Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути із Олїівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (далі Рада) на його користь заборгованість в сумі 198 700 грн, а також інфляційні втрати в сумі 39 815,14 грн та 3% річних в сумі 13 195,86 грн. У обґрунтування заявленого [PERSON] повідомив, що між ним, як адвокатом, та відповідачем, як клієнтом, були укладені договори про надання юридичних послуг за умовами яких [PERSON] мав самостійно та за допомогою залучених спеціалістів (партнерів), зокрема консультувати та виготовляти проекти документів, договорів, кадрової документації для відповідача, а також здійснювати його представництво у судових справах, тобто надавати йому послуги правового характеру, а останній зобов`язувався оплачувати надані позивачем послуги. Водночас у обумовлені договорами строки відповідач не оплатив вартість наданих послуг позивача в зв`язку із чим останній звернувся до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області із письмовою претензією щодо сплати заборгованості на загальну суму 198 700 грн. У відповідь на зазначене звернення відповідач повідомив, що вищевказана заборгованість є кредиторською за 2022 рік в зв`язку із заблокуванням рахунків відповідача органами казначейської служби. Ураховуючи наведене, [PERSON] вимушений звернутися до суду із цим позовом. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання й без фіксації його перебігу. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. У обґрунтування заявленого Рада повідомила, що дійсно, між сторонами були укладені відповідні договори про надання правових послуг, водночас за договором про надання послуг з консультування відповідачем підписано тільки чотири із п`яти актів, а за договором щодо представництва інтересів відповідачем підписано п`ять із дев`яти актів. За таких обставин, відповідач погоджується із тим, що у нього перед позивачем існує заборгованість на суму 149 000 грн. Водночас зазначена сума заборгованості, станом на день написання відзиву на позовну заяву, зареєстрована в органах казначейства і буде оплачена позивачеві. За таких обставин, можливо дійти висновку, що відповідач не відмовляється від виконання свого обов`язку за вищевказаними договорами, але із об`єктивних причини не може його виконати в зв`язку із блокуванням органами казначейства рахунків відповідача. Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 14 січня 2022 року між [PERSON] , який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000746, та Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області в особі сільського голови Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області в особі сільського голови Мельниченка А.М., який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підписаний договір № 2 про надання юридичних послуг (консультування та правового інформування) (далі Договір № 2) (а.с. 6-7). Так, за умовами п.п. 1 п. 1 вищевказаного договору, [PERSON] , як адвокат, зобов`язався самостійно та за допомогою залучених спеціалістів (партнерів) надавати послуги Оліївській сільській раді Житомирського району Житомирської області з юридичного консультування в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Консультації відбуваються в усній і письмовій формах, з можливістю виготовлення проектів документів, які використовуються Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області. Аналіз договорів, кадрових документів, документації територіальної громади та надання пропозицій по ним розцінюється сторонами як консультування та входить до обов`язків [PERSON] . Водночас вищевказаний обов`язок позивача кореспондується із обов`язком Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, який передбачений абз. 1 п.п. 2 п. 2 Договору № 2, а саме в частині оплати вартості послуг [PERSON] у строки, передбачені цим договором. Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 Договору № 2 строк його дії визначений з 14 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року. Разом із тим, за умовами п. 4 Договору № 2 вартість послуг [PERSON] відповідає обсягу виконаних робіт та визначається сторонами у вигляді щомісячної плати у розмірі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень. Оплата проводиться на підставі акту виконаних робіт. Загальна сума договору складає 198 000 (сто дев`яносто вісім тисяч) гривень. 11 лютого 2022 року між [PERSON] , який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000746, та Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області в особі сільського голови Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області Мельниченка А.М., який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підписаний договір № 32 про надання юридичних послуг (юридичне представництво) (далі Договір № 32) (а.с. 10-11). Так, за умовами п.п. 1 п. 1 вищевказаного договору, [PERSON] , як адвокат, зобов`язався та за допомогою залучених спеціалістів (партнерів) здійснювати абонентське обслуговування Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області по реалізації претензійно-судового ведення справ. Для реалізації завдань Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області [PERSON] приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області у всіх підприємствах, установах, організаціях, судових установах, правоохоронних органах та органах ДПС України, надавати консультативну підтримку з питань законодавства та здійснювати юридичний супровід судових справ та роботи по досудовому врегулювання проблемних питань Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Водночас вищевказаний обов`язок позивача кореспондується із обов`язком Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, який передбачений абз. 1 п.п. 2 п. 2 Договору № 32, а саме в частині оплати вартість послуг [PERSON] у строки, передбачені цим договором. Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 Договору № 32 строк його дії визначений з 11 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року. Разом із тим, за умовами п. 4 Договору № 32 вартість послуг [PERSON] відповідає обсягу виконаних робіт та визначається сторонами у вигляді щомісячної плати у розмірі 16 600 (шістнадцять тисяч шістсот) гривень. Оплата проводиться на підставі акту виконаних робіт. Загальна сума договору складає 199 200 (сто дев`яносто дев`ять тисяч двісті) гривень. У період з 21 вересня 2022 року по 30 грудня 2022 року між сторонами підписані акти виконаних робіт по наданню юридичних послуг за серпень грудень 2022 року за № № 8, 9, 10, 12 та 12, що складені в порядку виконання умов Договору № 2, кожен із яких був складений на суму 16 500 (а.с. 7 зворот- 9 зворот). У період з 21 вересня 2022 року по 30 грудня 2022 року між сторонами підписані акти виконаних робіт по наданню юридичних послуг за червень грудень 2022 року за № № 6, 7, 8, 9, 10, 12 та 12, що складені в порядку виконання умов Договору № 32, кожен із яких був складений на суму 16 600 (а.с. 11 зворот -14 зворот). 10 січня 2025 року [PERSON] на адресу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області скерована претензія згідно із якою він просить погасити заборгованість за вищевказаними договорами на загальну суму 198 700 грн (а.с. 15). У відповідь на зазначене звернення Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області в листі № 133/02-04/25 повідомила [PERSON] , що сума заборгованості, заявлена останнім у претензії, є кредиторською заборгованістю в зв`язку із тим, що рахунки Ради заблоковані казначейством. Разом із тим, зазначена заборгованість буде виплаченою в порядку черговості після розблокування таких рахунків (а.с. 16). Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що він обліковує за відповідачем заборгованість по сплаті інфляційних втрат на загальну суму 39 815,14 грн та по сплаті 3% річних на загальну суму 13 195,86 грн (а.с. 16 зворот - 17). Згідно із реєстром бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 18 березня 2025 року\~ № 51, що наданий відповідачем, Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області облікувала в себе ряд видатків, грошові кошти за якими слід перерахувати на розрахунковий рахунок, вказаний [PERSON] у вищезгаданих договорах про надання юридичних послуг. Разом із тим, відомості стосовно того, що є підставою для перерахування таких коштів у наданих відповідачем матеріалах відсутні (а.с. 35-37). Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні\~ врегульовані положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За положеннями п. 4 ч. 1, ч.ч. 3-5 ст. 27 Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Згідно із п. 6 . 1 ст. 1 Закону інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до ст19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Згідно з положеннями статті 29 Закону дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Нормою ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положення ст. 607 ЦК України вказують, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. За правилами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нормою ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Приписи ст. 631 ЦК України вказують на те, що Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Водночас, за правилами п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який триває і досі. Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року по справі № 191/2617/19 виснувано, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Проаналізувавши фактичні обставини справи в сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи із наступного. Так, судом установлено та сторонами не заперечувалося, що між ними існували договірні зобов`язання з приводу надання і, відповідно, отримання правової допомоги, зокрема, у вигляді консультування та представництва інтересів відповідача. Разом із тим, у обох договорах сторони визначили порядок надання та отримання вищевказаних послуг, строк дії договору і порядок розрахунків за ними. Окрім цього, відповідачем не заперечується, що позивач надавав йому усю допомогу, передбачену зазначеними договорами, тобто належним чином і в строк виконав їх умови. Однак, попри належне та вчасне виконання [PERSON] своїх обов`язків, відповідач самоусунувся від виконання свого обов`язку з приводу оплати наданих позивачем послуг посилаючись на блокування його рахунку. Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів того, що усі його рахунки дійсно є заблокованими. Також матеріали справи не містять у собі і доказів існування обставини, за яку жодна із сторін не відповідає, що зумовило б припинення зазначених зобов`язань. Більше того, за правилами ст. 617 ЦК України відсутність у відповідача необхідних коштів не є і підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання. Тобто відповідач не надав суду жодного доказу із якого можливо було б встановити, що він в силу тих чи інших обставин, які не залежать від його волі, не може виконати умови вищевказаних договорів. Посилання ж на відсутність у тих чи інших актах виконаних робіт по наданню юридичних послуг резолюції посадової особи відповідача щодо необхідності проведення бухгалтерського обліку таких актів не свідчить про те, що адвокатом не наданий певний обсяг робіт або ж відповідачем вони не прийняті, оскільки самі акти є підписаними та скріпленими гербовими печатками відповідача. Зазначене свідчить про те, що відповідач погодився із тим, що [PERSON] належним чином та вчасно надав юридичні послуги і відповідач прийняв їх. Також суд не вважає наданий відповідачем реєстр бюджетних фінансових зобов`язань належним доказом виконання ним своїх зобов`язань за вищевказаними договорами, укладеними із позивачем, оскільки із нього неможливо встановити, які саме грошові зобов`язання відповідача перед [PERSON] обліковуються за ними, зокрема не вбачається за можливе встановити яка правова природа цих зобов`язань та з якою метою вказані у реєстрах кошти мають бути сплачені позивачеві. Ураховуючи наведене, суд уважає доведеною обставину наявності у відповідача невиконаних перед позивачем грошових зобов`язань на загальну суму 198 700 грн ((5 актів*16 500 грн) + (7 актів * 16 600 грн)) і вирішує стягнути її із відповідача в зв`язку із невиконанням зазначених зобов`язань. Стосовно ж позовних вимог [PERSON] про застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої приписами ст. 625 ЦК України, суд зазначає, що і такі вимоги також підлягають до задоволення, оскільки між сторонами протягом тривалого проміжку часу існує невиконане грошове зобов`язання. Підстав для застосування положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у цьому випадку суд не встановив, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22, законодавець в пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не передбачив особливостей у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) грошового зобов`язання в частині будь-яких договорів, окрім як договору позики, кредитного договору та договору про споживчий кредит. Тобто положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовуються виключно до договору позики, кредитного договору та договору про споживчий кредит. У цьому ж випадку, між сторонами є невиконане грошове зобов`язання за договором надання юридичних послуг, що, згідно із вище наведеною судовою практикою, виключає можливість застосування до спірних правовідносин вищевказаного пункту Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Окрім цього, суд перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків по сплаті інфляційних втрат та 3% річних, встановив, що вони відповідають положенням законодавства України. У порядку ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача також підлягають до стягнення понесені останнім та документально підтверджені судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved