Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 112\~745,06 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 15.12.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1002046395201, відповідно до якого банк видав позичальнику кредит у сумі 16\~500,00 гривень. 17.02.2022 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1002096695601, відповідно до якого банк видав позичальнику кредит у сумі 60\~100,00 гривень, а відповідачка зобов`язалася повернути суму кредиту та сплатити відсотки в порядку та у строки, визначені кредитними договорами. Банк виконав свої обов`язки за кредитними договорами, однак всупереч умов кредитних договорів відповідачка, не здійснила своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості за кредитом і процентами, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку з цим банк направляв відповідачці вимоги щодо усунення порушень договорів та повернення кредитних коштів, проте відповідачка ухиляється від добровільного погашення заборгованості, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Арцизького районного суду Одеської області Череватій В.І. Ухвалою суду від 09.06.2025 року, заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Михайлової Катерини Анатоліївни про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 492/233/25 за позовною\~заявою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, скасувано заочне рішення Арцизького районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року по цивільній справі № 492/233/25 за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено підготовче\~судове\~засідання.\~ Ухвалою суду від 01.07.2025 року, закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представниця позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, але у позовній заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка та її представник про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, однак в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача адвоката Михайлової К.А. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, згідно якої просила суд у задоволенні позову щодо стягнення з відповідачки заборгованості за комісією відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позов. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися\~Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.12.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1002046395201, відповідно до якого банк видав позичальнику кредит у сумі 16\~500,00 гривень, а відповідачка зобов`язалася повернути суму кредиту та сплатити відсотки в порядку та у строки, визначені кредитним договором. 17.02.2022 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1002096695601, відповідно до якого банк видав позичальнику кредит у сумі 60\~100,00 гривень, а відповідачка зобов`язалася повернути суму кредиту та сплатити відсотки в порядку та у строки, визначені кредитним договором. 15 грудня 2021 року, [PERSON] , відповідачка у справі, підписала заяву № 1002046395201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої підтвердила, що прийняла Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті Договору, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені договором послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах. 17 лютого 2022 року [PERSON] , відповідачка у справі, підписала заяву № 1002096695601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої підтвердила, що прийняла Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті Договору, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені договором послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного сторонами, розмір кредитного ліміту становить 16\~500,00 грн., строк кредитування становить 24 місяців, процентна ставка 0,010 % річних; реальна річна процентна ставка 77,041 % річних. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного сторонами, розмір кредитного ліміту становить 60\~100,00 грн., строк кредитування становить 24 місяців, процентна ставка 0,010 % річних; реальна річна процентна ставка 77,4571 % річних. Позивачем на підтвердження своїх вимог було також надано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (редакція діє з 01 листопада 2021 року). АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за Договорами виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами та в межах встановленого кредитного ліміту. Станом на 01 грудня 2024 року у відповідачки виникла заборгованість: по кредитному договору від 15.12.2021 року № 1002046395201 23\~158,11 грн., з яких: 15\~106,87 грн. - заборгованість за кредитом; 3,71 грн. - заборгованість за процентами; 8\~047,53 грн. - заборгованість за комісією; по кредитному договору від 17.02.2022 року № 1002096695601 89\~586,95 грн., з яких: 60\~100,00 грн. - заборгованість за кредитом, - 16,43 грн. - заборгованість за процентами; 29\~470,52 грн. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам склала 112 745,06 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитними договорами. Позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу (повідомлення) про наявну заборгованість в загальному розмірі 112\~745,06 грн. та про добровільне виконання зобов`язань. Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1\~статті 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1\~статті 628 ЦК України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1\~статті 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~статті 6 ЦК України,\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 і 2\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом\~статті 634 ЦК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються\~главою 71 ЦК України\~та загальними нормами\~Цивільного кодексу\~щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Тобто положеннями статей\~633,\~634 ЦК України\~презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору № 1002046395201 від 15.12.2021 року та кредитного договору № 1002096695601 від 17.02.2022 року. Зазначені кредитні договори недійсними не визнано. Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність договору кредиту № 1002046395201 від 15.12.2021 року та кредитного договору № 1002096695601 від 17.02.2022 року між відповідачем [PERSON] та позивачем ПАТ «ПУМБ», оскільки банком за допомогою належних доказів доведені обставин, які підтверджують укладення з відповідачем [PERSON] договору-приєднання з погодженням усіх суттєвих умов, які нею підписані у заяві-приєднанні, зокрема, суми кредиту, процентів та умов повернення кредитних коштів лише з можливістю договірного списання. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом\~статті 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу частини першої\~статті 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями\~статтею 1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між ПАТ «ПУМБ» і [PERSON] , відповідачкою у справі, укладені кредитні договори, у рамках яких банк надав відповідачці кредити на платіжну картку. Заява № 1002046395201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15 грудня 2021 року підписана працівниками банку і позичальником [PERSON] , що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Ця заява містить умови щодо розміру кредитного ліміту та реальних процентів. Заява № 1002096695601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 17 лютого 2022 року підписана працівниками банку і позичальником [PERSON] , що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Ця заява містить умови щодо розміру кредитного ліміту та реальних процентів. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за комісією, слід звернути увагу на наступне. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зроблено висновок, що відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Велика Палата Верховного Суду в п. 32.8 вказаної постанови дійшла висновку про недопустимість встановлення щомісячної плати за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а тому відповідне положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах визначених графіком щомісячних платежів з кредитним договором, є нікчемними. В постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (п.п. 29-31) зроблено висновок про те, що \~Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя\~статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої\~статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті\~3, частина третя статті\~509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 9 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц не відступив від висновків, сформульованих у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 718/194/17, зробив висновок про те, що положення укладеного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними. Встановлення невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння коштами споживача як слабкої сторони, яка має право на особливий правовий захисту у відповідних відносинах. Отже, такі умови договору порушують публічний порядок (стаття 228 ЦК України). У постанові від 27 травня 2020 року у справі № 667/10018/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що з огляду на зміст приписів частин першої та другої статті 228 ЦК України умови кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за розрахунково-касове обслуговування позичкового рахунку є нікчемною. Тому така умова договору порушує публічний порядок. З позовної заяви позивача та доданих до неї документів вбачається, що при укладанні з відповідачем кредитних договорів № 1002046395201 від 15.12.2021 року, № 1002096695601 від 17.02.2022 року банком передбачено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % від суми кредиту, які позичальник [PERSON] повинна сплачувати щомісячно, згідно затвердженого графіку. Відтак, вказані умови договору є явно несправедливими, спрямованими на незаконне заволодіння коштами споживача, як слабкої сторони, яка має право на особливий правовий захист у цих правовідносинах. Таким чином, враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку в розмірі 2,99% суд вважає, що положення п. 5 кредитних договорів, укладені між АТ «ПУМБ» та [PERSON] щодо обов`язку позичальника сплачувати плату з обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними, що повністю ґрунтується на зазначених вище правових висновках Верховного Суду, оскільки вказані умови договору порушують публічний порядок (ст. 228 ЦК України), спрямовані на заволодіння коштами споживача та визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки умова кредитного договору про встановлення комісії є нікчемною, підстав: для стягнення заборгованості по комісії за кредитними договорами в загальному розмірі 37 518,05 грн. (8 047,53 грн. 29 470,52 грн.) відсутні, а тому в задоволенні позову в цій частині, слід відмовити. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, процентами по кредитним договорам від 15.12.2021 року № 1002046395201, від 17.02.2022 року № 1002096695601, а вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за комісією, задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами\~статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1616,23 грн. На підставі статей\~11,\~207,\~525,\~526,\~530,\~610,\~612,\~626,\~627,\~628,\~1049,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial