Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-09 00:00:00

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» в особі представника адвоката Маслюженка М.П. звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 26584,42 грн та судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн. Позов мотивовано тим, що 07.12.2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали кредитний договір № 26206000521234, про встановлення кредитного ліміту, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділенні банку шляхом підписання з боку клієнта власноручним підписом, а з боку банку, відповідно до п.2.6. УДБО, шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки Банку та підпису уповноваженої особи банку (факсиміле), зокрема, з цим погодився Відповідач, про що вказано в пункті 4.6.3 або 4.6.5. Кредитного договору. Таким чином, сторони при укладенні Кредитного договору погодили всі істотні умови, що є необхідними для цього виду договорів. У подальшому Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши ліміт Кредитної лінії на рахунку Клієнта і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами в межах Кредитного ліміту, визначеного Кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків та комісії (за наявності за користування кредитною лінією відповідач виконав не в повному обсязі. Згідно виписок по рахунку Позичальника останній платіж на погашення заборгованості здійснено 17.02.2022 року. Внаслідок чого у Позичальника сформувалась заборгованість перед Банком у загальному розмірі 26584,42 грн, що складається з: 12340,35 грн залишок по тілу кредиту; 10921,74 грн залишок по відсотках; 3322,33 грн залишок нарахованих строкових комісій. 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (Фактор) був укладений договір факторингу № 11/04/24. Також АТ «Банк Кредит Дніпро» і ТОВ «Санфорд Капітал» підписали додатки до договору факторингу, зокрема Реєстр Боржників і Акт приймання-передачі прав вимоги. Таким чином ТОВ «Санфорд Капітал» набув право вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №26206000521234 від 07.12.2021 року. Згідно до Розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №26206000521234 від 07.12.2021 року, сформованої АТ «Банк Кредит Дніпро» станом на 10.04.2024 року (дата, що передує дню відступлення права вимоги) заборгованість Відповідача становить: залишок простроченого кредиту 12340,35 гривень; залишок прострочених відсотків 10921,74 гривень, залишок прострочених комісій, що разом складає 3322,33 гривень. Після отримання права вимоги, ТОВ «Санфорд Капітал» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Враховуючи наведене, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання, визначені укладеним Кредитним договором, не виконав, у передбачені в договорах строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, заборгованість не погашена, що стало підставою для звернення ТОВ «Санфорд Капітал» до суду із вказаним позовом. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 13.05.2025 року відкрито провадження у дані справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони, позовні вимоги підтримує, проти ухваленням заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило. Крім того судова повістка про виклик відповідача до суду також направлялись рекомендованою поштою на останню відому адресу його зареєстрованого місця проживання та була отримана ним, про що свідчить підпис на поштовому повідомленні. Тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.2021 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали договір № 26206000521234 про встановлення кредитного ліміту, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділенні банку шляхом підписання з боку клієнта власноручним підписом, а з боку банку, відповідно до п.2.6. УДБО, шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки Банку та підпису уповноваженої особи банку (факсиміле), зокрема, з цим погодився Відповідач, про що вказано в пункті 4.6.3 або 4.6.5. Кредитного договору. Кредит надається на наступних умовах. Максимальний ліміт кредитної лінії становить 200000,00 грн. Строк кредитування становить 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Продовження строку кредитування може здійснюватися необмежену кількість разів на той же строк і на тих же умовах. У разі небажання Клієнта продовжувати строк кредитування на новий строк, він має звернутися до відділення Банку із відповідною письмовою заявою не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення чергового строку кредитування. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 48% річних. У разі порушення строків/термінів повернення кредиту клієнт зобов`язаний сплатити проценти за порушення грошового зобов`язання, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 56% річних. Таким чином, сторони при укладенні Кредитного договору погодили всі істотні умови, що є необхідними для цього виду договорів. У подальшому Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за цим договором виконав у повному обсязі, встановивши ліміт Кредитної лінії на рахунку Клієнта, надавши йому можливість користуватися кредитними коштами в межах кредитного ліміту, визначеного Кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення суми кредиту та оплати нарахованих відсотків виконав не в повному обсязі, в результаті чого у нього утворилася заборгованість перед банком в сумі 26584,42 грн., що складається з: 12340,35 грн залишок по тілу кредиту; 10921,74 грн залишок по відсотках; 3322,33 грн залишок нарахованих строкових комісій. 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (Фактор) був укладений договір факторингу № 11/04/24. Також АТ «Банк Кредит Дніпро» і ТОВ «Санфорд Капітал» підписали додатки до договору факторингу, зокрема Реєстр Боржників і Акт приймання-передачі прав вимоги. Таким чином ТОВ «Санфорд Капітал» набув право вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №26206000521234 від 07.12.2021 року. Згідно з випискою по особовому рахунку за період з 07.12.2021 року по 10.04.2024 року, відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, однак зобов`язання щодо погашення кредиту у повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно до Розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №26206000521234 від 07.12.2021 року, сформованої АТ «Банк Кредит Дніпро» станом на 10.04.2024 року (дата, що передує дню відступлення права вимоги) заборгованість відповідача становить у загальному розмірі 26584,42 грн., що складається з: 112340,35 грн залишок по тілу кредиту; 10921,74 грн залишок по відсотках; 3322,33 грн залишок нарахованих строкових комісій. Розмір заборгованості відповідача підтверджується Розрахунком заборгованості від 10.04.2024 року та виписками по особових рахунках позичальника за період з дати укладення Кредитного договору і до дати відступлення права вимоги за таким договором. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Отже, до ТОВ «Санфорд Капітал», відповідно до договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №26206000521234 від 07.12.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, у ході розгляду справи відповідачем не оспорювався. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Санфорд Капітал», яке є правонаступником кредитодавця, належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №26206000521234 від 07.12.2021 року, за тілом кредиту у розмірі 12340,35 грн та залишку по відсотках у розмірі 10921,74 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення нарахованих строкових комісій в розмірі 3322,33 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що відповідачу встановлено плати за послуги банку щодо обслуговування кредиту, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення кредитного договору щодо сплати комісії, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. З урахуванням викладеного, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, оскільки відповідач умови за вказаними кредитним договором належним чином не виконував, право вимоги за цими договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором № 26206000521234 від 07.12.2021 у розмірі 23262,09 грн, з яких: 12340,35 грн залишок по тілу кредиту, 10921,74 грн залишок по відсотках. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат та їх розміру, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги від 01.04.2024 року № 1/04, відповідно до якого правова допомога ТОВ «Санфорд Капітал» надавалась Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги, безпосередньо адвокатом Маслюженко М.П.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3332 від 28.4.2017 року; ордер на надання правничої допомоги серії АЕ №1310920 від 19.08.2024 року; акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 16.12.2024 №4 АО «Альянс ДЛС» надало ТОВ «Санфорд Капітал» такі послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1 200,00 грн, складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника 6 000,00 грн, а всього на суму 7200,00 грн. Отже, суд вважає, що витрати позивача на правову допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. Заперечень щодо неспівмірності витрат відповідач не надав. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки позовні вимоги судом задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2119,66 грн (23262,09 грн х 2422,40 грн / 26584,42 грн) та витрати на правову допомогу у розмірі 6300,20 грн (23262,09 грн х 7200 / 26584,42 грн.) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial