Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 05 травня 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок домашнього насильства, в якому просила суд: -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 17\~270,39 грн. та моральну шкоду в розмір 100\~000 грн. -Судові витрати покласти на відповідача В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 06 червня 1996 року вона з відповідачем перебуває в шлюбних відносинах, від шлюбу мають двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . В період спільного проживання з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , систематично зазнавала домашнього насильства. 04 серпня 2024 року близько 22 години за місцем спільного проживання [ADDRESS] , де вони проживали з 2007 року, чоловік вчинив сварку через те, що вона відмовилася підписувати документи які не відповідали інтересам родини, зокрема дитини. Відповідач прагнув продати майно, а саме земельну ділянку в садовому товаристві «Апорт», ж/м Лівобережний 3 в яку вона протягом сумісного життя особисто багато вклала - працювала на городі, облаштовувала дачу домівку та земельну ділянку, та сплачувала кооперативні платежі, споживання води, вивіз ТБО, тобто зробила великий вклад в це майно і мала сподівання що воно їх спільне. Згодом вказану земельну ділянку він подарував старшій доньці. Відповідач розпочав сварку після чого вдарив її по голові, виражався нецензурною лайкою. 05 серпня 2024 року вона написала заяву до поліції та зробила обстеження на предмет тілесних ушкоджень. 05 серпня 2024 року коли вона з донькою лягли спати на всяк випадок закрили двері в кімнату. Відповідач прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння та близько 23 години почав вибивати двері в кімнату, кричав та погрожував фізичною розправою. Після чого нею було викликано поліцію. Тієї ночі вони пішли ночувати до подруги, а з ранку змушені були взяти речі та виїхати з квартири. Таким чином відповідач 04 серпня 2024 року та 05 серпня 2024 року перебуваючи у стані агресії, вчинив щодо неї фізичне та психологічне насильство: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та спричинив легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експертизи. Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року у справі № 201/10028/24 відповідач був визнаний винним у вчиненні домашнього насильства та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП з накладенням штрафу. Внаслідок таких дій відповідача вона зазнала значних моральних та матеріальних збитків, які оцінила в 16\~000 грн. витрати на перевезення особистих речей, 1\~240,39 грн. витрати на медичні послуги та медикаменти та моральної шкоди в розмірі 100\~000 грн. Які просить суд стягнути з відповідача на її користь. Відповідач право на надання відзиву не скористався Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 05 травня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.42). Згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.43-44). До суду 06 травня 2025 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. (а.с.43-44). Ухвалою судді від 12 травня 2025 року по даній справі відкрито спрощене провадження. (а.с.45-46). Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши що це його квартира, а позивач не бажала з неї виїжджати. Фактичні обставини, встановлені судом 06 липня 1992 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 16), яка є дитиною інвалідом до 18 років, на підтвердження чого надано посвідчення серія [NUMBER] (а.с. 17). [PERSON] з 03 липня 2024 року встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією серія 12 ААД № 078443 (а.с. 19) . Згідно висновка спеціаліста судово медичного експерта № 2370 від 05 серпня 2024 року у [PERSON] виявленні тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо- шкіряного крововиливу в лобній області справа, синці правого передпліччя, саден обох ліктьових суглобів, що спричинені від дії тупого твердого предмету, можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявленні тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с 24-26). Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року в справі № 201/10028/24 [PERSON] визнано винним у скоєнні домашнього насильства скоєного 05 серпня 2024 року відносно своєї дружини [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить сто сімдесят гривень (а.с. 22-23. ). Згідно наданого консультативного висновку спеціаліста № 1007763958 від 15 листопада 2024 року [PERSON] встановлено діагноз гіпертензивна хвороба з переважним ураженням серця з серцевою недостатністю (а.с.ю 27). Відповідно до інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я [PERSON] перебувала на лікарняному з 15 по 19 листопада 2024 року (а.с. 28). 18 листопада 2024 року надано консультативний висновок [PERSON] та встановлено діагноз гіпертензивна енцефалопатія (а.с. 29). 04 лютого 2025 року начальником ВП №2 ДРУПР№1 надано відповідь на звернення [PERSON] від 29 січня 2025 року, що відносно [PERSON] співробітниками поліції було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП який направлено для прийняття рішення до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська (а.с. 31). Позивачем також надано суду чеки на придбання ліків в листопаді 2024 року та січня 2025 року (а.с 23). Дніпровським ліцеєм № 81 надано психолого педагогічна характеристика [PERSON] (а.с. 34). 25 квітня 2025 року психологом [PERSON] надано довідку за результатами психодіагностичної роботи з [PERSON] згідно якої надано висновки: результати тестування та невербальні реакції клієнтки, які спостерігалися під час опитування та діагностичного інтерв`ю, свідчать про підтвердження шкоди її психічному здоров`ю внаслідок психологічного фізичного та економічного насильства (а.с. 35-39). Відповідно до наданого позивачем акта № ЄВ -000025 здачі - прийняття робіт підписаного го 22 серпня 2024 року ФОП [PERSON] було здійснено вантажні перевезення за адресами [ADDRESS] , загальна вартість послуг становить 16\~000 грн. (а.с. 40). Відповідачем також надано суду лікарські документи про стан його здоров`я (а.с. 51-54). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та відповідачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частина перша статті 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої, пункту дев`ятого та абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом положень цих норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Суд зазначає, що у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року в справі № 201/10028/24 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП , а саме вчинення 05 серпня 2024 року домашнього насильства відносно своєї дружини [PERSON] , тому суд вважає, що між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачу, як потерпілому у вказаному адміністративного правопорушенні моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної ), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав. Відповідно до п. 4 даної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Так, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Позивачем було надано до суду довідку за результатами психодіагностичної роботи з [PERSON] згідно якої надано висновки: результати тестування та невербальні реакції клієнтки, які спостерігалися під час опитування та діагностичного інтерв`ю, свідчать про підтвердження шкоди її психічному здоров`ю внаслідок психологічного фізичного та економічного насильства. Крім того згідно долучених консультативних висновків позивач неодноразово зверталася за консультацією да лікарів та їй було встановлено діагноз гіпертензивна енцефалопатія. Враховуючи, що внаслідок адміністративного правопорушення, вчиненого відповідачем, позивачка зазнала моральних страждань, які полягають в негативних змінах в її житті, а саме: переживання, тривога, емоційна напруга, що призвело до формування у позивачки глибокої психологічної кризи, що суттєво знижує її життєву адаптацію. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивачка Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем домашнього насильства, завданого адміністративним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Враховуючи наявність негативних емоцій та те, що вчинення відповідачем відносно позивачки вказаних правопорушень призвело до формування у позивача глибокої психологічної кризи, що суттєво знижує її життєву адаптацію, а також враховуючи характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала позивачка, характер майнових і немайнових витрат, їх тривалість та можливості їх відновлення, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення на її користь моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 10 000, 00 грн. При цьому доводи відповідача, наведенні в судовому засіданні по суті спору не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення позову. Стосовно відшкодування матеріальних збитків суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки ліки які були придбанні позивачем та на підтвердження чого останньою надано чеки не були призначенні їй лікарем, а витрати на перевезення вантажу не є матеріальними збитками, а власне бажання позивача. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України

Outcome: partial