Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує що 30.12.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладений Договір про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. 29.04.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 29042024-1 за умовами якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 23449-12/2023 від 30.12.2023. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та заборгованість [PERSON] за договором № 23449-12/2023 від 30.12.2023 становить 17500 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками - 12500 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 17500 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити. У судове засідання відповідач та його представник адвокат Шелудько О.О. не з`явились, представник відповідача подала суду заяву про розгляд справи без її та відповідача участі. Також, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги від ТОВ «Стар Файненс Груп» на суму 17500 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023 від 30.12.2023. Також вважає, що позивачем не доведено факт укладення кредитного Договору № 23449-12/2023 від 30.12.2023, як і не доведено, що кредитні кошти були перераховані [PERSON] та він ними користувався. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. З огляду на неявку в судове засідання учасників справи, її розгляд судом відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, здійснено без їх участі. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК України). У судовому засіданні 26.06.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв`язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 09 год. 45 хв. 01.07.2025. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.12.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладений Договір про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 5000 грн. строком на 100 днів. Процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту (п. 1.1, п. 1,4.1 договору). Кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання [PERSON] одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача, про що свідчить п. 8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно зіст. 3\~Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Стар Файненс Груп» перебувають в загальному доступі та є опублікованими на веб-сайті товариства: https://starfin.com.ua. Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641,\~644 ЦК України\~на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, [PERSON] на веб сайті TOB «Стар Файненс Груп» - https://starfin.com.ua через особистий кабінет надав всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема: інформацію щодо свого прізвища, ім`я та по батькові, номеру телефону, адреси проживання, ID - картки, що посвідчує особу, електронний підпис ( [NUMBER] ), номеру картки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Договір про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023 від 30.12.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] були укладені в електронній формі. Тобто, [PERSON] ознайомився з умовами надання позики, про що свідчить електронний підпис одноразовим ідентифікатором W8503 в договорі про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023 від 30.12.2023, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту. 29 квітня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «Стар Файненс Груп» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 29042024-1, у відповідності до умов якого Клієнт передає (відступає) Фактору за плату, а Фактор приймає належні Клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників, в тому числі і до [PERSON] , що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників № 290472024-1 від 29.04.2024, витягом з реєстру боржників від 29.04.2024. Заборгованість відповідача, згідно з Реєстром складає 17500 грн. з яких: 5000 грн сума основного боргу, 12500 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як зазначено в ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумнийстрокдоказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 29042024-1 від 29.04.2024 перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023 від 30.12.2023. За нормами ч.1\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.1, 2\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір або інший правочин (п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України). Відповідно до\~ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положення ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання фінансового кредиту містять основні істотні умови, характерні для такого виду договорів. В договорі зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, тощо. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023 від 30.12.2023 становить 17500 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту - 5000 грн. та заборгованості за відсотками - 12500 грн. Відповідно до ст.ст.\~12, 81 ЦПК\~України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відсутність боргу належними та допустимими доказами не спростував, доказів повернення кредитних коштів відповідач суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000 грн. Як вбачається з умов Договору про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023 від 30.12.2023, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, відповідно до п.1.2 цього Договору, тобто на 100 днів. При цьому, загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023 був укладений 30 грудня 2023 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%. Розрахунок відсотків на користування [PERSON] кредитом становитиме 5000 грн. (5000 грн. х 1 % х 100 днів). За правилами ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає доведеним позов на суму 10000 грн., отже позов задоволено на 57,14% (10000 х 100) : 17500). Позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1730,20 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку: (3028 грн. х 57,14%) : 100 = 1730,20 грн.

Outcome: partial