Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Моторне (транспортне) страхового бюро України звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування зазначених вимог зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19.03.2019 по цивільній справі №752/13364/18 задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] та стягнуто 6858,03 грн., з яких 4411,03 грн. - страхове відшкодування, 685 грн. - витрати за послуги аварійного комісара та 1762 грн. - судовий збір. Рішення суду набрало законної сили 18.04.2019. На виконання вищезазначеного рішення судом видано три виконавчі листи, які було направлено до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Станом на сьогоднішній день рішення по справі № 752/13364/19 відповідачем не виконано. Просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 5244,98 грн. та 3% річних у розмірі 1219 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за невиконання рішення суду, за весь період, починаючи з дня набрання чинності рішення суду по день звернення з цим позовом, тобто з 19.04.2019 по 01.02.2025. Просив стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму інфляційних втрат у розмірі 5244,98 грн. коп., 3% річних в розмірі 1219 грн. та судовий збір в розмірі 2422 грн. 24.02.2025 постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулася з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 19.03.2019 Голосіївським районним судом міста Києва було ухвалене заочне рішення по справі №752/13364/18, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 4411,03 грн., витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 685 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. Рішення набрало законної сили 18.04.2019. 19.04.2019 видані виконавчі листи по справі №752/13364/18, які подані позивачем до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 03.12.2024 головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Куц О.В. винесені постанови про повернення виконавчих документів, оскільки в ході здійснення виконавчого провадження активи, кошти, майно боржника не виявилося можливим. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статей 610, 611 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові При цьому вказана норма права не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року (справа №686/21962/15-ц) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права отримати за час прострочення суми, передбачені статтею 625 ЦК України. Судом встановлено, що 19.03.2019 судом ухвалене заочне рішення по справі №752/13364/18, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 4411,03 грн., витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 685 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. Матеріали цивільної справи не містять доказів сплати відповідачем зазначеної заборгованості, а також доказів закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з виконанням рішення від 19.03.2019. З урахуванням наведеного вище, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає, що за період з 19.04.2019 по 01.02.2025 від простроченої суми боргу в розмірі 6858,03 грн. 3% річних складають 1191,61 грн. (6 858,03 x 3 % x 2116 : 365 : 100 = 1191,61 грн.) та інфляційні втрати 5155,49 грн. (6858,03 грн. х (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) = 6858,03 грн. х 1.75174475 = 5155,49 грн.) Таким чином, саме цей розрахунок відповідає вимогам закону, а тому суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог частково знайшли своє підтвердження та є такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задовлених позовних вимог (98,19%) у сумі 2396 грн.

Outcome: partial