Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 03 вересня 2005 року Виконавчим комітетом Іванівської сільскої ради Житомирського району Житомирської області (актовий запис про шлюб №8) та стягнути на користь позивачки аліменти на отримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1\\4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, починаючи з дня надання позову і до досягенню дитиною повноліття. Залишити позивачці шлюбне прізвище « [PERSON] ». Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесані витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~211,20 грн та правничу допомогу в розмірі 15000 грн. Позивач [PERSON] в обгрунтування своїх вимог зазначила, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та відмінність поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки по веденню спільного господарства. Почуття любові один до одного втрачено. Вважає, примирення неможливим та суперечить інтересам сторін. Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Від сторін клопотань про розгляд справи у їх відсутність не надходило. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2005 року Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (актовий запис про шлюб №8) що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії серія № [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину\~ [PERSON] (а.с. 9). Дитина проживає разом з матір`ю, спір щодо визначення місця проживання длоньки між сторонами відсутній. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Щодо вимоги про розірвання шлюбу \~ \~ \~ \~ Згідно\~статті 51 Конституції України\~та статті 24\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК)\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього кодексу Положеннями ч. 2\~ст.\~112\~СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що відповідно до\~ст. 112 СК\~є підставою для розірвання шлюбу. Щодо вимог про сплати аліментів на дитину [PERSON] проживає с матір`ю, домовленість між батьками щодо виконання обов`язку сплачувати аліменти відсутня, що є підставою для задоволення вимоги позивачки про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК), вимога щодо стягнення аліментів у розмірі однієї чверті на одну дитину є безспірною. З огляду на викладене позивачем вимог, підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо витрат на правничу правову допомогу Згідно ч. 3\~ст. 141 Цивільно процесуального кодексу України\~(далі - ЦПК) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК \~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що 13 березня 2025 року між позивачем та адвокатом Соломонюком С.А. укладено договір №1303\\1 про надання правової допомоги від 13.03.2025 року, акт виконаних робіт відповідно до яких розмір витрат на правову допомогу позивача склав 15\~000 грн. Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №\~\~№ 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі\~підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості\~підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено\~стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Разом з тим, оцінюючи складність справи, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг адвоката, суд приходить до висновку про те, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial