Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до Жовтневого районного суду в м. Запоріжжя з позовом до Бердянська міська військова адміністрація Бердянського району Запорізької області, про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] , громадянка України, дівоче прізвище: [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] (далі по тексту- [PERSON] ) [INFO] , який помер [INFO] . Після смерті батька - [PERSON] , [PERSON] отримала спадщину, яка складається з: Однокімнатної квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю - [PERSON] на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області 11 листопада 1993 на підставі розпорядження №2837 від 11 листопада 1993, зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації Бердянського комунального господарства Запорізької області 11 листопада 1993 у реєстровану книгу №доп.29, стр.235, р.№10945. Зазначена квартира, має розмір загальної площі 32,6 кв.м., житлової площі 13,9 кв.м., та складається з: коридору №1 площею 5,1 кв.м., кухні №2 площею 7,3 кв.м., кімнати №3 площею 13,9 кв.м., санвузла №4 площею 3,4 кв.м., лоджи площею 2,9 кв.м. (копія документа додається). Право на отриману спадщину за позивачем зареєстрована в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.10.2014 за №7336373. В подальшому прізвище « [PERSON] » було змінено на [PERSON] , на підставі Повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян (копія додається), про що і 2019 було видано Паспорт громадянина України (ID - картка) з новим прізвищем. 24.02.2022 в наслідок російської агресії проти України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено військовий стан. [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , була вимушена покидати рідне місто, у зв`язку з окупацією міста Бердянськ. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищезазначені обставини позивачка [PERSON] втратила правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право на спадщину за законом. \~ \~ \~ \~В подальшому [PERSON] намагалась зв`язатися з приватним нотаріусом Чуєвою Тетяною Тихонівною (далі по тексту [PERSON] ) , Бердянський нотаріальний округ, Запорізька обл., проте відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів, [PERSON] припинила свою діяльність та відповідно до цього - на зв`язок не виходить, отже іншим шляхом поновити втрачений документ не має змоги. З метою поновлення втрачених документів [PERSON] через адвоката Замету Н.О. звернулася з адвокатським запитом до Відділу з питань нотаріату у Запорізькій області Управління нотаріату Південного міжрегіонального управління МЮ з питаннями щодо: Видачі дубліката правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право на спадщину за законом № 1339 від 25.10.2014 року яке видане приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Тетяною Тихонівною; Чи передавала приватний нотаріус Чуєва Т.Т. до архіву Свідоцтво про право на спадщину за законом №1339 від 25.10.2014 року? Чи відомо де наразі перебуває спадкова справа спадкоємця [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] ? Чи здійснює наразі свою діяльність приватний нотаріус Чуєва Т.Т., якщо ні, на підставі чого її діяльність було припинено? 29.10.2024 року на вказаний запит було надано відповідь, згідно якого робоче місце приватного нотаріусу змінено не було, та залишилося в [ADDRESS] . Окрім того, зазначено що, приватний нотаріус Чуєва Т.Т. з 01.10.2022 року згідно ст. 29-1 ЗУ «Про нотаріат» зупинила нотаріальну діяльність до закінчення воєнного стану. Всі документи нотаріального діловодства які перебували в її володінні, останньою на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву не передавалися. А отже видати дублікат втраченого правовстановлюючого документу який Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За таких обставин, право на однокімнатну квартиру [ADDRESS] підлягає встановленню/визначенню в судовому порядку. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2025 відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк надання заяв по суті справи. На виконання Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-ІХ від 26.02.2025 назва Жовтневого районного суду міста Запоріжжя змінена на Олександрівський районний суд міста Запоріжжя. Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 13.06.2025 справу призначено до судового розгляду. Представник відповідача відзив на позов, не подав, зазначеним правом не скористався.30.06.2025 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Відповідача. 01.07.2025 на адресу суду від представника Позивача надійшла заява, якій вона просила позовні вимоги задовольнити, та розглянути справу без її участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.\~9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] , громадянка України, дівоче прізвище: [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] [INFO] . 31 березня 2014 [PERSON] [INFO] помер. Після смерті батька - [PERSON] , [PERSON] отримала спадщину, яка складається з: Однокімнатної квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю - [PERSON] на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області 11 листопада 1993 на підставі розпорядження №2837 від 11 листопада 1993, зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації Бердянського комунального господарства Запорізької області 11 листопада 1993 у реєстровану книгу №доп.29, стр.235, р.№10945. 15.10.2014 за позивачем в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про право власності на вказану кватиру під №7336373. В подальшому прізвище « [PERSON] » було змінено на [PERSON] , на підставі Повного витягуДержавного реєстру актів цивільного стану громадян, про що в 2019 було видано Паспорт громадянина України (ID - картка) з новим прізвищем. Окрім того, зазначено що, приватний нотаріус Чуєва Т.Т. з 01.10.2022 року згідно ст. 29-1 ЗУ «Про нотаріат» зупинила нотаріальну діяльність до закінчення воєнного стану. Всі документи нотаріального діловодства які перебували в її володінні, останньою на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву не передавалися. Згідно частини 1 статті 321\~Цивільного кодексу\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено частиною 1 статті 16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до частини 1 статті 392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Оцінивши докази, які є в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved