Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

06.06.2025 директор ТОВ «Фінпром Маркет» Ґедзь О.В. звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суму заборгованості за Договором позики №75827497 в розмірі 20377,60 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №75827497, за умовами якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 6050,00 гривень, строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. Договір є укладеним у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 19 листпада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №1911, згідно з яким останнє отримало право вимоги за договором позики №75827497 від 30 червня 2021 року. Окрім того, 03 квітня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, згідно з яким останнє отримало право вимоги за договором позики №75827497 від 30 червня 2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 до даного договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20497,40 гривень, з яких: 6050,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14447,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. Відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. У зв`язку із вищенаведеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 09.06.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін 01.07.2025, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 30 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №75827497, за умовами якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 6050,00 гривень, строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» та Закону України «Про електронну комерцію», цей договір є укладеним в електронній формі. Шляхом обміну електронними повідомленнями в інформаційно-телекомунікаційній системі з використанням електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зокрема, Закон України «Про електронну комерцію» (стаття 3) визначає одноразовий ідентифікатор як алфавітно-цифрову послідовність, яка надсилається особі, що прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір. При цьому, використання такого ідентифікатора, згідно з частиною 6 статті 12 цього ж Закону, прирівнюється за правовими наслідками до підписання договору у письмовій формі. Це означає, що електронний договір, укладений з використанням одноразового ідентифікатора, є обов`язковим для сторін і має ту ж юридичну силу, що й договір, підписаний власноручним підписом. Таким чином, у даному випадку, оскільки договір був підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на вказану ним електронну адресу, це свідчить про волевиявлення відповідача на укладення правочину. Сам факт отримання та використання такого ідентифікатора підтверджує його згоду з умовами договору та зобов`язаннями, що з нього випливають. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачена договором позики заборгованість не погашена. 19.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №1911, згідно з яким останнє отримало право вимоги за договором позики №75827497 від 30 червня 2021 року. У подальшому, 03.04.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, згідно з яким останнє отримало право вимоги за договором позики №75827497 від 30 червня 2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 до даного договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20497,40 гривень, з яких: 6050,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14447,40 гривень - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, ТОВ «Фінпром Маркет» наділено правом вимоги до Відповідача за договором позики №75827497 від 30 червня 2021 року. Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови укладеного нею кредитного договору. Разом з тим, під час розгляду даної справи суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У справі яка розглядається за умовами укладеного між сторонами договору №75827497 від 30 червня 2021 року, такий укладено на строк 30 днів, дата повернення позики 30.07.2021. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором до 27.10.2021 (включно), що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду. Отже, за цим відповідач зобов`язаний сплати відсотки у розмірі станом на 30.07.2021 в розмірі 3612,00 грн., тому з відповідача на користь позивача згідно даного договору стягненню підлягає заборгованість за основною сумою боргу, яка становить 6050,00 грн. та заборгованість за процентами, яка становить 3612,00 грн., що відповідно в сумі становить 9662,00 грн., тому в цій частині позов підлягає до задоволення, відповідно в іншій частині позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позовної заяви долучено Договір про надання правової допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» та Адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, акт приймання - передачі справ на надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, витяг з акту №11-П приймання передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, платіжна інструкція кредитового переказу, оплати згідно акту №11-П приймання наданої правничої допомоги від 20.04.2025 зо договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024. Встановлено факт погодження сторонами та надання позивачу послуг правової допомоги на загальну суму 3500 грн. Суд враховує те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Крім того, суд зауважує, що провадження у справі здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому представник позивача не приймає участі в судових засіданнях, що враховується судом при розподілі витрат на правничу допомогу. Відтак, задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2442,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн., що разом становить 5942, 40 грн.

Outcome: partial