Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з Відповідача заборгованість у сумі 79428,92 грн, а саме: 1) по кредитному договору від 27.11.2020 № 1001748785301 27879,23 грн, з яких: 17320,50 грн заборгованість за кредитом, 3,15 грн заборгованість процентами, 10555,58 грн заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 21.04.2021 № 1001861299201- 45347,96 грн, з яких: 28802,67 грн заборгованість за кредитом, 6,42 грн заборгованість за процентами, 16538,87 грн заборгованість за комісією; 3) по кредитному договору від 16.07.2021 № 1010148101- 6201,73 грн, з яких: 3608,86 грн заборгованість за кредитом, 0,54 грн заборгованість за процентами, 2592,33 грн заборгованість за комісією. В якості правових підстав позову Позивач зазначає неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за вказаними договорами. Ухвалою від 27.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом Сторін. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 справа розподілена судді Малаховій О.В. Ухвалою від 04.04.2025 справу прийнято до провадження, судове засідання призначено на 08 год. 20 хв. 21.05.2025. Судове засідання 21.05.2025 не відбулося у зв`язку з перебування судді Малахової О.В. у відрядження. У судове засідання представник Позивача не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. 02.07.2025 суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд,\~розглянувши\~матеріали справи,\~встановив,\~що\~ [PERSON] \~АТ\~«ПУМБ» та [PERSON] уклали кредитні договори: 27.11.2020 кредитний договір № 1001748785301 за яким видано кредит в сумі 29800,00 грн; 21.04.2021 кредитний договір № 1001861299201, відповідно до умов якого видано кредит в сумі 39879,00 грн; 16.07.2021 - кредитний договір № 1010148101, відповідно до умов якого видано кредит в сумі 5100,00 грн. Відповідно до умов кредитних договорів, зокрема, заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua. Копіями платіжних інструкцій №TR45860191.51503.8810 від 277.11.2020, №TR.48880093.68066.8810 від21.04.2021, №TR.50758444.96479.8810 від 16.07.2021 підтверджується, що Позивач надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі 29800,00 грн, 39879,00 грн, 5100,00 грн, відповідно. З виписок по рахунку АТ «ПУМБ» вбачається, що Відповідач користувався кредитними коштами, та частково сплачував заборгованість. Позивач зазначає, що Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином тривалий строк і заборгованість Відповідача станом на 09.09.2024 становить: по кредитному договору від 27.11.2020 № 1001748785301 27879,23 грн, з яких: 17320,50 грн заборгованість за кредитом; 3,15 грн заборгованість процентами; 10555,58 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 21.04.2021 № 1001861299201- 45347,96 грн, з яких: 28802,67 грн заборгованість за кредитом; 6,42 грн заборгованість процентами; 16538,87 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 16.07.2021 № 1010148101- 6201,73 грн, з яких: 3608,86 грн заборгованість за кредитом; 0,54 грн заборгованість процентами; 2592,33 грн заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості станом на 09.09.2024 склала 79428,92 грн. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін. Представник Позивача долучив до позову копію банківської виписки з рахунку Відповідача, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Відповідно до норм статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач зазначає, що Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконує в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, те що доказів сплати заборгованості за зазначеними кредитними договорами до матеріалів справи не надано, Відповідач не спростував обстаини повідомлені Позивачем, суд вважає, що обсяг заборгованості по зазначеним кредитним договорам за тілом кредиту та за процентами обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме у загальному розмірі 49742,14 грн по кредитному договору від 27.11.2020 № 1001748785301 17323,65 грн, з яких: 17320,50 грн заборгованість за кредитом, 3,15 грн заборгованість процентами; по кредитному договору від 21.04.2021 № 1001861299201 28809,09 грн, з яких: 28802,67 грн заборгованість за кредитом, 6,42 грн заборгованість за процентами; по кредитному договору від 16.07.2021 № 1010148101 3609,40 грн, з яких: 3608,86 грн заборгованість за кредитом, 0,54 грн заборгованість за процентами. Разом з цим, згідно із частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті1та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). У справі встановлено, що відповідно до п. 5.7.3 «Умови надання споживчого кредиту» публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному у заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту ( база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій Частині 5 Розділу ІІ цього Договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з Графіком платежів. У п. 4 по кредитному договору від 27.11.2020 № 1001748785301 розмір комісії 1,99 %; у п. 1 розділу 4 по кредитному договору від 21.04.2021 № 1001861299201 розмір комісії 2,99%; у п. 5 по кредитному договору від 16.07.2021 № 1010148101 розмір комісії 2,99 %. При цьому, в кредитних договороах не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договорів, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заборгованість за комісією у загальному розмірі 29686,78 грн по кредитному договору від 27.11.2020 № 1001748785301 у розмірі 10555,58 грн, по кредитному договору від 21.04.2021 № 1001861299201 у розмірі 16538,87 грн, по кредитному договору від 16.07.2021 № 1010148101 у розмірі 2592,33 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає стягненню, у зв`язку з чим суд відмовляє в позові частково. У відповідності до частини першої статті\~141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved