Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

16 квітня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому уточнивши позовні вимоги (а.с. 63) просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був його батьком, а також внести відповідні зміни до актового запису про його народження. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що мати позивача та [PERSON] мали теплі романтичні стосунки та зустрічалися близько 20 років. У цей час у них народився син - [PERSON] . [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , а тому запис про батька позивача під час реєстрації його народження було здійснено за вказівкою матері. Після народження позивача, мати позивача та [PERSON] продовжували перебувати у стосунках, хоча і проживали окремо, останній визнавав себе батьком позивача, проводив з ним час, купував іграшки, продукти та надавав матеріальну допомогу. [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, а тому з метою оформлення своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач [PERSON] подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві відповідач вказала, що в свідоцтві про народження позивача в графі батько дитини мати позивача вказала [PERSON] , а не [PERSON] . Позовна заява не містить обґрунтування, що саме перешкоджало або унеможливлювало зазначити справжнє ім?я та по батькові батька позивача, за умови, що [PERSON] не заперечував своє батьківство. Не наведено також і жодних причин, які унеможливлювали встановити факт батьківства за життя [PERSON] . Жодних дій з боку померлого [PERSON] відносно встановлення свого батьківства, чи дій, які могли свідчити про намір залишити в спадок майно на користь особи, яку померлий міг визнавати за сина, здійснено не було. Крім того, доказів здійснення грошових переказів на ім?я безпосередньо [PERSON] , позивачем не надано, а твердження про надання матеріальної допомоги на утримання сина у готівковому вигляді виглядає сумнівним, оскільки за умови визнання себе батьком дитини мали бути інші платежі, перерахування за інші роки. Позивач не надав суду жодних письмових доказів, які могли переконливо свідчити про визнання [PERSON] свого батьківства. Жодної спільної фотографії, жодної вітальної листівки, привітання, переписки чи листування в месенджерах, соціальних мережах, скріншотів сторінок, із змісту яких можна було зробити припущення про те, що батьком позивача є [PERSON] , не надано. [PERSON] помер у лікарні після тривалого та безуспішного лікування. За таких обставин, твердження позивача про раптовість смерті [PERSON] вступає в протиріччя із доводами про те, що вони тісно спілкувалися, останній підтримував позивача та його матір і всіляко допомагав. У цей складний період для [PERSON] супроводжувала його саме [PERSON] , інших родичів він в Україні не мав. Остання також отримала свідоцтво про його смерть, здійснювала поховання, бронювання місця на кладовищі, запрошувала сусідів та близьких знайомих на поховання та поминальний обід. Позивач та його мати були відсутні на похоронах [PERSON] . Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження дзвінків позивача на телефон [PERSON] , а також листування, із змісту якого можна було б зробити висновок, що між собою спілкуються батько та син. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі в якості співвідповідача Чернігівську міську раду. Відповідач - Чернігівська міська рада відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13\~вересня 2024\~року призначено в даній справі посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу; провадження в справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15\~квітня 2025\~року провадження в справі - поновлено. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, його представник подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник раніше подавав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилася, з використанням засобів електронного зв`язку подала клопотання, в якому просить справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи - Відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Чернігові Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути за її відсутності. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 07 грудня 1996 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 76), який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20\~жовтня 2023\~року було розірвано. [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Відомості про батька [PERSON] записані за вказівкою матері згідно із частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 47), у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за цією адресою були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 78). Відповідно до копії спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Тарасенком Р.О., із заявами про прийняття спадщини померлого [INFO] [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] (а.с. 74, 78). З копії листа Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» Чернігівської міської ради № 489 від 10 вересня 2024 року слідує, що [PERSON] дійсно похований на кладовищі Ялівщина в м. Чернігові 16 грудня 2023 року. Послуги по похованню [PERSON] сплачені [PERSON] за накладною № 5390 від 15 грудня 2023 року в сумі 9283 грн. 50 коп. (а.с. 89). Згідно з висновком експерта № 38-МГ, складеним 01 квітня 2025 року судовим експертом Державної спеціалізованої\~установи «Дніпропетровське\~обласне бюро\~судово-медичної\~експертизи» Петуховою О.А., [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв?язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с. 172-175). За положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 51 Конституції України закріплено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Такі ж положення передбачає і стаття 5 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Згідно із статтею 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із\~частиною першою\~статті 135\~Сімейного кодексу\~України (у\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин) при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Частиною першою статті 130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Предметом доказування у справах про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 в справі № 643/9245/18 зазначено, що тлумачення статті 130 Сімейного кодексу України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест це науковий метод, наявний для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. Враховуючи викладене, положення законодавства, а також те, що належними і допустимими доказами в справі підтверджується, що померлий [INFO] [PERSON] \~доводився батьком позивачу, а тому наявні підстави для встановлення факту батьківства.

Outcome: approved