Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

27.02.2024 року представник позивача [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області в інтересах [PERSON] з позовом до Нікопольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. 13.02.2025 року уточнила позовні вимоги, замінивши первісного відповідача Нікопольську міську раду на належного - [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивувала наступним. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] не розпорядився своїм майном та заповіту не склав. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із згаданої вище квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Окрім позивача спадкоємцем першої черги є його брат [PERSON] , який із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, але прийняв її фактично, оскільки був зареєстрований разом з батьком за однією адресою на момент смерті останнього. В січні 2023 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом Балашовою В.М. було заведено спадкову справу №146/2021 після смерті [PERSON] . Але постановою від 20.11.2023 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що позивачем був пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини, та не наданий правовстановлюючий документ на спадкову квартиру. Ані договору купівлі-продажу даної квартири, ані його дублікату у позивача не збереглось, тому він не має змоги оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку. З цих підстав [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 12-13). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.50-51). 15.07.2025 року на електронну адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягала частково, просила визнати за позивачем право власності на частку спадкової квартири, оскільки відповідач [PERSON] фактично прийняв свою частину спадщини після смерті батька, в іншій частині просила залишити позовні вимоги без розгляду (а.с.74). Відповідач повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення на останню відому адресу його фактичного проживання та на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, про що свідчать поштові конверти (а.с.72,73), які повернулись на адресу суду, як не вручені, за відсутністю адресата за вказаною адресою, відзиву на позовну заяву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав, заяву про відкладення розгляду справи або про слухання справи без його участі до суду не направив. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч.\~8\~ст.\~128,\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України, вважається доставленою. У відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, оскільки відсутні заперечення позивача щодо заочного розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.3). Померлий є батьком позивача, про що свідчить відповідне свідоцтво про народження (а.с.5). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки про склад сім`ї від 20.11.2023 року (а.с.23). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з трикімнатної квартири, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Дані відомості містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.7). Заповіту за життя [PERSON] не склав, а тому спадкування відбуватиметься за законом. Частина 2 ст. 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги, окрім позивача, є його рідний брат [PERSON] . Як вбачається з наданої державним нотаріусом Балашовою В.М. копії спадкової справи (а.с.21-33) [PERSON] у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся, але прийняв спадщину фактично, оскільки був зареєстрований разом з батьком за однією адресою на момент смерті останнього. Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку спадщини, відсутні. [PERSON] , в свою чергу, в січні 2023 року звернувся до Другої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Державним нотаріусом Балашовою В.М. на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] за №146/2021 (а.с.22-33). Але постановою від 20.11.2023 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що позивачем пропущено передбачений законом строк для прийняття спадщини та не надано правовстановлюючий документ на спадкову квартиру (а.с.33). При дослідженні письмових доказів справи суд встановив, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі дублікату договору купівлі-продажу (серія та номер: р/н 1-2481), виданого 21.07.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашовою В.М., дійсно, належить трикімнатна квартира, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав спосіб захисту свого майнового права, визначений п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК України визнання права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до\~ст.321\~ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно ст.ст.1220-1221,1223\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~ст.1269 ЦК України). Отже, відповідач [PERSON] фактично прийняв свою частину спадщину після смерті батька [PERSON] , яка складається з частки спадкової квартири. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved