України, зокрема, визначає викривачем будь-яку фізичну особу, яка за наявності переконань, що інформація є достовірною, повідомляє про корупційне кримінальне правопорушення. З наведеної норми вбачається, що права викривача виникають з моменту повідомлення інформації про порушення вимог Закону іншою особою. Тобто з нього часу викривач здобуває певний імунітет від застосування до нього негативних заходів впливу. При цьому в Законі відсутні норми, які б визначали момент виникнення прав викривачів у залежності від інших юридичних фактів, зокрема, повідомлення на адресу НАЗК від уповноваженого органу досудового розслідування про початок досудового розслідування за заявою викривача корупції. Закон гарантує захист трудових прав викривача, прямо вказуючи на найбільш поширені форми негативних заходів впливу, які керівнику або роботодавцю заборонено застосовувати до викривача у зв`язку з повідомленням, одночасно залишаючи перелік таким форм відкритим, тобто невичерпним. Згідно з частиною першою статті 53-4 Закону викривачу не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, його не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів вживу у зв`язку з повідомленням. Викривач набуває такого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата.» Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 току у справі № 815/2074/18, від 06 жовтня 2021 року у справі №361/8080/18. Отже, Відповідач застосував до [PERSON] - викривача, який має імунітет, негативні заходи впливу у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошення догани, чим порушив вимоги частини першої статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», статті 2-1 КЗпП України. Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року у справі № 331/2395/20 саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в справі № 461/8132/17(провадження № 61-9697св19). Також, повідомляє суд, що 19.07.2023 р. Відповідач вже застосовував до [PERSON] негативні засоби впливу: наказ Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 19.07.2023 за № 85-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року у справі №760/19523/23 визнано протиправним і скасовано. Наразі Солом`янським районним судом міста Києва відкрито провадження за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу від 04.03.2024 №31-ВК (справа №760/10933/24). Наказ від 14.05.2024 №57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», який наразі оскаржується. Отже, Відповідач систематично застосовує до викривача [PERSON] негативні заходи впливу, чим порушує вимоги частини першої статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», статті 2-1 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене, дисциплінарне стягнення, накладене наказом № 57-ВК, застосовано до [PERSON] незаконно, з упереджених мотивів, надуманих обставин та з порушенням вимог закону, відсутні вказівки на фактичні обставини справи, які слугували підставою для застосування дисциплінарного стягнення, при цьому Відповідач не з`ясував ступінь тяжкості проступку, наявність вини працівника, обставини за яких вчинено проступок. Наказ № 57- ВК є передчасним, винесеним без встановлення всіх обставин, які мають значення при накладенні дисциплінарного стягнення на працівника, оскільки Позивач не вчиняв дисциплінарного проступку, на роботі був присутній, на декілька годин за погодженням із безпосереднім керівником відлучався з робочого місця по поважній причині, під час повітряної тривоги перебував в укритті, будь-якої шкоди діями Позивача ДП «ДержавтотрансНДІпроект» не заподіяно. Відтак оспорюваний наказ № 57- ВК є незаконним та підлягає скасуванню. З врахуванням наведеного, просив визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» по особовому складу від 14.05.2024 № 57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення». 02 липня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково - дослідний і проектний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення; постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). 05 серпня 2024 року від представника позивача Шумської Н.І. через «Електронний суд» надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат. 23 серпня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Доводи та обґрунтування Відповідача щодо дотримання у наказі № 57-ВК від 14 травня 2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення» (додається) вимог трудового законодавства про застосування дисциплінарного стягнення. Позивач працює в Державному підприємстві «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» з 17.06.1997. На сьогоднішній день Позивач обіймає посаду заступника начальника ЦНД КТП ДП «ДержавтотрансНДІпроект». ДП «ДержавтотрансНДІпроект» є науково-дослідною (науково-технічною) установою та здійснює основну діяльність у сфері науки, досліджень, випробувань, науково технічної експертизи з питань безпечності, екологічності, енергоефективності колісних транспортних засобів та процесів автомобільного транспорту, що належить до сфери управління Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури. Основною для Відповідача є наукова та науково-технічна діяльність. Це підтверджується Статутом ДП «ДержавтотрансНДІпроект» (далі - Статут) (додається) та Свідоцтвом про державну атестацію наукової установи серія ДА №00645 від 10.11.2023 (додається). Відповідач у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Уповноваженого органу управління - Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, нормативно-правовими актами, а також Статутом ДП «ДержавтотрансНДІпроект», Правилами внутрішнього трудового розпорядку (копія додається), що є додатком №1 до Колективного договору ДП «ДержавтотрансНДІпроект», Колективним договором ДП «ДержавтотрансНДІпроект» та внутрішніми документами системи управління якістю. Статутом ДП «ДержавтотрансНДІпроект» (розділ 7) передбачено, що директор підприємства діє без довіреності від імені підприємства, тобто роботодавця, представляє його в органах державної влади й органах місцевого самоврядування, інших організаціях у відносинах з юридичними та фізичними особами, у межах своєї компетенції видає накази, розпорядження, інші розпорядчі документи, затверджує внутрішні нормативні документи системи управління якістю та дає доручення, обов`язкові до виконання всіма структурними підрозділами підприємства, затверджує положення про структурні підрозділи. Відповідно до наказу по особовому складу від 04.03.2024 № 71-К (додається) на інженера І категорії відділу комп`ютерних систем та інформаційної безпеки управління комп`ютерних систем, інформаційної та кібернетичної безпеки [PERSON] з 05.03.2024 року покладено виконання обов`язків начальника управління комп`ютерних систем, інформаційної та кібернетичної безпеки. 05.03.2024 року [PERSON] , як виконуючий обов`язки, був ознайомлений з посадовою інструкцією № ПІ-3.43-22-30.01 начальника управління комп`ютерних систем, інформаційної та кібернетичної безпеки (додається). Згідно з пунктами 3.2 та 3.3 посадової інструкції № ПІ-3.43-22-30.01 начальника управління комп`ютерних систем, інформаційної та кібернетичної безпеки безпосередньо підпорядкований директору ДП «ДержавтотрансНДІпроект» та у своїй діяльності керується законодавством України, нормативно-правовими актами з питань інформаційних технологій, захисту та кіберзахисту інформації, національними і галузевими стандартами, Статутом ДП «ДержавтотрансНДІпроект», наказами та розпорядженнями Міністерства інфраструктури України, ДП «ДержавтотрансНДІпроект», політикою у сфері якості та дорученнями директора. 09.05.2024, виконуючи доручення директора щодо періодичного перегляду запису з камер відео спостереження в ДП «ДержавтотрансНДІпроект», виконуючим обов`язки начальника управління комп`ютерних систем, інформаційної та кібернетичної безпеки було з`ясовано, що 15.11.2023 року Позивач був відсутній на роботі більше 3 (трьох) годин та додатково проаналізовано журнал обліку робочого часу за 15.11.2023 (додається), в якому відсутні записи часу початку та закінчення роботи Позивача, та журнал місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах (додається), в якому відсутні записи про те, що Позивач 15.11.2023 перебував у відрядженні чи був відсутній у зв`язку з особистими справами, про що складено службову записку № СЗ-4.05-10/28/391 (додається). В цей же день, 09.05.2024, на виконання доручення директора ДП «ДержавтотрансНДІпроект» в присутності в.о. заступника директора з виробничої діяльності (начальника ЦНД БТ) [PERSON]., начальника управління персоналу Чернухи В.М. та заступника директора з наукової роботи Клименка О.А . Позивачу було надано прохання в усній формі надати письмові пояснення щодо виявлених порушень до 10 год.00 хв. 10.05.2024 року, проте в присутності зазначених осіб Позивач відмовився надавати будь які пояснення. Станом на 10 год. 00 хв. 10.05.2024 Позивач не надав письмові пояснення, про що було складено акт про відмову в наданні письмових пояснень (додається). За результатом проведеної роботи щодо відсутності на роботі Позивача виконуючим обов`язки заступника директора з виробничої діяльності [PERSON] на ім`я директора було подано службову записку № СЗ-1.004/106 (реєст. № 406 від 13.05.2024) (додається), в якій рекомендувалося вжити відносно Позивача дисциплінарний захід у вигляді звільнення відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України. Отже, Відповідач перед застосуванням до Позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани дотримався процедури, передбаченої чинним законодавством щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності Позивача. Відповідачем були виявлені наступні порушення трудової дисципліни з боку Позивача: відсутність 15.11.2023 року на роботі 4 год. 48 хв. (з 8 год. 30 хв. по 9 год. 53 хв. та з 12 год. 30 хв. до 15 год. 55 хв.), підтверджується записом з камер відеоспостереження (доказ додається); відсутність записів у журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах, що є неналежним виконанням Позивачем своїх посадових обов`язків відповідно до посадової інструкції, підтверджується копіями сторінок вказаних журналів. Відповідно до п. 3.4 посадової інструкції № ПІ-3.43-22-21.22 (додається) Позивач є науковим працівником, у своїй діяльності керується законодавством України, зокрема Законами «Про науку і науково-технічну діяльність» та «Про наукову і науково-технічну експертизу», наказами і розпорядження Мінінфраструктури та ДП «ДержавтотрансНДІпроект». Статутом та Колективним договором ДП «ДержавтотрансНДІпроект», Положенням про ЦНД КТП, цією посадовою інструкцією, дорученнями НЦ, директора та його заступників, протоколами службових нарад, рішеннями Науково-технічної Ради ДП «ДержавтотрансНДІпроект». Згідно п. 3.2 посадової інструкції № ПІ-3.43-22-21.22 Позивач безпосередньо підпорядкований НЦ (начальнику ЦНД КТП). Пунктом 4.15 посадової інструкції № ПІ-3.43-22-21.22 передбачено, що Позивач зобов`язаний виконувати Правила внутрішнього трудового розпорядку, дотримується Кодексу поведінки та етичних норм для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект», вимог Антикорупційної програми ДП «ДержавтотрансНДІпроект» та контролювати їх дотримання працівниками структурних підрозділів ЦНД КТП; не вчиняти дії та не приймати рішення в умовах реального або потенційного конфлікту інтересів, вживати заходів щодо зовнішнього врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Відповідно до п. 3.6. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» перед початком роботи та в кінці робочого дня працівник зобов`язується розписуватися у журналі обліку робочого часу, який знаходиться у відповідному структурному підрозділі. У разі необхідності вирішення питань, що стосуються ДП «ДержавтотрансНДІпроект» за його межами або відсутності в особистих справах працівник зобов`язаний брати дозвіл у керівника структурного підрозділу та робити відповідний запис у журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах, який знаходиться у відповідному структурному підрозділі. Згідно з п. 1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» трудова дисципліна забезпечується створенням адміністрацією ДП «ДержавтотрансНДІпроект» необхідних організаційних та економічних умов для високопродуктивної праці, відповідним і свідомим ставленням працівників до роботи, а також заохоченнями за сумлінну працю. До працівників, які порушують трудову дисципліну, в необхідних випадках застосовуються заходи дисциплінарного впливу. Згідно п. 4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» працівник зобов`язаний: почати роботу відповідно до діючого режиму робочого дня; бути на робочому місці впродовж всього робочого дня за винятком: службових та місцевих відряджень, перебування на навчанні, перерв на відпочинок та харчування тощо. Відповідно до п. 7.1 та 7.5 посадової інструкції № ПІ-3.43-22-21.22 Позивач несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання функційних обов`язків, передбачених цією посадовою інструкцією та Положенням про ЦНД КТП та за порушення або невиконання Правил внутрішнього трудового розпорядку, Кодексу поведінки, Антикорупційної програми ДП «ДержавтотрансНДІпроект», вимог нормативно-правових актів, правил, інструкцій з питань охорони праці, цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, виробничої санітарії - особисто та у структурних підрозділах ЦНД КТП. Згідно з п. 6.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» працівник несе відповідальність за порушення трудової, технологічної та виробничої дисципліни, у тому числі за невиконання або неналежне виконання з власної вини покладених на нього трудових обов`язків, визначених трудовим договором, колективним договором, посадовою інструкцією та цими Правилами. Пунктом 6.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника Адміністрація ДП «ДержавтотрансНДІпроект» застосовує тільки один з таких заходів стягнення: а) догана; б) звільнення. Таким чином, Відповідач, встановивши порушення трудової дисципліни Позивачем, в наказі № 57-ВК від 14.05.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення», чітко зазначив, які саме норми порушив Позивач, чим підтверджується його винне невиконання та неналежне виконання своїх трудових обов`язків, що виявляється у його свідомих діях не виконувати те, що передбачено його посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект». Звертає увагу суду на те, що Відповідач не погоджується з наступними висновками Позивача щодо не врахування Відповідачем: строків застосування дисциплінарного стягнення, оскільки днем виявлення проступку є 09.05.2024 (подання на ім`я директора службової записки № СЗ-4.04-10/25/391), а днем вчинення проступку є 15.11.2023 (фіксація проступку за допомогою відео нагляду), то відповідно видання наказу 14.05.2024 свідчить про дотримання строків застосування до Позивача дисциплінарного стягнення, оскільки відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку; ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, оскільки Позивач чітко усвідомлював, що порушує Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект», коли 15.11.2023 був відсутній на роботі 4 год. 48 хв. без поважних причин, і таке усвідомлення впливає на ступінь тяжкості, який включає форму вини, тобто ставлення самого Позивача до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків та усвідомлення Позивачем своєї поведінки під час вчинення дисциплінарного проступку. Закон не вимагає, щоб порушення обов`язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути враховано тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 р. по справі № 754/4355/17, для накладення дисциплінарного стягнення цілком достатньо фіксації самого факту вчиненого працівником порушення трудової дисципліни. Зобов`язати Відповідача при оголошенні догани враховувати тяжкість проступку та інші обставини означало б позбавити Відповідача права застосовувати стягнення при наявності порушення. Основним критерієм віднесення причин відсутності Позивача на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого Позивача обставин, які повністю виключають його вину; обставин, за яких вчинено проступок, оскільки спірний наказ про накладення на Позивача дисциплінарного стягнення містить чітке формулювання суті і обставин проступку, допущеного Позивачем, у тому числі коли цей проступок мав місце, достатні дані про конкретні винні дії Позивача щодо порушення посадових обов`язків, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і оголошення йому догани. Деталізація обставин в спірному наказі, які Позивачу ставляться у провину, дає можливість суду оцінити наявність порушень посадових обов`язків, які є складовими трудової функції Позивача, тобто Відповідачем досліджено та встановлено всі обставини, при яких Позивачем було здійснено 15.11.2023 невиконання без поважних причин, покладених на нього трудових обов`язків відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» та своєї посадової інструкції; попередню роботу Позивача, оскільки в службовій записці від 10.05.2024 № СЗ-1.004/106 (реєстр. № 406 від 13.05.2024) директору ДП «ДержавтотрансНДІпроект» було рекомендовано вжити відносно Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, проте, враховуючи саме попередню роботу Позивача, було застосовано до нього менш суворе стягнення у вигляді оголошення догани. Також Відповідач не погоджується з твердженням Позивача, що спірний наказ від 14.05.2024 №57-ВК: не містить складу дисциплінарного проступку в діях або бездіяльності Позивача, оскільки Відповідачем чітко встановлено дії Позивача (відсутність на робочому місці протягом робочого часу 15.11.2023); яке саме порушення або неналежне виконання трудових обов`язків здійснив Позивач; встановлено вину Позивача; та досліджено наявність причинного зв`язку між діями Позивача (відсутність на робочому місці) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків (невиконання трудового обов`язку щодо дотримання діючого режиму робочого дня та відсутність відповідних записів в Журналі обліку робочого часу та Журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах);не містить чітких посилань на неналежність виконання чи невиконання Позивачем посадових обов`язків, оскільки в преамбулі наказу від 14.05.2024 № 57-ВК Відповідач чітко сформулював та описав, які саме норми були порушені Позивачем, а саме: п. 3.3 та п. 4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» (недотримання встановленого розпорядку робочого дня та неприбуття на робоче місце, не розпочато роботу відповідно до діючого режиму робочого дня, недотримано обов`язку бути на робочому місці впродовж всього робочого дня) та п. 4.15 розділу 4 «Функційні обов`язки» посадової інструкції №ПІ-3.43-22-21-22 (невиконання Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект»), тобто преамбула наказу від 14.05.2024 № 57-ВК якраз і містить чіткі посилання які посадові обов`язки не виконав Позивач; не містить посилання на вимогу Відповідача надати пояснення перед накладанням дисциплінарного стягнення на Позивача та не містить посилання на пояснення Позивача, оскільки службові (доповідні) записки, вимога (усна чи письмова) надати пояснення, усні чи письмові пояснення, акт про відмову надання пояснень є документальним підтвердженням дотримання Відповідачем процедури застосування дисциплінарного стягнення до Позивача відповідно до законодавства України та при оформлені наказу від 14.05.2024 № 57-ВК є підставами для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності. Проте, як зазначається у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2021 року у справі № 643/10816/17, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами; не містить посилання на акт про відсутність на роботі чи запізнення на роботу Позивача 15.11.2023, оскільки відсутність працівника може бути зафіксована, крім складання актів, і в інший спосіб, наприклад автоматизованою пропускною системою. Відповідно до Положення № 4.01-01-10 про організацію охорони, пропускного та внутрішньооб`єктового режимів в ДП «ДержавтотрансНДІпроект», затвердженого наказом від 04.11.2020 № 143 (додається) в ДП «ДержавтотрансНДІпроект» діє контрольно-пропускний режим, встановлено контрольно-пропускний пункт та обладнано пост охорони, який, крім іншого, оснащено двома турнікетами для входу та виходу працівників, системою відео нагляду та комплексом контролю й управління доступом до приміщень з використанням електронного ключа доступу з метою ідентифікації осіб (п.1.2.6, 1.2.7 та 3.5 цього Положення). Положенням про систему відеоспостереження в ДП «ДержавтотрансНДІпроект», затверджене директором 03.08.2021 (додається), відеоспостереження всередині будівлі проводиться відкрито з метою, крім іншого, об`єктивної фіксації подій в приміщенні та на території ДП «ДержавтотранснДІпроект», організації трудових відносин, фіксації та документування правопорушень. Згідно п. 3.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотранснДІпроект» перед початком роботи та в кінці робочого дня кожний працівник зобов`язаний розписуватися у журналі обліку робочого часу, який знаходиться у відповідному структурному підрозділі та користуватися посвідченням (перепусткою) при вході та виході через пункт пропуску. У разі необхідності вирішення питань, що стосуються ДП «ДержавтотранснДІпроект» за його межами або відсутності в особистих справах працівник зобов`язаний брати дозвіл у керівника структурного підрозділу та робити відповідний запис у журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах. Отже, фіксацією факту порушення трудової дисципліни Позивачем є відомості з системи відео нагляду на контрольно-пропускному пункті ДП «ДержавтотранснДІпроект», де чітко можна бачити дату, час входу в приміщення ДП «ДержавтотранснДІпроект» та час виходу з приміщення та відсутністю відповідних записів в журналі обліку робочого часу та журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах, які є доказом відсутності 15.11.2023 на робочому місці Позивача та доказом того, що перебування Позивача в цей день було поза приміщенням ДП «ДержавтотранснДІпроект», де він відповідно до трудових обов`язків повинен виконувати доручену йому роботу; не враховує тривалості оголошеної повітряної тривоги за 15.11.2023, оскільки Позивач не виконав розпорядження директора ДП «ДержавтотранснДІпроект» від 14.06.2022 №02/р «Про порядок дій працівників ДП «ДержавтотранснДІпроект» за сигналом «Повітряна тривога» (додається), а саме, як працівник ДП «ДержавтотранснДІпроект», повинен у разі отримання сигналу «Повітряна тривога» швидко пройти до станції метро «Берестейська» КП «Київський метрополітен», а після завершення небезпеки і отримання сигналу про відміну повітряної тривоги, вийти з укриття та повернутися до виконання посадових обов`язків. Так, дійсно 15.11.2023 року у місті Києві було оголошено повітряну тривогу о 12 год. 05 хв., а закінчення повітряної тривоги оголошено о 14 год. 16 хв., проте, з роздруківок з системи відео нагляду чітко вбачається, що Позивач залишив приміщення ДП «ДержавтотранснДІпроект» відразу після оголошення повітряної тривоги, а повернувся на робоче місце о 15 год. 55 хв., тобто через 1 год. 39 хв. після закінчення оголошеної повітряної тривоги. При цьому, Позивач не зробив запис щодо своєї відсутності протягом 1 год. 39 хв. на робочому місці після закінчення повітряної тривоги в Журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах; містить посилання на Акт про відмову в наданні пояснень від 10.05.2024, який Позивач вважає неправдивим документом, і не може використовуватися як доказ ненадання пояснень Позивачем, оскільки, по-перше, Позивачем не надано жодного доказу, який би підтвердив неправдивість цього документу, якими критеріями оцінював Позивач таку неправдивість та не надав жодного доказу чому цей акт не може бути використаний як доказ ненадання пояснень Позивачем, а, по-друге, цей акт є документом, який складається у випадку, коли працівник відмовляється надати письмові пояснення щодо своєї відсутності на роботі без поважних причин, відображає факт відмови працівника від виконання своїх трудових обов`язків у відношенні до надання пояснень та відповідно складений посадовими особами Відповідача, які згідно своїх посадових обов`язків повністю відповідають за його достовірність. Таким чином, твердження Позивача про те, що Відповідач не дотримався порядку застосування дисциплінарного стягнення та незаконно застосував до нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани є абсолютно суб`єктивним, його власною особистою думкою, що не підтверджено жодним належним доказом, натомість Відповідач довів, що факт порушення Позивачем трудової дисципліни Відповідачем встановлено та підтверджено належними доказами, з посиланням на конкретні норми внутрішньо-розпорядчих документів Відповідача, на підставі яких і було видано наказ від 14.05.2024 № 57-ВК та застосовано до Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, з яким Позивач був належним чином ознайомлений, про що свідчить його підпис. Щодо обліку робочого часу Позивача за 15.11.2023. Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» на роботодавця покладено обов`язок забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці. Облік виконуваної працівником роботи неможливий без обліку відпрацьованого працівником робочого часу і для цього застосовують табель обліку використання робочого часу, форма якого затверджена наказом Держкомстату від 05.12.2008 № 489. Табель обліку робочого часу є підставою для нарахування заробітної плати працівникам, які перебувають у трудових відносинах з організацією та потрібен для обліку використання робочого часу працівника, а також для контролю за дотриманням установленого режиму роботи та отримання інформації про відпрацьований час. Проте, чинним законодавством не заборонено до табеля обліку робочого часу для перерахунку виплачених сум робити коригування. В такому випадку, виходячи з поважності причин та встановлення факту відсутності на робочому місці працівника, коригування оформлюються коригуючим табелем, в який вносяться всі корективи тільки на того працівника, у якого відбулися зміни щодо обліку робочого часу. Отже, Відповідач, встановивши факт відсутності на робочому місці Позивача протягом робочого дня 15.11.2023, оформив належним чином коригуючий табель (дата заповнення 14.05.2024) (додається) для достовірного обліку виконуваної Позивачем роботи. Щодо твердження Позивача про те, що притягуючи його до відповідальності, Відповідачем не враховано відсутність його на робочому місці незначний час по поважній причині з дозволу керівника. Звертає увагу суду на те, що Позивач в своїй позовній заяві не заперечує факт відсутності на робочому місці 15.11.2023. Станом на 14.05.2024 (дату складання та оголошення догани) Позивач не надав доказів відсутності на робочому місці 15.11.2023 з поважних причин. При цьому до позовної заяви Позивач додає консультаційне заключения видане 29.04.2024 ТОВ «Родинне джерело», де прописано, що «...15.11.2023 року проводилась процедура в умовах операційної, що потребувало присутності пацієнтів ( [PERSON] (Позивач) та [PERSON] ) і спостереження протягом дня». Це консультаційне заключения Відповідач просить не брати до уваги як доказ поважності причин відсутності на робочому місці, оскільки в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва знаходиться справа №760/10933/24, до якої, так само як і до цієї позовної заяви, було додано Позивачем, як доказ, одне і теж консультаційне заключения від одного і того ж медичного закладу (ТОВ «Родинне джерело») за однією і тією ж самою датою видачі (29.04.2024), одним і тим самим лікарем ( Стрелко Г.В. ), але з різною інформацією, а саме описом клінічних даних (очевидно, що інформація за 15.11.2023 дописана навмисно) та станом на 29.04.2024 вказаний різний термін вагітності (26-27 тижнів та 28-29 тижнів) (докази додаються). Хоча, чинне законодавство не містить переліку причин відсутності на роботі, які слід вважати поважними, про те у кожному окремому випадку їх наявність або відсутність визначає безпосередньо роботодавець. Оцінка таких причин на предмет поважності повинна виходити з того, що ці причини мають бути істотними, тобто такими, які перешкоджають явці на роботу і не можуть бути усунені самим працівником. Кожна з таких причин має бути належним чином підтверджена працівником. Позивач станом на 14.05.2024 (дату складання та оголошення догани) такого підтвердження не надав. Крім того, до цієї позовної заяви Позивачем додано лист від його безпосереднього керівника [PERSON] , яка займає посаду начальника центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем ДП «ДержавтотрансНДІпроект» про те, що Позивач був відсутній 15.11.2023 на робочому місці за її безпосереднім дозволом. Цей лист Відповідач просить суд не брати до уваги, оскільки, по-перше, [PERSON] , як посадова особа Відповідача, не підтвердила свої повноваження відповідною довіреністю щодо написання такого листа від імені ДП «ДержавтотрансНДІпроект», тому що відповідно до п. 4.14 посадової інструкції №ПІ-3.43-22- 21.15 (додається) начальник центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем за дорученням директора представляє інтереси ДП «ДержавтотрансНДІпроект» в державних органах, установах, організаціях, незалежно від організаційно-правової форми, з питань, що входять до його компетентності, а по-друге, лист оформлений без дати та не на офіційному бланку Відповідача, що свідчить про те, що [PERSON] перевищила свої повноваження відповідно до своєї посадової інструкції. Таким чином, посилання Позивача на зазначені вище документи, як на докази підтвердження відсутності його на робочому місці 15.11.2023 з поважних причин, Відповідач вважає некоректними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Спростування порушення ч. 1 ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», статті 2-1 КЗпП України. Щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою. Твердження Позивача, що наказ № 57-ВК від 14.05.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення» порушує норми антикорупційного законодавства, нічим не обґрунтоване. 31.03.2023, зі слів Позивача, [PERSON] звернувся до НАЗК з повідомленням про корупцію, яке було отримано НАЗК та зареєстровано за №ПК/455/0-23 (згідно додатків до позовної заяви [PERSON] ). При цьому, про факт звернення Позивача до НАЗК Відповідачу нічого не було відомо. До Відповідача на жоден канал повідомлень про корупційні або пов`язані з корупцією правопорушень, повідомлень від Позивача не надходило. Лише 19.07.2023 Позивач вперше повідомив службовою запискою №СЗ-1.003-12/523 Відповідача (додається), що він є викривачем в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», при цьому не надавши жодного документу щодо підтвердження свого статусу викривача, тобто його слова не були підкріплені жодними доказами. 20.07.2023 та 18.08.2023 Відповідач звертався до НАЗК з ініціативними листами (додаються) з проханням підтвердити або спростувати наявність статусу викривача у Позивача, але НАЗК надало відповідь, що згідно з п.2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1502-ІХ до початку роботи єдиного порталу повідомлень викривачів, підтвердження або не підтвердження статусу викривача здійснюється суб`єктом розгляду повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» протягом не більше десяти робочих днів з дня надходження обґрунтованої письмової вимоги саме особи, яка подала таке повідомлення. Тому Відповідач підтвердження наявності статусу викривача у Позивача не отримав. Посилання Позивача на розгляд судової справи №760/19523/23 (серпень 2023 - квітень 2024) і є тому підтвердженням, оскільки в рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2024 року (головуючий суддя Коробенко С.В.) жодного слова стосовно статусу Позивача як викривача, стосовно порушення прав Позивача як викривача, не зазначено, судом не було встановлено такий статус. Твердження Позивача, що, повідомляючи про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, і відповідно до ч. 1 статті 53-3 Закону [PERSON] набув прав викривача з моменту такого повідомлення, нічим не підтверджені, оскільки Закон України «Про запобігання корупції» визначає етапи та строки інформування викривача установою щодо повідомлення про корупцію: Особі, яка здійснила повідомлення, надається детальна письмова інформація про результати попередньої перевірки у 3-денний строк з дня завершення цієї перевірки ( ч. 3 ст. 53-2 Закону); Повідомлення про відсутність повноважень для розгляду повідомлення про корупцію та роз`яснення, яка установа уповноважена на проведення перевірки або розслідування відповідної інформації, у 3-денний строк без проведення попередньої перевірки (ч. 3 ст. 53- 2 Закону); Повідомлення про продовження за рішенням керівника установи строку внутрішньої (службової) перевірки або розслідування до 45 днів (ч.3 ст. 53-2 Закону). Закон не встановлює строку для інформування викривача про це, проте таке інформування доцільно здійснювати у 3-денний строк з дня ухвалення відповідного рішення. Тобто, починаючи з 31.03.2023 року (день повідомлення Позивача до НАЗК) на дату застосування до Позивача дисциплінарного стягнення, станом на 14.05.2024 року (більше ніж через рік), повідомлення Позивача до НАЗК пройшло всі вищезазначені етапи та Позивач був поінформований про результати перевірки його повідомлення. Жодного офіційного документу на підтвердження отримання Позивачем статусу викривача, жодного протоколу про правопорушення, пов`язане з корупцією або припису, виданого уповноваженим органом, до ДП «ДержавтотрансНДІпроект» не надходило, тобто таких документів не існує. Таким чином, виданий 14.05.2024 Наказ ДП «ДержавтотрансНДІпроект» №57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення» щодо Позивача ніяким чином не пов`язаний з його повідомленням про правопорушення, пов`язаним з корупцією до НАЗК та не є застосуванням негативного наслідку до нього. Якщо Позивач і повідомив про правопорушення, пов`язане з корупцією, це не дає йому право порушувати правила внутрішнього трудового розпорядку та Кодекс поведінки та етичних норм для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект». Позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження наявності статусу викривача. В додатках до позовної заяви наявний лише скріншот з сайту НАЗК про успішне надсилання повідомлення, який сам по собі не є електронним доказом. Завіряння скріншоту для суду, який роздрукований на папері, передбачено Національним стандартом ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» і складається з: слова «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати посвідчення копії, чого Відповідачем зроблено не було. Згідно ч. 4 статті 100 ЦПК України, Позивач, надаючи до суду копію електронного доказу (скріншоту з сайту НАЗК), мав зазначити про наявність в нього або іншої особи оригіналу електронного доказу, чого зроблено не було. Оскільки оригінал електроного доказу не подано, Відповідач ставить під сумнів відповідність поданої Позивачем паперової копії оригіналу, і, відповідно ч. 5 статті 100 ЦПК України, просить суд такий доказ не брати до уваги. Відповідач звертає увагу суду на те, що твердження Позивача про те, що Відповідач після отримання інформації про статус Позивача як викривача, видає наказ від 19.07.2023 року № 85- ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», який визнано протиправним та скасовано рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24.04.2024 у справі № 760/19523/23 є передчасним, оскільки: 1) 05.06.2024 Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24.04.2024 (доказ - перша сторінка апеляційної скарги з відміткою Київського апеляційного суду про прийняття - додається); 2) рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24.04.2024 не набрало законної сили та жодного слова про підтверджений статус викривача не містить. Відповідно до ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Отже, Позивач передчасно прийшов до висновку, що наказ від 19.07.2023 року № 85-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення» є протиправним та скасований за рішенням суду, оскільки судовий розгляд ще триває та станом на дату подання позовної заяви у цій справі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24.04.2024 у справі № 760/19523/23 не набрало законної сили. Зі змісту наказу, який оскаржує Позивач, вбачається, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення відносно Позивача стало неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: запізнення на роботу та самовільне залишення робочого місця протягом робочого дня та відсутність записів у журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах, що є неналежним виконанням Позивачем своїх посадових обов`язків відповідно до посадової інструкції та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект». Догана, на відміну від інших видів дисциплінарного стягнення, зокрема звільнення, є найбільш універсальною і може застосовуватися до будь-якої категорії працівників. Догану застосовують і до тих працівників, на яких поширюються статути, положення та інші акти законодавства про дисциплінарну відповідальність працівника. Догана може застосовуватися за будь-який вчинений дисциплінарний проступок, навіть коли за такий проступок законодавство надає роботодавцеві право застосувати до працівника більш суворе дисциплінарне стягнення, зокрема: дисциплінарне звільнення. Таким чином Відповідач вважає Наказ №57-ВК від 14.05.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким оголошено догану Позивачу за порушення трудової дисципліни, законним та обґрунтованим, який виданий з дотриманням процедури щодо застосування дисциплінарного стягнення відповідно до чинного законодавства України. Відповідач вважає, що позовна заява Позивача є безпідставною та необґрунтованою, обставини, на які Позивач посилається в позовній заяві - недоведеними, твердження - неправдивими та спотвореними, які ґрунтуються на особистій суб`єктивній думці Позивача, які спростовується доводами, аргументами та доказами Відповідача, які додані до цього відзиву. На підставі наведеного просив відмовити повністю в задоволенні позовної заяви [PERSON] до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення. Крім того, 23 серпня 2024 року від представника відповідача подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 04 вересня 2024 року від представника позивача Шумської Н.І. через «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована наступним. Щодо пункту 1 відзиву (стор. 5) Відповідач зазначає, що 09.05.2024 є днем виявлення проступку Позивача, який вчинено 15.11.2023, а тому Відповідачем дотримано строки застосування дисциплінарного стягнення. Позивач заперечує з огляду на таке. У позовній заяві вже зазначено про те, що службова записка в.о. начальника УКСІБ [PERSON] від 09.05.2024 №СЗ-4.05-10/28/391, службова записка в.о. заступника директора з виробничої діяльності, начальника ЦНД БТ [PERSON] від 13.05.2024 №СЗ-1.004/106/406 не є актами про відсутність чи запізнення на роботу Позивача та в яких не доведено вину та дисциплінарний проступок Позивача. Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. У таких документах обов`язково вказується не тільки дата, а й конкретний час відсутності працівника. При цьому 15.11.2023 жодного документу Відповідачем не складалося. Враховуючи вищевикладене, Відповідачем порушено законодавство про працю, не доведено законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, не надано документу складеного 15.11.2023 про відсутність Позивача на роботі. У позовній заяві зазначено, що 15.11.2023 року Позивач був на робочому місці, крім періоду часу повітряної тривоги та відвідування медичного закладу з дозволу свого безпосереднього керівника. Позивач у позовній заяві доводить поважність відсутності на робочому місці деякий час з дозволу свого безпосереднього керівника. Інформація, про відсутність Позивача на роботі 4 год. 48 хв. без поважних причин 15.11.2023, є недостовірною, неправдивою і неперевіреною Відповідачем. Враховуючи вищевикладене, Відповідач не довів та не надав доказів відсутності позивача на роботі без поважних причин. Щодо пункту 1 відзиву (стор. 6) Відповідач зазначає, що ним встановлено і досліджено всі обставини, при яких Позивачем 15.11.2023 було здійснено невиконання без поважних причин, покладених на нього трудових обов`язків, чітко встановлено неналежне виконання позивачем трудових обов`язків. Позивач заперечує з огляду на таке. Як вже зазначено у позовній заяві з посиланням на норми законодавства та правові висновки Верховного Суду, дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. При цьому у Відповідача відсутній будь-який документ, що підтверджував би невиконання Позивачем своїх трудових обов`язків. Відповідно до статті 81 ЦПК України на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Враховуючи вищевикладене, Відповідачем порушено законодавство про працю, не доведено законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, не надано документу, що підтверджував би невиконання Позивачем своїх трудових обов`язків. Щодо пункту 1 відзиву (стор. 6) Відповідач зазначає, що враховуючи попередню роботу Позивача було застосовано до нього менш суворе стягнення у вигляді оголошення догани. Позивач заперечує з огляду на таке. Наказ від 14.05.2024 № 57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення» не містить жодної інформації про попередню роботу Позивача та до наказу не додано жодного документу, що Відповідач при виданні наказу врахував попередню роботу Позивача. Відповідно до статті 81 ЦПК України на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Враховуючи вищевикладене, Відповідачем порушено законодавство про працю, не доведено законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, не надано документу, що підтверджує врахування попередньої роботи Позивача. Щодо пункту 1 відзиву (стор. 6) Відповідач зазначає, що усна вимога надати пояснення є документальним підтвердженням дотримання Відповідачем процедури застосування дисциплінарного стягнення до Позивача. Позивач заперечує з огляду на таке. Як вже зазначено у позовній заяві з посиланням на норми законодавства та правові висновки Верховного Суду, Відповідач не вимагав від Позивача отримання пояснень, не має жодних доказів дотримання Відповідачем вимоги згідно частини першої статті 149 КЗпП України. Позивач не відмовлявся від надання пояснень, і відповідної вимоги від Відповідача про надання пояснень не отримував. Акт про відмову в наданні пояснень заступником начальника ЦНД КТП [PERSON] від 10.05.2024 є неправдивим документом, і не може використовуватися як доказ ненадання пояснень Позивачем. Відповідно до вимог статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Повноваження щодо призначення на посади, звільнення з посади, заохочення і накладення дисциплінарних стягнень Позивача належать до повноважень директора ДП «ДержавтотрансНДІпроект», який не дотримався обов`язку встановленого статтею 149 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене, Відповідачем порушено законодавство про працю, не доведено законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, не надано документу про вимогу надати пояснення перед накладенням на Позивача дисциплінарного стягнення, надано до суду доказ (акт про відмову), який є недостовірним та неналежним. Щодо пункту 1 відзиву (стор. 6) Відповідач зазначає, що відсутність працівника, крім складання актів, може бути зафіксована і в інший спосіб, наприклад автоматизованою пропускною системою. Позивач заперечує з огляду на таке. Як вже зазначено у позовній заяві з посиланням на норми законодавства та правову позицію Верховного Суду Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. У таких документах обов`язково вказується не тільки дата, а й конкретний час відсутності працівника. При цьому 15.11.2023 жодного документу Відповідачем не складалося. Враховуючи вищевикладене, Відповідач не довів вчинення Позивачем дисциплінарного проступку та не надав документу складеного 15.11.2023 про фіксацію відсутності Позивача на роботі. Щодо пункту 1 відзиву (стор. 7) та Доказу №10 Відповідач зазначає, що 15.11.2023 у Журналі обліку робочого часу відсутні записи щодо Позивача. ПЗ огляду на наданий Доказ № 10 «Журнал обліку робочого часу (начальників центрів)-2023 р.» у позиції « [PERSON] » наявні підписи у клітинках початку і закінчення роботи на дату 15.11.2023. Тому, доводи Відповідача не відповідають обставинам справи. Щодо пункту 1 відзиву (стор. 7) та Доказу №15 Відповідач зазначає, що факт порушення трудової дисципліни Позивачем зафіксовано на систему відеонагляду на контрольно-пропускному пункті та надає Додаток №15 до Відзиву, на якому зафіксовано фото Позивача та вхід/вихід з приміщення підприємства 15.11.2023. Позивач заперечує з огляду на таке. Не заперечуючи у позовній заяві сам факт входу/виходу з приміщення підприємства з поважних причин та з дозволу керівника, Позивач вважає що надання до суду роздруківок з камер відеоспостереження із його зображенням без його згоди, є порушенням законодавства про захист персональних даних, в тому числі порушення порядку захисту персональних даних та порушення прав суб`єкта персональних даних - [PERSON] . У зв`язку з цим, Позивачем 30.08.2024 вх. № С-320803/24 подано Скаргу до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (копія додається) про порушення директором державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» [PERSON] законодавства про захист персональних даних, порядку захисту персональних даних та права Позивача як суб`єкта персональних даних, а саме поширення персональних даних Позивача без його згоди, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною четвертою статті 188-39 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, Відповідач не довів та не надав доказів вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, при цьому надав недопустимий доказ, порушивши при цьому законодавство про захист персональних даних. Щодо пункту 1 відзиву (стор. 7) Відповідач зазначає, що Позивач не виконав розпорядження ДП «ДержавтотрансНДІпроект» від 14.06.2022 № 02/Р «Про порядок дій працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» за сигналом «Повітряна тривога» де зазначено, що працівник у разі отримання сигналу «Повітряна тривога» повинен швидко пройти до станції метро «Берестейська». Позивач заперечує з огляду на таке. Згідно Розпорядження ДП «ДержавтотрансНДІпроект» від 14.06.2022 № 02/Р «Про порядок дій працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» за сигналом «Повітряна тривога» працівників ЗОБОВ`ЯЗАНО у разі отримання сигналу «Повітряна тривога» «швидко без паніки пройти до станції метро «Берестейська…». Позивач дотримався розпорядження та вийшов без паніки в укриття. Після закінчення повітряної тривоги Позивач, з метою економії часу, з дозволу безпосереднього керівника та з поважних причин, відбув до медичного закладу, про що зазначено у позовній заяві та про що додано відповідні докази. Щодо незроблення Позивачем запису у Журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах, Позивач зазначає, що оголошена у місті Києві «Повітряна тривога» та зобов`язання працівників «швидко без паніки пройти до станції метро «Берестейська…», унеможливило зробити Позивачем такий запис. Враховуючи вищевикладене, Відповідачем не надано доказів вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, не доведено законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення. Щодо пункту 1 відзиву (стор. 7) Відповідач зазначає, що Позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив неправдивість акту про відмову у наданні пояснень від 10.05.2024. Позивач заперечує з огляду на таке. Відповідно до статті 81 ЦПК України на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Враховуючи вищевикладене, Відповідач не довів та не надав доказів вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, при цьому надав Акт про відмову в наданні пояснень заступником начальника ЦНД КТП [PERSON] від 10.05.2024, який є недостовірним, неналежним і недопустимим доказом. Щодо пункту 2 відзиву (стор. 8) Відповідач зазначає, що встановивши факт відсутності на робочому місці Позивача протягом робочого дня 15.11.2023, оформив належним чином коригуючий табель (дата заповнення 14.05.2024) для достовірного обліку виконуваної Позивачем роботи. Додаток № 20 до відзиву. Позивач заперечує з огляду на таке. Адвокатський запит адвоката Шумської Н.І. від 16.05.2024 № 4-16/05/24 містив прохання до Відповідача надати табель обліку робочого часу Позивача за листопад 2023 року. У відповідь на адвокатський запит Відповідач листом від 27.05.2024 №3.47-05/2279 надав табель обліку робочого часу за листопад 2023 року, складений 30.11.2023 (копії додані до позовної заяви), згідно якого Позивач 15.11.2023 року перебував на роботі (8 - 15 годин). Отже, станом на 27.05.2024 р. Відповідач не коригував табель обліку робочого часу, а наданий суду коригуючий табель від 14.05.2024 в дійсності у цей день не складався і є недостовірним. Крім того, Відповідач, в іншій судовій справі № 760/10933/24 повідомив суду, що 04.03.2024 виготовив коригуючий табель за листопад 2023 року щодо Позивача (додаток 21 до відзиву у судовій справі № 760/10933/24), відповідно до якого вказано звітний період листопад 2024 року, який ще не настав, та у якому Позивач 15.11.2023 року перебував на роботі (8 - 15 годин). Позивач додає до цієї Відповіді на Відзив три табелі обліку робочого часу за листопад 2023 року. Тому, вбачається що коригуючий табель обліку робочого часу щодо Позивача (Додаток № 20 до Відзиву) є фіктивним та таким, що виготовлений Відповідачем навмисно для даної справи і введення в оману суд. Таким чином, доказ - Додаток № 20, доданий Відповідачем до відзиву є недостовірним, неналежним, недопустимим. Відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Облік виконуваної роботи неможливий без обліку відпрацьованого робочого часу. Для цього використовують табель обліку використання робочого часу. Наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» з метою подальшого вдосконалення державних статистичних спостережень підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, затверджено та введено в дію з 1 січня 2009 року типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, зокрема № П-5 «Табель обліку використання робочого часу». У табелі обліку використання робочого часу (типова форма №П-5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в т.ч. надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи. Відповідно до роз`яснень Держкомстату, викладених у листі від 12.01.2012 р. № 9/4-10/9 «Щодо заповнення табеля обліку використання робочого часу» зазначається, що «Типові форми первинного обліку, затверджені наказом Держкомстату від 05.12.2008 р. № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці» (копія листа Держкомстату додається). Табель відкривають щомісяця та заповнюють щодня на працівників структурного підрозділу, зазначаючи (невідпрацьованих) годин. Відмітки в табелі про фактично відпрацьований час, причини неявок на роботу, роботу в надурочний час, скорочену тривалість робочого часу чи інші відхилення від нормальних умов роботи роблять лише на підставі належним чином оформлених документів щодо обліку особового складу. Це можуть бути накази про відрядження, надання відпустки, листки непрацездатності тощо. Для відображення використаного робочого часу за кожен день у табелі відведено два рядки: верхній - для запису кількості відпрацьованих або невідпрацьованих годин за відповідними видами витрат робочого часу; нижній - для відмітки умовних позначень видів витрат робочого часу (надурочний, нічні години, робота у вихідні та святкові дні, відпустки, тимчасова непрацездатність, прогули, простої тощо). Табель ведеться протягом місяця, а наприкінці цього періоду в ньому підбивають підсумки щодо кількості годин, відпрацьованих кожним співробітником. Згідно зі статтею 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше ніж два рази на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Відповідно, табель заповнюється двічі на місяць: за першу половину місяця - для нарахування авансових платежів; за весь місяць - для розрахунку заробітної плати за місяць. Наприкінці місяця в табелі підраховують загальну кількість відпрацьованих днів і днів неявок на роботу. Якщо табель заповнено і передано до бухгалтерії для розрахунку заробітної плати, виправлення в ньому вже не можна зробити. Усі правки в табелі обліку необхідно вносити тільки на підставі підтвердних документів. Коригування даних табелю обліку здійснюється в поточному місяці, вказуючи період, за який їх коригують. Виправні дані слід вносити до окремого коригуючого табеля. Враховуючи вищевикладене, Відповідач не довів та не надав доказів вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, при цьому надав недостовірні, неналежні, недопустимі докази. Щодо пункту 3 відзиву (стор. 8) Відповідач зазначає, що станом на 14.05.2024 (дата складання та оголошення догани) Позивач не надав доказів відсутності на робочому місці. Позивач заперечує з огляду на таке. Як вже зазначено у позовній заяві, Відповідач не вимагав від Позивача отримання пояснень, не має жодних доказів дотримання Відповідачем вимоги згідно частини першої статті 149 КЗпП України. Позивач не відмовлявся від надання пояснень, і відповідної вимоги від Відповідача про надання пояснень не отримував. Акт про відмову в наданні пояснень заступником начальника ЦНД КТП [PERSON] від 10.05.2024 є неправдивим документом, і не може використовуватися як доказ ненадання пояснень Позивачем. Відповідно до вимог статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Повноваження щодо призначення на посади, звільнення з посади, заохочення і накладення дисциплінарних стягнень Позивача належить до повноважень директора ДП «ДержавтотрансНДІпроект», який не дотримався обов`язку встановленого статтею 149 КЗпП України. Отже, Відповідачем порушено законодавство про працю, не доведено законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, а також надано до суду доказ (акт про відмову), який є недостовірним та неналежним. Щодо пункту 3 відзиву (стор. 8) Відповідач зазначає, що до позовної заяви Позивач додає консультаційне заключення видане 29.04.2024 ТОВ «Родинне джерело» та просить не брати його до уваги як доказ причин відсутності на робочому місці, оскільки в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва знаходиться справа № 760/10933/24, до якої надано як доках консультаційне заключення ТОВ «Родинне джерело» з тією самою датою та з різною інформацією. Позивач на 14.05.2024 такого підтвердження не надав. Позивач заперечує з огляду на таке. Консультаційне заключення Медичного центру «Айвімед» ТОВ «Родинне джерело» від 29.04.2024 р., в якому зазначається «Клінічні дані: з чоловіком [PERSON] , [INFO] ….15.11.23 року проводилась процедура в умовах операційної, що потребувало присутності пацієнтів і спостереження протягом дня», Позивач за своїм зверненням отримував повторно, оскільки у справі № 760/10933/24 мова йде про відвідування [PERSON] медичного закладу в інші дати листопада 2023 року - 06.11.2023 по 10.11.2023. У даній судовій справі мова йде про іншу дату листопада - 15.11.2024. База даних медичного центру містить інформацію щодо пацієнтів, в тому числі дати відвідування. Пацієнт медичного центру може у будь-який час звернутися за інформацією щодо його відвідування і йому буде надано відповідне консультаційне заключення. Повтор дати видачі заключення не впливає на відвідування Позивачем медичного центру. До і після 15.11.2024 Позивач теж неодноразово відвідував цей медичний центр. Також зазначаємо, що Позивач не надавав до 14.05.2024 цього медичного заключення, оскільки Відповідач не запитував у нього цієї інформації згідно статті 149 КЗпП України. Щодо пункту 3 відзиву (стор. 8) Відповідач зазначає, що Позивачем додано до позовної заяви лист від безпосереднього керівника [PERSON] про те, що Позивач був відсутній на роботі деякий час 15.11.2023 за її безпосереднім дозволом. При цьому Відповідач вважає, що даний лист мав бути оформлений на офіційному бланку підприємства і [PERSON] не підтвердила свої повноваження щодо написання цього листа. Позивач заперечує з огляду на таке. Відповідач не надав жодних доказів щодо надання права [PERSON] підписувати листи на бланку підприємства. У даному випадку [PERSON] як безпосередній керівник Позивача свідчить суду інформацію про те, що Позивач самовільно ніколи не залишає робоче місце і 15.11.2023 з поважних причин і за її дозволу був деякий час відсутній. При цьому, Відповідач перед накладенням дисциплінарного стягнення на Позивача, не запитував інформації по суті питання у безпосереднього керівника Позивача. Тому [PERSON] з метою припинення свавілля та порушення норм законодавства про працю на підприємстві у своєму листі свідчить суду дійсні обставини справи. Дану інформацію [PERSON] як свідок може також підтвердити суду усно. Враховуючи вищевикладене Відповідач не довів та не надав доказів вчинення Позивачем дисциплінарного проступку. Щодо пункту 3 відзиву (стор. 9) Відповідач зазначає , що подані Позивачем докази відсутності на робочому місці з поважних причин некоректними. Позивач повідомляє, що ЦПК України визначає належність, допустимість, достовірність і достатність доказів. При цьому ЦПК України не містить норм про коректність доказів. Тому, доводи Відповідача не відповідають обставинам справи. Щодо пункту 4 відзиву (стор. 9-10) Відповідач зазначає, що «31.03.2023, зі слів Позивача, [PERSON] звернувся до НАЗК з повідомленням про корупцію, яке було отримано НАЗК та зареєстровано за №ПК/455/0-23. При цьому про факт звернення Позивача до НАЗК Відповідачу не було відомо.». При цьому, Відповідач зазначає, «лише 19.07.2023 Позивач вперше повідомив службовою запискою…., що він є викривачем…». Позивач заперечує з огляду на таке. Інформація про звернення Позивача із повідомленням до НАЗК, Відповідачу відома задовго до видання наказу від 14.05.2024 № 57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», зокрема, ще під час розгляду судової справи № 760/19523/23 (серпень 2023 - квітень 2024) у Відповідача були усі копії звернень Позивача до НАЗК та до Мінінфраструктури про правопорушення пов`язані з корупцією. Отже, інформація Відповідача про те, що останньому не було відомо про факт звернення Позивача до НАЗК є недостовірною та вводить суд в оману. Наказ № 57-ВК виданий у період коли Відповідач мав повну інформацію про звернення Позивача до НАЗК, та є таким, що порушує норми антикорупційного законодавства. Щодо пункту 4 відзиву (стор. 9-10) Відповідач зазначає, що на жоден канал Відповідача повідомлень про корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення від Позивача не надходило. Позивач 19.07.2023 не надав жодного документу щодо підтвердження свого статусу викривача. Тому Відповідач підтвердження наявності статусу викривача не отримав. Позивач заперечує з огляду на таке. Закон України «Про запобігання корупції» не встановлює обов`язку повідомляти про корупційні чи пов`язані з корупцією правопорушення лише на канали роботодавця. Позивач звернувся до НАЗК та до Мінінфраструктури з повідомленнями про правопорушення, пов`язані з корупцією, вчинені посадовою особою - директором ДП «ДержавтотрансНДІпроект» [PERSON]. Закон України «Про запобігання корупції» не встановлює обов`язку для працівника, який повідомив про корупційне чи пов`язане з корупцією правопорушення, надавати роботодавцю документ про підтвердження статусу викривача. Тому, доводи Відповідача не відповідають обставинам справи. Щодо пункту 4 відзиву (стор. 10) Відповідач зазначає, що посилання Позивача на розгляд судової справи №760/19523/23 є тому підтвердженням…жодного слова стосовно статусу Позивача як викривача, стосовно порушення прав Позивача як викривача, не зазначено, судом не було встановлено такий статус. Позивач заперечує з огляду на таке. У позовній заяві, справа №760/19523/23 Позивач просив скасувати та визнати незаконним по особовому складу від 19.07.2023 № 85-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення». Даний наказ визнано протиправним та скасовано рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24.04.2024 справа № 760/19523/23. Ні у позовній заяві щодо скасування догани першої, ні у позовних заявах про скасування другої і третьої догани Позивач не просив суд встановити йому статус викривача в розумінні Закону України «Про запобігання корупції». Як вже зазначалося у позовній заяві із посиланням на законодавство та правові висновки Верховного Суду, викривач набуває такого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата. Перелічені у позовній заяві накази про застосування до Позивача дисциплінарних стягнень та відповідні номери судових справ є підтвердженням застосування до Позивача негативних заходів впливу всупереч частині першій статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», статті 2-1 КЗпП України. Крім того, твердження Відповідача, що у судовій справі відсутня інформація про статус викривача не відповідає дійсності, оскільки Солом`янський районний суд міста Києва у своєму рішенні від 24.04.2024 зазначає таке: «Судом також встановлено, що Позивач звертався з повідомленням від викривача до НАЗК 31.03.2023 та із заявою до Мінінфраструктури 03.04.2023 про перевищення директором державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний та проектний інститут» [PERSON] своїх службових повноважень. Мінінфраструктури наказом від 22 вересня 2023 р. № 850 «Про проведення службового розслідування» утворено Комісію, яка скала Акт службового розслідування стосовно директора державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний та проектний інститут» [PERSON]. від 20.11.2023.» Тому, доводи Відповідача не відповідають обставинам справи. Щодо пункту 4 відзиву (стор. 10) Відповідач зазначає , що починаючи з 31.03.2023 року (день повідомлення Позивача до НАЗК) на дату застосування до Позивача дисциплінарного стягнення, станом на 14.05.2024 року (більше ніж через рік), повідомлення пройшло всі етапи та позивач був поінформований про результати перевірки його повідомлення. Жодного офіційного документа на підтвердження отримання Позивачем статусу викривача, жодного протоколу про правопорушення, пов`язане з корупцією або припису, виданого уповноваженим органом, до ДП «ДержавтотрансНДІпроект» не надходило, тобто таких документів не існує. Позивач заперечує з огляду на таке. Листи НАЗК від 28.07.2023 та від 25.09.2023 (додатки № 27, № 29 до Відзиву), який скерований Відповідачу, вказують на те, що «відповідно до ч.1 ст.53-3 Закону права викривача виникають з моменту повідомлення інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону.» Крім того, Закон України «Про запобігання корупції» не встановлює обов`язку для працівника, який повідомив про корупційне чи пов`язане з корупцією правопорушення, надавати роботодавцю документ про підтвердження статусу викривача. Як вже зазначалося у позовній заяві із посиланням на законодавство та правові висновки Верховного Суду, згідно частини першої статті 53-3 Закону права викривача виникають з моменту повідомлення інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону. Права викривача виникають з моменту повідомлення інформації про порушення вимог Закону іншою особою. Тобто з цього часу викривач здобуває певний імунітет від застосування до нього негативних заходів впливу. При цьому в Законі відсутні норми, які б визначали момент виникнення прав викривачів у залежності від інших юридичних фактів, зокрема, повідомлення на адресу НАЗК від уповноваженого органу досудового розслідування про початок досудового розслідування за заявою викривача корупції. Закон гарантує захист трудових прав викривача, прямо вказуючи на найбільш поширені форми негативних заходів впливу, які керівнику або роботодавцю заборонено застосовувати до викривача у зв`язку з повідомленням, одночасно залишаючи перелік таким форм відкритим, тобто невичерпним. Тому, наказ № 57-ВК є прикладом застосування до викривача заходів негативного впливу та посягання на імунітет викривача. Щодо пункту 4 відзиву (стор. 11) Відповідач зазначає, що Позивач, надаючи до суду копію електронного доказу (скріншоту з сайта НАЗК) мав зазначити про наявність в нього або в іншої особи оригіналу електронного доказу. Позивач заперечує з огляду на таке. У позовній заяві зазначено, що у додатках до позовної заяви зазначений перелік доказів, що знаходяться у [PERSON] в оригіналах та/або засвідчених копіях, котрі будуть надані суду для огляду в судовому засіданні. Так, зокрема доказ «Інформація з поштової скриньки [PERSON] (лист від НАЗК) про отримання та реєстрацію від 31.03.2023 за № ПК/455/0-23 повідомлення до НАЗК про правопорушення пов`язане з корупцією від 30.03.2023, викривач [PERSON] » знаходиться на приватній електронній пошті Позивача і може бути надана суду для огляду. Щодо доказу « Скрін із сайта НАЗК - інформація про успішне надсилання повідомлення до НАЗК від 30.03.2023», то даний документ зроблено одразу після надсилання повідомлення викривача і його відтворити повторно на сайті НАЗК є технічно неможливим. При цьому оригінал скріна знаходиться у Позивача і теж може бути надано суду для огляду. Тому, доводи Відповідача не відповідають обставинам справи. Таким чином, заперечує викладені у відзиві Відповідача доводи та аргументи, вважає їх незаконними та безпідставними, оскільки позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, Відповідач не довів законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, дотримання процедури (порядку) застосування дисциплінарного стягнення, не довів та не надав докази вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, надав недостовірну інформацію, неналежні, недостовірні та недопустимі докази, а тому повністю відхиляють заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву. 09 вересня 2024 року від представника відповідача Мосійчук А. П. надійшли заперечення, які обґрунтовані наступним. Щодо твердження Позивача про порушення Відповідачем законодавства України щодо дотримання процедури накладання дисциплінарного стягнення на Позивача. Відповідач у відзиві від 22.08.2024 № 3.47-05/3444 на позовну заяву, поданого до суду Відповідачем 23.08.2024, чітко описав дотримання процедури накладання дисциплінарного стягнення на Позивача з наданням відповідних доказів на підтвердження описаних фактів, а тому твердження Позивача про формальність накладання дисциплінарного стягнення вважає його особистою, суб`єктивною, нічим не необґрунтованою думкою. Проте, додатково звертають увагу суду на те, що: Відповідачем не порушено законодавство про працю щодо ненадання документу складеного 15.11.2023 про відсутність Позивача на роботі, оскільки, Відповідачем дотримано, передбачені статтями 147-149 КЗпП України, правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, виявлено, враховано та досліджено обставини, за яких Позивачем було вчинено проступок, а саме 15.11.2023 Позивачем не було дотримано встановленого розпорядку робочого дня. Для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності не має значення, чи призвів вчинений ним дисциплінарний проступок до настання реальних негативних наслідків, цілком достатньо фіксації самого факту винного вчиненого Позивачем порушення трудової дисципліни (доказ - роздруківки з відеокамер додано до відзиву), а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення. Такий висновок Верховний суд зазначає і у постанові від 20.05.2020 р. по справі № 754/4355/17 тау постанові від 24.07.2019 у справі №359/4316/17. Оскільки, днем виявлення проступку є 09.05.2024 - дата службової записки №СЗ-4.05- 10/28/391 (додано до відзиву), то видання 14.05.2024 наказу № 57-ВК здійснено з дотриманням строків, передбачених ст. 148 КЗпП України. Тим паче, що накладання дисциплінарного стягнення (14.05.2024) відбулося не пізніше шести місяців з дня його вчинення (15.11.2023). Відповідачем не порушено законодавство про працю щодо неотримання від Позивача письмових пояснень, оскільки: по-перше, Позивач відмовився надати письмові пояснення, про що складено акт про відмову в наданні письмових пояснень від 10.05.2024 (додано до відзиву); по-друге, як зазначено у постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 року у справі № 6-2801цс15 невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами; по-третє, Позивач не надав жодного належного доказу на підтвердження своїх слів щодо недостовірності акту про відмову в наданні письмових пояснень від 10.05.2024; по-четверте, посадові особи Відповідача, які підписали вищезазначений акт можуть бути залучені до розгляду спору в судовому засіданні як свідки, для підтвердження інформації, викладеної в цьому акті; по-п`яте, Позивач не надав жодного доказу своїх слів про те, що він не відмовлявся від надання пояснень, не отримував відповідної вимоги від Відповідача та не надав жодного доказу про визнання акту про відмову в наданні письмових пояснень від 10.05.2024 неправдивим документом. Відповідачем не порушено законодавство про захист персональних даних щодо надання до суду роздруківок з камер відеоспостереження, оскільки, 25 червня 2012 року Позивач підписав Згоду на обробку персональних даних (додається), якою дав згоду на облік його робочого часу та на фіксування його місця перебування в робочий час через технічні засоби, у тому числі засоби мобільного зв`язку, надані йому ДП «ДержавтотрансНДІпроект» у користування, та обробки такої інформації про нього. Таким чином, надання до суду роздруківки з камер відеоспостереження без згоди Позивача не можна розцінювати як порушення Відповідачем законодавства про захист персональних даних. Відповідач надав ці роздруківки як електронний доказ (паперова копія) інформації, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, а саме підтвердження (фіксації) факту порушення Позивачем 15.11.2023 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект». Відповідачем не порушено законодавство щодо оформлення коригуючого табелю, оскільки: по-перше, адвокат Позивача Шумська Н.І. надіслала до Відповідача адвокатський запит від 16.05.2024 № 4-16/05/24, в якому просила надати саме табель обліку робочого часу за листопад 2023. Відповідач 27.03.2024 надіслав відповідь на цей адвокатський запит № 3.47- 05/2279 і надав адвокату Позивача саме той документ, який запитувався в цьому адвокатському запиті, тобто табель обліку робочого часу за листопад 2023 року, по-друге, Позивач не надає жодного доказу, який би засвідчив фіктивність та навмисне виготовлення коригуючого табелю, а лише висловлює своє припущення; по-третє, датою заповнення коригуючого табелю є 14.05.2024, тобто коригуючі зміни були внесенні в один і той же самий день, коли був виданий наказ № 57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», що свідчить про те, що Відповідач вніс такі зміни, коли було остаточно з`ясовано всі обставини порушення Позивачем трудової дисципліни і як наслідок видання наказу про застосування до Позивача дисциплінарного стягнення; по-четверте, законодавством України не врегульовано скільки разів може коригуватися табель обліку робочого часу, оскільки головним обов`язком роботодавця (Відповідача) відповідно до ст. 30 Закону України «Про оплату праці» є забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці. Саме тому, Відповідач факт відсутності на робочому місці Позивача оформив коригуючим табелем з метою достовірного обліку виконуваної Позивачем роботи протягом робочого дня 15.11.2023. Відповідачем не порушено законодавство щодо дослідження поважності причин відсутності на робочому місці Позивача 15.11.20232, оскільки: по-перше, звертаємо увагу суду на те, що Позивач не заперечує в позовній заяві свою відсутність на робочому місці 15.11.2023; по-друге, твердження Позивача про те, що його відсутність на робочому місці, крім часу повітряної тривоги, спричинене поважною причиною, а саме відвідуванням медичного закладу, є суперечливим, оскільки в постанові Верховного суду від 09.07.2024 року у справі № 554/2454/22 зазначено, що вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не визначено, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причин відсутності на роботі дається, зважаючи на конкретні обставини. Відповідно до сталої судової практики причину відсутності на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. А тому звертає увагу суду на те, що проаналізувавши, додані Відповідачем до відзиву на позовну заяву консультаційне заключення від 29.04.2024 вих. № 650 без інформації за 15.11.2023 та консультаційне заключення від 29.04.2024 з доданою інформацією за 15.11.2023, видані ТОВ «Родинне джерело» Відповідач вважає сумнівними документами, які не можна розцінювати як докази поважності причин відсутності на робочому місці Позивача, оскільки стає очевидним, що інформацію за 15.11.2023 в консультаційному заключенні, доданому Позивачем до своєї позовної заяви дописано пізніше, а тому постає питання чому саме 15.11.2023 Позивачу від медичного центру не було видано документ, який би підтверджував саме його присутність в медичному центрі, а не його дружини, і який би підтвердив, що Позивач в цей робочий день був відсутній саме з поважних причин, які стосуються його особистого здоров`я. Відповідачем не порушено норми антикорупційного законодавства, оскільки: Так, Позивач стверджує, що, повідомивши про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, і відповідно до ч. 1 статті 53- 3 Закону України «Про запобігання корупції», він набув прав викривача з моменту такого повідомлення, але імунітет викривача не є абсолютним і має певні межі. Обставиною, що свідчить про наявність у викривача імунітету, є те, що він повинен повідомити про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону, і саме тих вимог, які в ньому визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження. 31.03.2023, зі слів Позивача, [PERSON] звернувся до НАЗК з повідомленням про корупцію, яке було отримано НАЗК та зареєстровано за №ПК/455/0-23 (згідно додатків до позовної заяви [PERSON] ). 03.04.2023 [PERSON] звернувся до Мінінфраструктури з заявою про вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією директором ДП «ДержавтотрансНДІпроект» [PERSON]. Станом на 09.09.2024 жодного протоколу про правопорушення, пов`язаного з корупцією або припису, виданого уповноваженим органом по вищевказаним заявам, до ДП «ДержавтотрансНДІпроект» не надходило, тобто таких документів не існує, як не існує і жодного підтвердження порушення Закону України «Про запобігання корупції» директором ДП «ДержавтотрансНДІпроект» [PERSON] . Якщо Позивач і звертався із заявою до НАЗК, це не дає йому право порушувати правила внутрішнього трудового розпорядку та Кодекс поведінки та етичних норм для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект». Відповідач звертає увагу суду, що твердження Позивача на незаконність наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який Відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як оголошення догани, який входить до його компетенції. Відповідачем достовірно встановлено, що Позивач самовільно залишав робоче місце 15.11.2023. не вносив записи в Журнал місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах, що свідчить про вчинення ним порушень трудової дисципліни щодо виконання своїх посадових обов`язків та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект», за що і був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, Відповідач вважає, що позовна заява та відповідь на відзив представника Позивача є безпідставними та необґрунтованими, обставини, на які Позивач посилається в позовній заяві та у відповіді на відзив - недоведеними, твердження - неправдиві та спотворені, які спростовується доводами, аргументами та доказами Відповідача, які додані до відзиву на позовну заяву. Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, подати докази та доводити перед судом їх переконливість. Проаналізувавши позовну заяву та відповідь на відзив представника Позивача можна зробити висновок, що всі обставини, на які вказує Позивач ґрунтуються на особистих припущеннях та надуманих переконаннях, що не підтверджені належними доказами. 29 жовтня 2024 року від представника позивача Шумської Н.І. через «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення в яких вказано наступне. У позовній заяві повідомляли суд, що Відповідачем наказом від 19.07.2023 № 85-ВК вже застосовано до [PERSON] незаконне дисциплінарне стягнення, за яким останньому оголошено догану. Повідомляє суд, що наказ від 19.07.2023 № 85-ВК визнано протиправним та скасовано рішенням Солом`янського районного суду від 24.04.2024, справа № 760/19523/23, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного суду від 03.10.2024. Копії судових рішень додаються. Ухвалою 16 січня 2025 року клопотання представника відповідача Мосійчук Аліни Петрівни про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, - задоволено; здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін; залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національне агентство з питань запобігання корупції (місцезнаходження: 01103, місто Київ, бульв. Миколи Міхновського, буд. 28); призначено судове засідання у справі. 03 лютого 2025 року від третьої особи - Національне агентство з запобігання корупції до суду надійшли письмові пояснення. Щодо набуття особою прав викривача. Згідно з положеннями абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. Як вбачається зі змісту п. 13 ч. 1 ст. 11 Закону до повноважень Національного агентства, з-поміж іншого, належить отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, забезпечення їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів. Відповідно до абз. 20 ч. 1 ст. 1 Закону викривач - це фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання. Таким чином, відповідно до вищевказаних вимог Закону особа вважається викривачем за сукупності таких умов: здійснити повідомлення повинна фізична особа (громадянин України, іноземець, особа без громадянства), у якої наявне переконання, що інформація є достовірною; наведена у повідомленні інформація має містити фактичні дані, що підтверджують можливе вчинення іншою особою корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень Закону, які можуть бути перевірені; повідомлена особою інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходження нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання роз`яснення Національного агентства щодо правового статусу викривача від 12.06.2023 № 2). У разі відсутності хоча б однієї вищевказаної умови, особа не може вважатися викривачем. Положеннями ч. 1 ст. 532 Закону передбачено, що викривач самостійно визначає, які канали використовувати для повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону. Так, у роз`ясненнях Національного агентства щодо правового статусу викривача від 12.06.2023 № 2 зазначено, що факт того, що особа є викривачем може підтверджуватися такими документами: 1) копією відповіді органу, юридичної особи публічного права, юридичної особи, зазначеної в ч. 2 ст. 62 Закону на повідомлення (заяву, скаргу тощо) викривача; 2 копією листа органу, юридичної особи публічного права, (юридичної особи, зазначеної в ч. 2 ст. 62 Закону) про результати попередньої перевірки повідомлення; 3) копією повідомлення Національному агентству про початок досудового розслідування за участю викривача (відповідно до вимог ч. 9 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України); 4) копією повідомлення Національному агентству про участь викривача у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією (відповідно до ІНМОГ ч. 5 ст. 257 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Наведений перелік не є вичерпним, виникнення у особи прав викривача у зв`язку із здійсненням нею повідомлення, може підтверджуватися й іншими документами, виданими уповноваженими органами. Вищевказаний підхід відповідає міжнародним стандартам захисту прав викривачів, зокрема, Директиві Європейського Парламенту і Ради ЄС 2019/1937 від 23.10.2019 про захист осіб, які повідомляють про порушення законодавства Союзу. Відповідно до п. 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо упорядкування окремих питань захисту викривачів» від 01.06.2021 № 1502-ІХ, який набрав чинності 26.06.2021 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), підтвердження або не підтвердження статусу викривача здійснюється суб`єктом розгляду повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» протягом не більше десяти робочих днів з дня надходження обґрунтованої письмової вимоги особи, яка подала таке повідомлення. Так, Національним агентством отримано від [PERSON] повідомлення щодо можливого недотримання вимог питань етичної поведінки та перевищення службових повноважень директором ДП «ДержавтотрансНДІпроект» [PERSON] від 30.03.2023 (вх. від 31.03.2023 № ПК/455/0-23), що стосувалося, зокрема, порушення останнім ст.ст. 37, 38, 42 Закону, положень Закону України Про освіту», Закону України «Про вищу освіту», Порядку присудження та позбавлення наукового ступеня доктора наук, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2021 № 1197, Порядку розгляду скарг/повідомлень щодо : актів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затвердженого протоколом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 21.06.2022 № 10 та Кодексу поведінки та етичних норм для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект». Відповідно до ч. 2 ст. 532 Закону вимоги до повідомлень (у тому числі анонімних) про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону та порядок їх розгляду визначаються цим Законом. Повідомлення підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація містить фактичні дані, що вказують на можливе вчинення корупційного або пов`язаного корупцією правопорушення, інших порушень цього Закону, які можуть бути перевірені. Отже, фактичні дані у повідомленні викривача мають складатися з інформації конкретні факти порушення встановлених Законом вимог, заборон та обмежень, які вчинені особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону. Відтак, за результатами розгляду вищезазначеного повідомлення Національним агентством листом від 12.04.2023 № 37-01/7616-23 проінформовано Позивача, що підставою для вжиття заходів реагування у межах наданих повноважень будь-яким уповноваженим органом, у тому числі Національним агентством, є повідомлення, яке містить фактичні дані, що підтверджують можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень цього Закону, які можуть бути перевірені. Разом з тим, з долучених [PERSON] до повідомлення від 30.03.2023 матеріалів Третьою особою встановлено, що відповідно до наказу ДП «ДержавтотранспортНДІпроект» від 28.03.2023 № 30, на підставі листів, які надійшли з Центру академічної етики та досконалості в освіті «Етос» від 06.03.2023 № 31-АД, від 17.03.2023 №32-АД, та листа, який надійшов з адреси stop.scietific.fraud.38gmail.com на info.insat.org.ua, в яких містилася інформація про нібито прояви академічної недоброчесності в дисертації заступника начальника ЦНК КТП [PERSON] на тему «Підвищення ефективності експлуатації колісних транспортних засобів на основі інтелектуальних телематичних технологій», призначено службове розслідування з метою повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого вивчення отриманої інформації, з`ясування обставин та причин, які можливо призвели до порушення академічної доброчесності. Так, згідно з п. 7.5 розділу 7 Статуту ДП «ДержавтотранспортНДІпроект», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 13.03.2019 № 162, директор ДП «ДержавтотранспортНДІпроект» в межах своєї компетенції наділений повноваженнями видавати накази, розпорядження, інші розпорядчі документи, затверджувати внутрішні нормативні документи системи управління якістю та дає доручення обов`язкові для виконання всіма структурними підрозділами підприємства. Наказом директора ДП «ДержавтотранспортНДІпроект» затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно працівників ДП «ДержавтотранспортНДІпроект». Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, з вказаних у ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю України. Згідно з абз. 1 ч. 8, ч. 10 ст. 42 Закону України «Про освіту» порядок виявлення ті встановлення фактів порушення академічної доброчесності визначається уповноваженим колегіальним органом управління закладу освіти з урахуванням вимог цього Закону та спеціальних законів. За дії (бездіяльність), що цим Законом визнані порушенням академічної доброчесності, особа може бути притягнута до інших видів відповідальності з підстав та в порядку, визначених законом. Ураховуючи викладене вище, Національне агентство листом від 12.04.2023 № 37-01/7616-23 повідомило [PERSON] про відсутність підстав для вжиття заходів реагування, як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції за обставинами, наведеними ним у повідомленні. Крім того, у вказаному листі Національним агентством також повідомлено позивача про відсутність можливості внесення його повідомлення від 30.03.2023 до Єдиного порталу повідомлень викривачів, оскільки згідно з п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону таїни «Про запобігання корупції» щодо упорядкування окремих питань захисту викривачів» від 01.06.2021 № 1502-ІХ про початок роботи вищезазначеного Порталу приймається відповідне рішення Третьою особою, яке на той час прийнято не було. В подальшому на адресу Національного агентства надійшов лист Позивача від 18.05.2023 щодо надання додаткових матеріалів для долучення до його повідомлення від 30.03.2023 (вх. від 22.05.2023 № ПК/706/0-23). Третя особа листом від 31.05.2023 № 37-01/11687-23 довела до відома [PERSON] , що його повідомлення від 31.05.2023 розглянуто в межах компетенції (лист Національного агентства від 12.04.2023 № 3701/7616-23) та поінформувала останнього, що надсилання запитів в ході службового розслідування, яке проводиться стосовно нього в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950, не є підставою для вжиття заходів реагування Національним агентством, як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції. Таким чином, за наведених Позивачем у повідомленнях від 30.03.2023 та від 18.05.2023 обставин, в даному конкретному випадку наявної у Національного агентства інформації недостатньо для висновку про набуття Позивачем статусу викривача та поширення на нього у зв`язку з цим передбачених Законом прав та гарантій захисту. На підставі викладеного, просить суд врахувати надані Національним агентством з питань запобігання корупції письмові пояснення під час розгляду справи В судове засідання позивач з`явився, зазначив, що з 1997 року він сумлінно працював та виконував свою роботу на підприємстві відповідача. З приходом нового керівництва почались до нього претензії та переслідування; до нього була застосована догана, яка в подальшому була скасована. Оскаржуваний наказ є вже третім наказом, який він змушений оскаржувати, вважає його таким, що винесений з порушеннями. Представник позивача в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві. Вказала, що стягнення до позивача застосовано без наявності для того підстав: у нього не відбирались пояснення, складений акт про відмову від надання пояснень є неправдивим, порушено строк притягнення до відповідальності, акт про відсутність підміняється службовими записками, при чому, відповідний акт має складатись саме в день відсутності на роботі. Також, звернула увагу, що табель обліку робочого часу за листопад місяць від 30.11.2023 року (позивач був на роботі 8 год. 15 хв.), коригуючий табель від травня місяця 2024 року. Крім того, зазначила, що позивачем також оскаржується друга винесена щодо нього догана, при цьому, відповідач в ту справу подав табель, який підтверджує перебування позивача на роботі саме 8 годин 15 хвилин, тож поданий у цій справі відповідачем табель є недостовірним. Відсутність на роботі позивача була пов`язана з повітряною тривогою, а також з відвідуванням медичного закладу, яке відбувалось з дозволу керівника, що відповідає п.3.6. Правил внутрішнього трудового розпорядку. Також, зазначила, що на її думку позивач є викривачем з моменту звернення до НАЗК. Вказала, що наказ не містить складу правопорушення. Представник відповідача Мосійчук А.П. в судове засідання з`явилась, зазначила, що 15.11.2023 року у журналі були відсутні записи про відрядження позивача. Правопорушення було виявлено 09.05.2024 року. До позивача була застосована за порушення трудової дисципліни догана. Вважає, що строки притягнення позивача до відповідальності порушені не були, оскільки виявлено порушення було тільки у травні місяці 2024 року на підставі чого було здійснено коригування табелю за листопад місяць 2023 року у травні. Також, зазначила, що надано до справи довідка з медичного закладу викликає у неї сумніви. Представник відповідача Гладишева А.С. в судове засідання з`явилась, вказала що після призначення поточного керівника відповідача позивач мав відрядження за кордон, захистив у 2021 році дисертацію. В подальшому вони отримали лист щодо його дисертації. Звертала увагу, що з приводу дій під час повітряної тривоги на підприємстві є відповідне розпорядження, при чому, позивач не пішов в укриття, а сів до автомобіля, крім того, не повернувся на робоче місце відразу після повітряної тривоги. Представник відповідача Снігур Ю.В. в судове засідання з`явилась, вказала що до сектору запобігання корупції позивач ніколи не звертався, після ознайомлення з наказом про догану повідомив її що є викривачем. Представник третьої особи Національного агентства з запобігання корупції був присутній в судовому засіданні 26.03.2025 року, в подальшому в судові засідання не з`явився, до матеріалів справи надані письмові пояснення. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Наказом по особовому складу ДП «ДЕРЖАВТОТРАНСНДІПРОЕКТ» №57-ВК від 14.05.2024 року [PERSON] , заступнику начальника центру досліджень комплексних транспортних проблем, оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: у зв`язку з відсутністю на роботі 4 год. 48 хв. (з 8 год. 30 хв. по 9 год. 53 хв. та з 12 год. 30 хв. по 15 год. 55 хв.) без поважних причин 15.11.2023 року (а.с. 21). Вказаний наказ прийнято на підставі службової записки в.о. начальника УКСІКБ [PERSON] від 09.05.2024 року, акту про відмову в наданні письмових пояснень від 10.05.2024 року, службової записки в.о. заступника директора з виробничої діяльності, начальника ЦНД БТ [PERSON]. від 13.05.2024 року. Як вбачається зі службової записки №СЗ-4.05-10/28/391 від 09.05.2024 року, складеної в.о. начальника УКСІКБ [PERSON]., на виконання доручення директора ДП «Державтотранс НДІпроект» [PERSON] щодо періодичного перегляду запису з камер відеоспостереження ДП «Державтотранс НДІпроект», з`ясовано, що 15.11.2023 року заступник начальника ЦНД КТП [PERSON] був відсутній на роботі більше 3-х годин (4 години 48 хвилин (відомості з камер відеоспостереження додаються); додатково проаналізовано журнал обліку робочого часу (начальників центрів) за листопад 2023 року та журнал місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах - АУП за листопад 2023 року, після чого з`ясовано: у журналі обліку робочого часу (начальників центрів) за 15.11.2023 - відсутні записи часу початку роботи та часу закінчення роботи з боку заступника начальника ЦНД КТП [PERSON].; відсутній запис в Журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах - АУП з боку заступника начальника ЦНД КРП [PERSON]. за 15.11.2023 (а.с. 22). Згідно службової записки №СЗ-1.004/106 від 10.05.2024 року, за дорученням директора ДП «Державтотранс НДІпроект» [PERSON] 09.05.2024 у приміщенні 408 у присутності начальника УП Чернухи В.М. та заступника директора з наукової роботи Клименка О.А. , заступнику директора ЦНД КТП [PERSON]. було надано усний запит про надання письмових пояснень до 10 год. 00 хв. 10.05.2024 року щодо причин його відсутності на роботі 15.11.2023 з 8 год. 30 хв. по 9 год. 53 хв. та з 12 год. 30 хв. по 15 год. 55 хв. Станом на 10 год. 30 хв. 10.05.2024 пояснень не отримано (також [PERSON] не повідомлялось про причини чи підстави невиконання зазначеного запиту), про що складено відповідний акт (а.с. 31 - 32). Відповідно до Акту про відмову в наданні письмових пояснень від 10.05.2024 року, в.о. заступником директора з виробничої діяльності, начальником ЦНД БТ [PERSON]., начальником управління персоналу Чернухою В., заступником директора з наукової роботи Клименко О. 09.05.2024 року о 15-й годині 45 хвилин, на виконання доручення директора ДП «Державтотранс НДІпроект» [PERSON]., заступнику начальника ЦНД КТП [PERSON] надано прохання в усній формі щодо надання ним письмових пояснень (до 10-00 10.05.2024) щодо причин відсутності його на роботі 15.11.2023 з 8 год. 30 хв. по 9 год. 53 хв. та з 12 год. 30 хв. по 15 год. 55 хв. (загальний час відсутності - 4 год. 48 хв.), проте в присутності зазначених осіб ним відмовлено в наданні будь - яких пояснень. Також, станом на 10 год. 30 хв. 10.05.2024 письмові пояснення не надано з боку заступника начальника ЦНД КТП [PERSON]. (а.с. 30). Суд зважає на те, що матеріали справи не містять у собі доказів надання позивачу письмової вимоги щодо надання пояснень, що унеможливлює дослідити зміст відповідної вимоги, надані строки, порядок надання відповідних пояснень тощо. Крім того, суд враховує, що вказані вище службові записки та акт містять у собі суперечності. Судом досліджено роздруківку, з якої не вбачається можливим однозначно ідентифікувати частиною якого документу або журналу вона є (а.с. 23 - 24), а також фотознімки, які не дають змогу однозначно ідентифікувати як місце здійснення відеозапису, так і осіб, які на них зображені (а.с. 26 - 29). З врахуванням чого, суд дійшов висновку, що надані докази не є належними доказами у цій цивільній справі. Як вбачається з копії Табелю обліку використання часу за звітний період з 01.11.2023 по 30.11.2023, наданого відповідачем на адвокатський запит представника позивача (лист. Вих. №16.05.2024 №4-16/05/24), 15.11.2023 року [PERSON] був присутній на роботі 8 годин 15 хвилин (а.с. 36 - 39). Відповідно до коригуючого табелю обліку використання робочого часу за звітний період 01.11.2024 по 30.11.2024, дата заповнення 04.03.2024 року, [PERSON] був присутній на роботі 8 год. 15 хв. (а.с. 110 - 112). Згідно до Коригуючого табелю обліку використання робочого часу за звітний період 01.11.2023 - 30.11.2023, дата складання 14.05.2024 року, [PERSON] був присутній на робочому місці 3 год. 17 хв. (а.с. 113 - 115). Суд зважає на те, що Наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», затверджено табель обліку робочого часу (бланк П-5). При цьому, вказаний Наказ не зареєстрований Міністерством юстиції, тож, зазначений бланк має рекомендаційний, а не обов`язковий характер. Табель обліку робочого часу - документ первинного обліку (як правило складається фахівцями кадрової служби, або бухгалтерії тощо), який необхідний для обліку використання робочого часу працівників, а також для контролю над дотриманням установленого режиму роботи, розрахунків із працівниками по заробітній платі, отримання інформації про відпрацьований час, складання статистичної звітності. Законодавчо не закріплені правила внесення виправлень у Табель, тому ці нюанси мають бути унормовані у Положенні про табельний облік, що діє на підприємстві. При цьому, будь - які зміни вносяться до Табелю виключно за наявності документів, які підтверджують зміну обставин. Однак, відповідачем до матеріалів справи Положення про табельний облік не надано. З врахуванням чого, суд позбавлений можливості надати правову оцінку дотримання відповідачем встановлених вимог при оформленні коригуючого табелю за листопад місяць 2023 року. При цьому, за відсутності вказаного Положення, у регулюванні цього питання вбачається правова невизначеність при регулюванні обліку робочого часу працівників на підприємстві відповідача. Суд зважає на те, що табель обліку робочого часу за листопад 2023 року коригувався відповідачем неоднаразово. Крім того, до матеріалів справи не надано доказів подальшого застосування підприємством відповідача змін, внесених коригуючим табелем щодо присутності на роботі позивача, окрім притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. Як вбачається зі змісту витягу з Журналу обліку робочого часу начальників центрів - 2023 р. (листопад 2023), вказаний документ містить підписи [PERSON] за всі робочі дні (а.с. 167 - 168). При цьому, суд критично сприймає твердження представника відповідача щодо відсутності у відповідних графах часу початку та часу завершення роботи, оскільки вказана копія не містить вказаних даних з приводу майже всіх інших осіб (співробітників підприємства). Крім того, вказаний документ, наданий суду не у повному обсязі, що унеможливлює надання судом правової оцінки його складанню в цілому, а також не містить у собі будь - яких реквізитів, які надали б можливість ідентифікувати його як такий, що складений на підприємстві відповідача. Судом також досліджено Журнал місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах - АУП (введений в дію 11.06.2010 року), який не містить у собі запису щодо відрядження або відсутності з інших підстав [PERSON] (а.с. 169 - 170). При цьому, позивач в судовому засіданні зазначав, що до моменту звернення ним до суду вказаний журнал мав іншу назву і не передбачав занесення до нього відсутності робітників на робочому місці з інших підстав. Однак, відповідачем до матеріалів справ було надано виключно витяг з цього документу, що унеможливлює встановлення судом його цілісність, можливість здійснити відповідну зміну (зокрема його назви) тощо. Крім того, вказаний документ не містить у собі будь - яких реквізитів, які надали б можливість ідентифікувати його як такий, що складений на підприємстві відповідача. Відповідно до листа [PERSON] від 25.06.2024 року, вона є начальником Центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем ДП «ДержавтотрансНДІпроект», у її підпорядкуванні працює [PERSON] на посаді заступника начальника Центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем ДП «ДержавтотрансНДІпроект». Повідомляє, що [PERSON] за її дозволом - як безпосереднього керівника протягом дня 15.11.2023 відлучався з робочого місця на деякий час (зранку, а також деякий час після відбою повітряної тривоги після обіду) за сімейних обставин, а саме відвідування медичного закладу, після повернення на робоче місце звітував їй про це, самовільно без її дозволу не залишав робоче місце, трудову дисципліну не порушував, посадові обов`язки виконує належним чином, у разі необхідності залишається на роботі після закінчення робочого дня, а також виконує роботу вдома понадурочний час, зокрема й на вихідних (а.с. 40). При цьому, згідно до посадової інструкції №ПІ-3.43-22-21.22 [PERSON] , як заступника начальника Центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем, ЗН безпосередньо підпорядкований НЦ (п.3.2.) (а.с. 44 - 45). Також, п. 4.15. вказаної посадової інструкції встановлено, що [PERSON] виконує Правила внутрішнього трудового розпорядку, дотримується Кодексу поведінки та етичних норм для працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект», вимог антикорупційної програми ДП «Державтотранс НДІпроект». Таким чином, вказані докази підтверджують позицію позивача, щодо його відсутності на робочому місці за погодженням з безпосеренім керівником. Відповідно до п.3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «ДержавтотрансНДІпроект», на підприємстві встановлено такий розпорядок робочого дня: початок роботи - з 8 год. 30 хв. - протягом тижня, кінець робочого дня з понеділка по четвер - о 17 год. 15 хв., в п`ятницю - о 16 год. 00 хв., перерва на обід з 12 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв. - протягом тижня (а.с. 46 - 53). Згідно до п.3.6. Правил внутрішнього трудового розпорядку, у разі необхідності вирішення питань, що стосуються ДП «ДержавтотрансНДІпроект» за його межами або відсутності в особистих справах працівник зобов`язаний брати дозвіл у керівника структурного підрозділу та робити відповідний запис у журналі місцевих відряджень чи відсутності в особистих справах, який знаходиться у відповідному структурному підрозділі. Пунктом 4.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку передбачено, що працівник зобов`язаний, зокрема, своєчасно, до початку роботи прибути на робоче місце та підготуватися до виконання трудових обов`язків, почати роботу відповідно до діючого режиму робочого дня; бути на робочому місці впродовж всього робочого дня за винятком: службових та місцевих відряджень, перебування на навчанні, перерв на відпочинок та харчування тощо. Крім того, п.3.6. Правил внутрішнього трудового розпорядку встановлено, що керівники, професіонали та фахівці ДП «ДержавтотрансНДІпроект» працюють ненормований робочий день, тобто тривалість робочого часу в них така ж, як при нормальному робочому дні, але в разі необхідності вони повинні виконувати свої трудові обов`язки у свій вільний (після закінчення робочого дня) час, який не вважається надурочним. При цьому, в судовому засіданні сторонами не оскаржувався факт виконання позивачем роботи як у робочий, так і у позаробочий час, з врахуванням встановленого ненормованого робочого часу. Судом також досліджено консультаційні заключення (а.с. 41, 195 - 196). Суд критично сприймає твердження представника відповідача щодо того, що вказаний доказ є сумнівним, оскільки будь - яких доказів на підтвердження цього надано суду не було. Як вбачається з Розпорядження ДП «ДержавтотрансНДІпроект» №02/р від 14.06.2022 року «Про порядок дій працівників ДП «ДержавтотрансНДІпроект» за сигналом «Повітряна тривога»», у разі отримання сигналу «Повітряна тривога» з радіоточки, через застосунок смартфону «Повітряна тривога» або «Київ цифровий» тощо, працівники зобов`язані виконати заходи, передбачені на цей випадок Інструкцією щодо дій у разі виникнення надзвичайної ситуації, затвердженого наказом підприємства від 07.10.2021 року №90, а саме: діяти за вказівками керівництва, терміново повідомити у своєму та сусідніх приміщеннях працівників підприємства, замовників, відвідувачів про отримання сигналу «Повітряна тривога»; вимкнути електроприлади, струмоприймачі тощо, зачинити службові приміщення; швидко без паніки пройти з замовниками / відвідувачами до станції метро «Берестейська» КП «Київський метрополітен» та виконувати вимоги чергового по станції; після завершення небезпеки і отримання сигналу про відміну повітряної тривоги вийти з укриття та повернутись до виконання посадових обов`язків (а.с. 42). При цьому, вказана інструкція надана сторонами до матеріалів справи не була. Відповідно до наданої роздруківки, 15.11.2023 з 12:05 до 14:16 у м. Києві була повітряна тривога, яка тривала 2 години 11 хвилин, що сторонами не оскаржується (а.с. 43). При цьому, оскаржуваним наказом не врахована ця обставина. Судом було досліджено наданий до матеріалів справи представником відповідача Наказ №143 від 04.11.2020 року «Про затвердження Положення про організацію охорони, пропускного та внутрішньооб`єктового режимів в ДП «ДержавтотрансНДІпроект» (а.с. 181), положення №4.01-01-10 про організацію охорони, пропускного та внутрішньооб`ктового режимів в ДП «ДержавтотрансНДІпроект» (а.с. 182 - 187), Положення про систему відеоспостереження в ДП охорони, пропускного та внутрішньооб`ктового режимів в ДП «ДержавтотрансНДІпроект» (а.с. 188 - 191), посадову інструкцію №ПІ-3.43-22-21.15 Начальника Центру наукових досліджень комплексних транспортних проблем [PERSON] (а.с. 197), Службову записку №СЗ-1.003-12 від 19.07.2023 року [PERSON] (а.с. 199), Листи «ДержавтотрансНДІпроект» від 20.07.2023 року та від 18.08.2023 року щодо надання роз`яснень (а.с. 200, 202), листи НАЗК від 28.07.2023 року, від 25.09.2023 року (а.с. 201, 203), згоду на обробку персональних даних надану [PERSON] від 25.06.2012 року (а.с. 216) Судом досліджено Повідомлення про правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене особою, яка для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - посадовою особою юридичної особи публічного права - директором Державного підприємства «Державний автотранспортний науково - дослідний і проектний інститут» [PERSON] з яким позивач звертався до Національного агентства з питань запобігання корупції (а.с. 54 - 60). При цьому, суд зважає на те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», викривачем - є фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання. Таким чином, законом встановлено, що набуття відповідного статусу можливо за умови, що особою повідомлено органи НАЗК про інформацію, яка містить у собі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень, що передбачає перевірку вказаної інформації. Тож, набуття статусу викривача не здійснюється автоматично при зверненні ло НАЗК. Крім того, як вбачається з пояснень, наданих третьою особою у справі - Національним агентством з запобігання корупції, позивач в розумінні антикорупційного законодавства не є викривачем. Крім того, Національне агентство листом від 12.04.2023 А 37-01/7616-23 повідомило [PERSON] про відсутність підстав для вжиття заходів реагування, як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції за обставинами, наведеними ним у повідомленні, а також про відсутність можливості внесення його повідомлення від 30.03.2023 до Єдиного порталу повідомлень викривачів, оскільки згідно з п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону таїни «Про запобігання корупції» щодо упорядкування окремих питань захисту викривачів» від 01.06.2021 № 1502-ІХ про початок роботи вищезазначеного Порталу приймається відповідне рішення Третьою особою, яке на той час прийнято не було. Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження щодо наявності у позивача статусу викривача не знайшли свого підтвердження. Як вбачається з Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року (справа №760/19523/23, провадження №2/760/3570/24), позов [PERSON] до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного стягнення, - задоволено; визнано протиправним і скасувано наказ Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 19.07.2023 за №85-ВК про застосування відносно [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани (а.с. 64 - 72). Судом також досліджено заяву (повідомлення) з якою позивач звертався до Віце - прем`єра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій і інфраструктури України (а.с. 61 - 63), Скаргу направлену позивачем на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (а.с. 118 - 120). Також представником відповідача 25 березня 2025 року надано суду додаткові пояснення з додатками, які останній просить врахувати під час розгляду справи. (т. 2 а.с. 44 - 166). При цьому, відповідно до ч. ч. 3 - 8 ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Однак, додаткові пояснення представника відповідача не містять у собі будь - якого обгрунтування щодо неможливості їх подання у встановлений нормами ЦПК України строк з причин, що не залежали від відповідача. З врахуванням наведеного, додані до додаткових пояснень докази до розгляду судом не приймаються. Інших доказів надано суду не було. Згідно із статті 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Догана - це захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Дисциплінарна відповідальність, як і будь-яка інша юридична відповідальність, має примусовий характер. Він полягає в тому, що стосовно працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, роботодавцем можуть уживатися заходи примусового впливу, які спричиняють для порушника певні негативні наслідки. Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов`язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо за ці діяння не передбачається кримінальна відповідальність. Притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є правом, а не обов`язком роботодавця. Заходи дисциплінарного стягнення, що застосовуються до працівників у випадку порушення ними трудової дисципліни, зазначено у статті 147 КЗпП. Таким заходом може бути або догана, або звільнення. Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного, стягнення. Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, щоб факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Крім цього, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, керівництво повинно навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Таким чином, керівник підприємства має право застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку. Тобто, не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності вини особи, яка порушила трудові обов`язки, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 22 липня 2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/9493/17 зробив наступні висновки. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлено вину як одну із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівника не може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно виявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. За результатами розгляду справи суд доходить висновку про те, що оскаржуваний наказ не містить сукупності умов, що зазначив Верховний Суд у своїй постанові. Оголошення позивачу догани без встановлення його вини та наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на нього трудових обов`язків, без наведення суті порушення трудової дисципліни та невиконання посадових обов`язків , суперечить вимогам статті 147 КЗпП України. Посилання у оскаржуваному наказі на положення нормативних документів не може бути належним доказом щодо вчинення позивачем, дисциплінарного проступку. За приписами статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Доказів дотримання відповідачем вказаної процедури надано суду не було. Працівник, незалежно від того, укладено з ним строковий чи безстроковий трудовий договір, а також від того, є він основним працівником чи сумісником, зобов`язаний виконувати роботу, визначену цим договором, з підляганням з внутрішньому трудовому розпорядкові (ст. 21 КЗпП), працювати сумлінно і чесно, вчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника (ст. 139 КЗпП). Порушення працівником трудової дисципліни, невиконання або неналежне виконання покладених на нього трудових обов`язків є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, і додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Дисциплінарне стягнення буде правомірним, якщо порушення стосується пише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Так, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України. При цьому, спірний наказ не враховує всіх обставин, зокрема наявності повітряної тривоги у м. Києві протягом відповідного робочого дня, а також відсутності на робочому місці з дозволу безпосереднього керівника. Крім того, з врахуванням доказів, наявних в матеріалах справи, суд позбавлений можливості встановити наявність / або відсутність на підприємстві відповідача відповідного журналу для реєстрації у випадку відсутності на робочому місці з особистих питань (з дозволу керівника). Таким чином, винесений наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, містить у собі посилання на факти, які не відповідають фактичним обставинам. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Відповідно до ст. 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Водночас Відповідачем доводи позивача з приводу незаконності наказу Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» по особовому складу від 14.05.2024 № 57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення» не спростовані. Відповідачем не доведено наявності складу дисциплінарного проступку у діях або бездіяльності позивача, зокрема, невиконання чи неналежне виконання працівником посадових обов`язків. Отже, вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» по особовому складу від 14.05.2024 № 57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», є обґрунтованими і підлягають задоволенню. За таких обставин притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно з наказом Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» по особовому складу від 14.05.2024 № 57-ВК «Про застосування дисциплінарного стягнення», слід вважати безпідставним та протиправним. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Оскільки, за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у вказаному вище розмірі. Також, представником позивача в судових дебатах було вказано, що стороною позивача були понесені витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, вона просила не вирішувати питання щодо розподілу вказаних судових витрат, оскільки нею не надано ще всі докази на підтвердження їх понесення. З врахуванням наведеного, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: approved