Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 19 травня 2025 року адвокат Сопронюк Геннадій Михайлович звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] до відповідача Лопатинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 19.08.1999, про що 19.08.1999 зроблено запис №37. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається зокрема із земельної ділянки, площею 2,6099 га, яка належала їй на підставі державного акту, серії І-ЛВ №034622, виданого 17.07.2000 на підставі рішення XII сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000, яка включає земельні ділянки площею 1,8298 га за кадастровим номером 4623955000:02:000:0413, площею 0,7801 \~ \~ \~ \~га за кадастровим номером 4623955000:03:000:0421. До дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала в [ADDRESS] , разом з нею проживав [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №06/38-430 від 09.04.2025, виданою Лопатинською селищною радою Шептицького району Львівської області. Після смерті тітки, [PERSON] , він вступив у спадщину та, маючи намір оформити свої права, на спадкове майно після її смерті звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте при зверненні до нотаріальної кантори, нотаріусом її було відмовлено, оскільки державний акт виданий після смерті, що підтверджується постановою про відмову №93/02-31 від 27.03.2025. Просить суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.06.2025, установити факт, що має юридичне значення, а саме, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії І-ЛВ №034622, виданий 17.07.2000 на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] ; установити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 2,6099 га, яка включає земельні ділянки, площею 1,8298 га за кадастровим номером 4623955000:02:000:0413, площею 0,7801 га за кадастровим номером 4623955000:03:000:0421, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.3-6, 53-56). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 21 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання (а.с.1-2). Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.65). Представник відповідача Лопатинської селищної ради в судове засідання не прибув. 09.06.2025 подав до суду заяви, у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі та прийняти рішення, що відповідатиме вимогам чинного законодавства (а.с.46-47). 30.06.2025 від представника відповідача надійшла заява, у якій він зазначив що позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню та просив суд розгляд справи проводити без його участі (а.с.66). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 19.08.1999, про що 19.08.1999 зроблено запис №37 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається зокрема із земельної ділянки площею 2,6099 га., яка належала їй згідно державного акту, серії І-ЛВ №034622, виданим 17.07.2000 на підставі рішення XII сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000, яка включає земельні ділянки площею 1,8298 га за кадастровим номером 4623955000:02:000:0413, площею 0,7801 га за кадастровим номером 4623955000:03:000:0421 (а.с.10, 13-22). Відповідно до витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-9956516912025, № НВ-9956517002025 від 31.03.2025 нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 70 079,31 грн (49125,13 грн + 20954,18 грн). До дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала в [ADDRESS] , разом з нею проживав [PERSON] , [INFO] , та її сестра [PERSON] , що підтверджується довідкою №06/38-430 від 09.04.2025, виданою Лопатинською селищною радою Шептицького району Львівської області (а.с.23) та довідкою №06/38-623 від 10.06.2025, виданою Лопатинською селищною радою Шептицького району Львівської області (а.с.57). Відповідно до довідки №06/38-622 від 10.06.2025, яка видана Лопатинською селищною радою Шептицького району Львівської області Після смерті тітки, [PERSON] , позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки державний акт виданий після смерті, що підтверджується постановою про відмову №93/02-31 від 27.03.2025 (а.с.24). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №80624752 від 27.03.2025 (а.с.25). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 01.11.2000 року, про 01.11.2000 зроблено запис №44 (а.с.58а). До дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала в [ADDRESS] , разом з нею проживав [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №06/38-622, виданою Лопатинською селищною радою Шептицького району Львівської області (а.с.58). Відповідно до довідки Лопатинської селищної ради від 12.06.2025 №06/38/642, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою (а.с.60). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що видно із свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 27 вересня 2004 року (а.с.61). Родинні відносини спадкоємця із спадкодавцями підтверджуються такими доказами: свідоцтвами про народження, серії [NUMBER] від 02.02.1978 (а.с.26), серії [NUMBER] від 12.01.1962 (а.с.27): свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] (а.с.28), архівними довідками №С-122 від 23.04.2025 (а.с.29) та №С-157 від 13.05.2025 (а.с.30-31); витягом про реєстрацію шлюбу №00050171225 від 20.03.2025 (а.с.32); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00050171225 від 20.03.2025 (а.с.62). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034622 від 17 липня 2000 року, виданий після смерті спадкодавця [PERSON] . Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, суд застосовує норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України). Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Позивач [PERSON] довів належними та допустимими доказами факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії І-ЛВ №034622 виданий 17.07.2000 на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Отже, вимоги позивача про встановлення юридичних фактів необхідно задовольнити. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР\~спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті\~528\~та\~534\~цього\~Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. Зважаючи на встановлені обставини у справі [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майно. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Враховуючи, що позивач [PERSON] прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved