Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ\~«Юніт Капітал»\~заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 303,00 грн, послуги на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обгрунтування позову вказує, що 30.01.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідач уклали Кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн на його банківську карту вказану ним в анкеті, на умовах строковості, зворотності, платності зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 17.12.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 17122024-МК, за яким ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передав ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників право вимоги за договором факторингу становить 42 303,00 грн. 02.04.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 020425-У, за яким ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передав ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до відповідача за кредитним договором. За реєстром боржників ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42 303,00 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за кредитним договором становить 42 303,00 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 5500,00 грн, заборгованість за процентами у сумі 36803,00 грн, які позивач просить стягнути з позивача, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою судді від 09.05.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 05.06.2025 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою" та шляхом оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Відзив на позов не подавав. Відповідно до ст.280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; він не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, з письмової згоди представника позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України. 15.07.2025 постановлено ухвалу сулу про заочний розгляд справи. Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30.01.2024 відповідач уклала кредитний договір № 00-9602658 з ТОВ\~«МАКС КРЕДИТ» шляхом підписання електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого отримала кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. 17.12.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 17122024-МК, за яким ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передав ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників право вимоги за договором факторингу становить 42303,00 грн. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 17122024-МК від 17.12.2024 ТОВ\~ФК «Онлайн фінанс» отримало право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 42303,00 грн. 02.04.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 020425-У, за яким ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передав ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до відповідача за кредитним договором. За реєстром боржників ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42303,00 грн. Враховуючи вищевикладене загальна сума заборгованості складає 42303,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість по кредиту, 36803,00 грн- заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 500,00 грн заборгованість за комісією. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, внаслідок чого утворилась заборгованість. Крім того, заборгованість за тілом кредиту та правильність її розрахунку не спростована та не заперечується відповідачем. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст.\~638\~та ч. 1 ст.\~640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з положеннями\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Стаття 1082\~ЦК України передбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений кредитний договір відповідає вимогам закону, зобов`язання по договору відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості підтверджена документально, позивач на законних підстав набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн та відсотків 36803 грн. Щодо стягнення заборгованості за комісією в розмірі 500 грн, яку позивач зарахував, як тіло кредиту слід відмовити, з огляду на наступне. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії в сумі 500,00 грн не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правової допомоги, Додаткової Угоди до Договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7 000,00грн. На думку суду, витрати на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, є завищеними, враховуючи категорію справи, яка є типовою для позивача, не є складною та час, який захисник міг би потратити на підготовку матеріалів, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги не є значним. В цій частині заявлених вимог слід стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн, що буде співмірним з ринковими цінами адвокатських послуг. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial