Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 700000 гривень. Позовні вимоги мотивує наступними обставинами. Відповідач ще у 2008 році звернувся до суду про стягнення з позивачки заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з квітня 2001 року по квітень 2007 року. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.03.2009 позов було задоволено. Однак, 13.08.2008 р дане рішення скасовано в апеляційній інстанції та у позові ЛМКП «Львіводоканал» до [PERSON] відмовлено. Крім цього 02.09.2020 ЛМКП «Львівводоканал» звернулось до Личаківського районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 2223,35 грн. За результатами даної справи 01.02.2021 було ухвалено заочне рішення. В подальшому, ухвалою суду від 26.05.2021 суд скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду. Після тривалої судової тяганини ЛМКП «Львіводоканал» подав до суду клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю заборгованості тобто відсутністю предмета спору. Ухвалою суду від 10.09.2021 у справі №463/8583/20 закрито провадження у справі, так як позивач відмовився від позову. Зазначає, що в результаті неправомірних дій ЛМКП «Львіводоканал» була змушена брати участь у такій судовій тяганині, писати відзив, заперечення, клопотання, витрачаючи свій час, здоров`я, піддаючись стресу та душевним стражданням. Відтак, внаслідок наведених дій відповідача, позивач зазнала нервового стресу, душевних страждань та втрати здоров`я. А тому, враховуючи наведене, просить стягнути на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 700000 гривень. Ухвалою суду від 31 січня 2025 року головуючим суддею Жовніром Г.Б. прийнято до розгляду справу та призначено в порядку загального позовного провадження. 18 вересня 2024 року було скеровано відзив на позовну заяву з додатками, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Аргументує тим, що дійсно 02.09.2020 року ЛМКП «Львівводоканал» звернулося в Личаківський районний суд м.Львова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2223 грн. 35 коп. та 2102 грн. 00 коп. судового збору. 01.02.2021 року по цій справі було прийнято заочне рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2223 грн. 35 коп. та 2102 грн. 00 коп. судового збору. Зазначає, що ЛМКП «Львівводоканал» вчиняло всі дії в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Даний позов було подано судом у зв`язку з тим, що контролери Личаківської дільниці відділу збуту послуг неодноразово звертались до [PERSON] в телефонному режимі з вимогою забезпечити доступ до її квартири для проведення обстеження та зняття фактичних показників лічильників. Неодноразово прибували за адресою: [ADDRESS] для проведення обстеження, проте жодного разу не були допущені в квартиру. На підтвердження вказаного факту було складено акт № 36959 від 06.09.2017 року та акт № 37018 від 30.10.2017 року. Оскільки споживачкою [PERSON] так і не було допущено представників ЛМКП «Львівводоканал» для проведення контрольного огляду та зняття фактичних показів лічильників, зареєстрованих за її адресою, ці прилади обліку води були зняті з абонентського обліку. З листопада 2017 року нарахування за послуги водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] проводилось згідно норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на одну особу. 25.10.2019 року [PERSON] звернулась до ЛМКП «Львівводоканал» з листом, в якому просила прийняти до відома свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 03.09.2019 року та долучила їх копії. На підставі вищезгаданого звернення, прилад обліку холодної води № 140600 КВ 1,5 DN15 було прийнято на абонентський облік, за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищенаведеного по особовому рахунку № [NUMBER] за період з березня 2016 року по жовтень 2019 року у червні 2021 року було здійснено перерахунок заборгованості згідно фактичних показань приладу розподільчого обліку води та подано до суду заяву про закриття провадження по справі в зв`язку з відмовою від позову. Вважає, що позивачем не представлено жодних об`єктивних та документально-підтверджених доказів заподіяння їй діями ЛМКП Львівводоканал моральної шкоди. Обставини, на які покликається позивач, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до справи та які могли б підтверджувати її позовні вимоги. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить суд врахувати її додаткові письмові пояснення. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечила з мотивів наведених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. У своєму позові [PERSON] вказує, що через судову тяганину вона зазнала моральної шкоди. Неправомірні дії відповідача призвели до її душевних страждань, стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання, та спричиняє їй не лише моральні страждання, але і змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Тому відшкодування моральної шкоди має відбуватися на підставі частини першої статті 1167 ЦК України. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина друга вказаної норми передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Відповідно до Постанови Верховного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, викладена позиція, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Отже у даному випадку, враховуючи відсутність обставин передбачених ч. 2 ст. 1167 ЦК України, обов`язок відповідача відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду може виникнути лише у випадку вчинення винних протиправних дій, що причиною такої шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, дійсно рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.03.2009 р. скасовано рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13.08.2008 р. про задоволення позову ЛМКП "Львівводоканал" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Однак, у цьому рішенні апеляційний суд вказує, що вважає доведеним факт наявності бор [PERSON] перед ЛМКП за надані послуги станом на 29.08.2004 року у розмірі 184,82 грн. При цьому приходить до висновку, оскільки позивач пропустив строк позовної давності з вимогами до 29.08.2004 року, відповідач заявляла про застосування вимог закону про наслідки спливу строку позовної давності, то в цій частині рішення підлягає скасуванню і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позо відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України. Отже з наведеного вбачається, що звернення ЛМКП "Львівводоканал" з позовом до [PERSON] було правомірним та підставним. Також судом встановлено, що 09.11.2018 року ЛМКП "Львівводоканал" звернулось до Личаківського районного суду м.Львова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1 246,23 грн. 09.01.2019 року Личаківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 463/7075/18 про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1 246,23 грн. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 08.07.2019 року вказаний судовий наказ № 463/7075/18 було скасовано. 02.09.2020 року ЛМКП «Львівводоканал» звернулося в Личаківський районний суд м.Львова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2223 грн. 35 коп. та 2102 грн. 00 коп. судового збору. 01.02.2021 року по цій справі було прийнято заочне рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2223 грн. 35 коп. та 2102 грн. 00 коп. судового збору. Ухвалою суду від 26.05.2021 суд скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду. Також судом встановлено, що у зв`язку із недопущення уповноважених представників ЛМКП «Львівводоканал» для зняття контрольних показань приладу обліку води, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з листопада 2017 року ці прилади обліку води були зняті з абонентського обліку. Про вищевказаний факт [PERSON] було повідомлено листом № Вих-Вд 7335-17 від 31.10.2017 року. З листопада 2017 року нарахування за послуги водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] проводилось згідно норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на одну особу. У зв`язку із вище наведеним ЛМКП «Львівводоканал» звернувся із позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2223 грн. 35 коп. та 2102 грн. 00 коп. судового збору. У червні 2021 року було здійснено перерахунок заборгованості згідно фактичних показань приладу розподільчого обліку води, оскільки [PERSON] звернулась до ЛМКП «Львівводоканал» з листом, в якому просила прийняти до відома свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки . Згідно абзацу 3 ч.4 ст.11 Закону України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та абзацу 3 п.16 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» після відновлення надання показань вузлів обліку таким споживачам виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі. В подальшому на підставі клопотання представника позивача ЛМКП «Львіводоканал» про закриття провадження у зв`язку із відсутністю заборгованості тобто відсутністю предмета спору, ухвалою суду від 10.09.2021 у справі №463/8583/20 закрито провадження у справі, так як позивач відмовився від позову. На думку суду наведені факти підтверджуються матеріалами справи та свідчать про правомірність дій відповідача. Отже оскільки в діях відповідача відсутня протиправність, а також порушення прав позивача, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Відтак, вказане свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог, а тому такі не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed