Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд із позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує наступним. Зазначає, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини позбавленої батьківського піклування, оскільки згідно рішенням Сокальського районного суду Львівської області №454/5130/23 від 19.03.2024р. її відібрано від матері. Батько дитини записаний згідно ч.1ст.135 СК України - зі слів матері. В серпні 2024 року дитина влаштована в сім`ю опікуна та проживає у [ADDRESS] . З того часу матір доньку не відвідує, участі у її вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться її навчанням. Відповідач перебувала під соціальним супроводом у центрі надання соціальних послуг Белзької міської ради Львівської області, однак відмовлялася співпрацювати, на даний час працює, одружена та періодично проживає за місцем реєстрації, її житло є в незадовільному стані - відсутнє водопостачання та електрика. Таким чином з метою захистів інтересів дитини представник позивача змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідачки та одночасно стягнення з неї аліментів на утримання доньки. Представник позивача - Белзької міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, попередньо суду надано заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю Відповідач в судове засідання повторно не прибула, не повідомила суд про причини неявки, заяв чи клопотань щодо позову суду не надавала, хоча належним чином повідомлялася про місце та час судового розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. 04.06.2024 року виконавчим комітетом Белзької міської ради Львівської області прийнято Рішення №66 яким малолітній [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області №454/5130/23 від 19.03.2024р. задоволено позовні вимоги Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Белзької міської ради до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів. У матері [PERSON] відібрано малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, стягнуто аліменти на їх утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) матері. Згідно рішення виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області №66 від 04.06.2024р. малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а 13.08.2024 року ухвалено Рішення №97 «Про встановлення опіки над дитиною позбавленою батьківського піклування та призначення опікуна», яким [PERSON] призначено опікуном нам малолітньою [PERSON] . Також у матеріалах справи наявне Рішення комісі з питань захисту прав дитини Белзької міської ради Львівської області від 23.03.2025р. №7 яким стан виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] визнано незадовільним та вирішено за доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] . Із характеристики Домашівської гімназії учениці 7 класу [PERSON] старанна та сумлінна учениця, прагне покращити свої знання та вміння, знаходить спільну мову з однокласниками. Родина опікунів стали для нею другою сім`єю а мати життям доньки не цікавиться, школу та доньку не відвідує. Із характеристики [PERSON] вбачається, що остання одружена, працює, зі слів сусідів періодично проживає за адресою [ADDRESS] . 03.04.2025 року виконавчим комітетом Белзької міської ради Львівської області прийнято Рішення №45 яким затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно ї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до доньки, матеріально її не забезпечує, виховання та навчання їй не надає а тому підлягає позбавленню батьківських прав. Оцінюючи обставин справи суд виходить з того, що на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позбавлення батьківських прав це крайній захід вплинути на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, матеріально її не забезпечує, у зв`язку з чим обов`язок по утриманню та вихованню її доньки взяли на себе відповідні соціальні служби. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, що позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідачів є пропорційним меті позбавлення їх батьківських прав. Крім того слід зазначити, що згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.4 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає до задоволення. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно доч.1ст.192СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а позов задоволений, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума вартості судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved