Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] , третя особа: Драбівська державна нотаріальна контора, в якому просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з 2014 року по 09.09.2020. Також просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, на частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На день смерті батько був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживав разом із позивачем з 2014 року за адресою: [ADDRESS] . Квартира за цією адресою належить на праві спільної часткової власності по частці [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2014 року. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Рідна сестра позивача [PERSON] у передбаченому законом порядку та строки спадщину після померлого батька не прийняла, відмовилась від її прийняття. У липні 2024 року з метою оформлення спадщини позивач звернувся до Драбівської державної нотаріальної контори Черкаської області, однак постановою від 27.07.2024 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність підтвердження прийняття спадщини в порядку ст. 1268 ЦК України, а строк для прийняття спадщини спадкоємець пропустив. У судовому засіданні позивач уточнив свою вимогу та просив суд задовольнити позов, встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] з на момент відкриття спадщинита визнати за позивачем право власності на частки квартири за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 08.11.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.01.2025 підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 13.05.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування спадкової справи. У судове засідання, яке відбулось 15 липня 2025 року учасники не з`явились, були повідомлені належним чином. Представник позивача та позивач надіслали заяви, в яких просили позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , яка показала, що з 2014 по 2023 роки проживала по сусідству з родиною за адресою: [ADDRESS] . Позивач, його дружина та батько заїхали в сусідню квартиру [ADDRESS] у 2014 році. Вона часто бачила батька позивача, оскільки він регулярно гуляв із внуком, також виходив на загальну площадку та курив. У 2020 році їй стало відомо, що батько позивача помер. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача [PERSON] , які виступали у попередніх судових засіданнях, заслухавши показання свідка, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за життя був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-17, 11), проте там не проживав. [PERSON] помер [INFO] в м. Горішні Плавні, де також відбулось його поховання, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2020 (а.с.8) та довідкою комунального підприємства Спеціалізоване підприємство ритуальних та похоронних послуг «Вічність» №136 від 02.08.2024, накладною №1 від 09.09.2020, договором-замовленням №383 від 10.09.2020, свідоцтвом про поховання (а.с. 24-27). З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , суд встановив таке: 27.07.2024 [PERSON] звернувся до Драбівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, інформація про відкриті спадкові справи після померлого відсутня. На час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадщина складається з частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2014. Постановою від 27.07.2024 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через недоведеність факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Згідно показань свідка [PERSON] , позивач, його дружина та батько позивача з 2014 року проживали разом за адресою [ADDRESS] . Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що факт проживання позивача разом із померлим батьком на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] доведений належними та допустимими доказами, а саме: показаннями свідка, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про поховання довідкою про причину смерті та іншими доказами у сукупності. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Законодавець розрізняє два види спадкування згідно ст.1217 ЦК України: за заповітом та за законом. Спадкодавець [PERSON] не здійснив особистих розпоряджень на випадок своєї смерті, тому в даному випадку підлягають застосуванню норми права, що регулюють спадкування за законом. Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Законодавець розрізняє два способи прийняття спадщини: автоматичне прийняття та прийняття спадщини на підставі заяви, поданої нотаріусу у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України. Автоматичне прийняття спадщини можливе за наявності кількох умов: по-перше, особа має закликатися до спадкування в порядку черговості за законом або у зв`язку зі складенням на її користь заповіту; по-друге, на час відкриття спадщини спадкоємець має проживати спільно зі спадкодавцем; по-третє, таке проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і, головне, не припинитися перед смертю спадкодавця. Оскільки до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори, ще однією умовою для прийняття спадщини на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України є неподання спадкоємцем заяви про відмову протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Усі зазначені умови унормовано в частині 3 ст. 1268 ЦК України. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Тобто це його право, а не обов`язок. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд вважає, що позивачем доведено, що він автоматично прийняв спадщину після свого батька [PERSON] , оскільки постійно проживав з ним на час відкриття спадщини, тому вимога позивача про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - підлягає задоволенню. З приводу вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги на частку квартири [ADDRESS] , суд зауважує наступне. Оскільки законодавцем передбачений позасудовий спосіб визнання права власності на спадкове майно, суд у судовому може визнати право власності лише у винятковому випадку, якщо існують перешкоди для оформлення його у нотаріальному порядку. Так, згідно постанови державного нотаріуса від 27.07.2024 Фігурі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з різними місцем реєстрації проживання його та спадкодавця на момент відкриття спадщини. Державний нотаріус роз`яснив позивачу, що у разі встановлення судом факту постійного проживання його зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, він [PERSON] буде вважатись таким, що прийняв спадщину фактично. Згідно п/п 4.10. п. 4 гл. 10 розд. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини, що узгоджується зі ст. 1296 ЦК України. Таким чином для визнання судом права власності на спадкове майно за позивачем на даний час суд не вбачає, оскільки на момент ухвалення рішення його майнові права спадкоємця не порушені, не оспорені та не є невизнаним. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов [PERSON] частково, встановлюючи лише факт, що має для позивача юридичне значення для реалізації його спадкових прав.

Outcome: partial