Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

До суду 29.12.2023 року надійшла позовна заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення батьківства. В обґрунтування вимог посилається на те, що її мати з 1980 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , але не зареєстрували шлюб. [INFO] у них народилась вона, заявник. Проте, при реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері. [PERSON] ставився до неї як до дочки, спілкувався, проводив час разом. В подальшому, заявник змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , у зв`язку з укладенням шлюбу. [INFO] [PERSON] раптово помер і документів не залишив. 03 січня 2024 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення батьківства залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів з дня вручення зазначеної ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. 12 січня 2024 року до суду від [PERSON] надійшла заява про встановлення батьківства (виправлена) з квитанцією про сплату судового збору. 31 січня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою. 08 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання про призначення експертизи (уточнене), а саме молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручити експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (65026, м. Одеса, пров. Валіховський, 4). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року провадження по справі було зупинено, на час проведення експертизи. 29.07.2024 року справа повернулась з експертної установи з висновком. 06 серпня 2024 року ухвалою суду поновлено провадження по справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення батьківства. 16 липня 2025 року [PERSON] подала заяву про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно зі свідоцтвом батьком [PERSON] вказано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . 31.08.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] ». Як вказує заявник у заяві, запис про батька був зроблений зі слів матері [PERSON] , яка не заперечувала проти визнання позивача батьком дитини, дитина [PERSON] народилась під час перебування [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносин, без реєстрації шлюбу, батьком дитини був записаний [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 08.02.2024 року по справі була призначена посмертна судова молекулярно-генетична експертиза, на вирішення якої були поставлені питання: 1. Встановити ДНК-профіль біологічного матеріалу, відібраного від трупу [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 2. Провести порівняльний аналіз ДНК-профілю біологічного матеріалу, відібраного від трупу [PERSON] , [INFO] , та ДНК-профілю громадянок [PERSON] та [PERSON] (матері) з метою встановлення факту біологічного батьківства померлого відносно громадянки [PERSON] . 29.07.2024 року до суду надійшов висновок Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 2292-11 від 25.07.2024 року, відповідно до якої [PERSON] може являтися біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , народженою [PERSON] з ймовірністю 99,9999 %, таким чином батьківство практично доведене. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 122 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 (визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) та ст. 125 (визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. Предметом доказування у справах щодо батьківства та материнства є відсутність та/або наявність кровного споріднення між особою і дитиною. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення суду щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи судами, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Зважаючи на те, що стороною позивача, окрім експертного висновку про біологічне батьківство, було надано інші докази в підтвердження його вимог щодо батьківства відносно дитини та [PERSON] визнає батьківство позивача, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог, що є підставою для їх задоволення. Із врахуванням вищевикладеного суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню як законна та обґрунтована, у зв`язку з чим суд постановляє рішення щодо її задоволення.

Outcome: approved