Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

У позові ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача: суму заборгованості за договором позики № 74823371 в розмірі 25821 грн. 90 коп., з яких 16250 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9571 грн. 90 коп. заборгованість за відсотками; і суму заборгованості за кредитним договором № 24376-02/2022 в розмірі 43485 грн., з яких 15000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 28485 грн. заборгованість за відсотками, а всього 69306 грн. 90 коп. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 11.02.2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 74823371 шляхом обміну електронними повідомленнями, згідно з яким відповідач отримав грошові кошти, і зобов`язався їх повернути та сплатити проценти за користування позикою. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21. 27.10.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 12 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, згідно з якою позивач набув право вимоги до відповідача. Згідно з реєстром боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року заборгованість відповідача за договором позики становить 25821 грн. 90 коп. 22.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 24376-02/2022 шляхом підписання електронним підписом, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі 43485 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 21.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у позові виклав прохання про розгляд справи за його відсутності, в якому в разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачу на адресу реєстрації місця проживання, яка зазначена в позовній заяві та підтверджена Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова, були направлені копії ухвал про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, а також судові повістки про виклик в судове засідання. Відомості про дату та час судового засідання знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та\~сайті Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Харкова.\~Поштові конверти\~з судовими\~повістками,\~направлені за\~зареєстрованим місце\~проживання відповідача,\~повернуті суду\~засобами поштового\~зв`язку з\~довідкою про\~невручення відповідачу\~рекомендованого листа\~судув зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованим місцем проживання. Згідно з ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність відповідача за адресою місця проживання є 13.05.2025 рік, суд вважає, що у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України він був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався, заяв, клопотань та заперечень суду не надав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. 11.02.2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 74823371 шляхом обміну електронними повідомленнями, згідно з яким відповідач отримав грошові кошти, і зобов`язався їх повернути та сплатити проценти за користування позикою. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21. 27.10.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 12 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, згідно з якою позивач набув право вимоги до відповідача. Згідно з реєстром боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року заборгованість відповідача за договором позики становить 25821 грн. 90 коп., з якої 16250 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 9571 грн. 90 коп. заборгованість за відсотками. 22.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 24376-02/2022 шляхом підписання електронним підписом, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13012023. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі 43485 грн., з якої 15000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 28485 грн. заборгованість за відсотками. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що\~вчинений у письмовій формі, якщо\~він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Частиною 1\~статті 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частинами 1,3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved