Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» в особі представника Мєшніка Костянтина Ігоровича звернулося у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.02.2020 у розмірі 34\~059,14 грн, яка утворилася станом на 03.10.2024, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.02.2020 [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим власноручно підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 17.02.2020 та встановив мобільний додаток monobank. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування при наданні банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на відкритий йому рахунок в розмірі 30\~000,00 грн, а також отримав спеціальний платіжний засіб кредитну картку, маска якої [NUMBER] . Відповідно до положення 5.16 п. 5 розділу ІІ Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних. На період дії карантину Банк залишав за собою право на власний розсуд збільшити дев`яносто денний строк. Станом на 30.04.2023 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відповідно до п.5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30.04.2023 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив, не вчинив жодної дії на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19, станом на 29.05.2023 кредит став у формі «на вимогу». Станом на 03.10.2024 заборгованість відповідача перед Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором становить 34\~059,14 грн. Таким чином Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч умов договору, відповідач своєчасно грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами банку не надавав, внаслідок чого утворилася заборгованість, тому позивач звернувся в суд за відновленням своїх порушених прав та законних інтересів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклик) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву, проте своїм право на подачу відзиву відповідач не скористався. У матеріалах справи наявні докази повторного повернення надісланої кореспонденції до суду із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання". \~ \~ \~ \~У постанові від 18.12.2019 у справі № 2-4159/12 (753/12496/18) (провадження № 61-4961св19) Верховний Суд зробив висновок, що за загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання" не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду. Втім, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Отже, сам лише факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, зазначивши її в апеляційній скарзі. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20). Таким чином, суд вчинив всі процесуальні дії щодо вручення копії ухвали про відкриття провадження з позовною заявою і додатками, а саме двічі надсилав ухвалу засобами поштового зв`язку на адресу відповідачів, незважаючи на те, що відповідно до акту від 28.04.2025 проста та рекомендована поштова кореспонденція не відправлялася у зв`язку з відсутністю марок. За час розгляду справи Московський районний суд м. Харкова відповідно до визначеної законом процедури було перейменовано на Салтівський районний суд міста Харкова. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до частини другої\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню. Судом встановлено,\~що 17.02.2020\~ [PERSON] звернувся\~до Акціонерного\~товариства «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписав Анкету-заяву\~до Договору\~про надання\~банківських послуг\~та,\~встановивши мобільний\~додаток monobank,\~отримав спеціальний\~платіжний засіб\~ платіжну\~карту,\~отримав на\~підставі укладеного\~договору кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~відкритий їй\~рахунок №\~ [NUMBER] в розмірі 30\~000,00 грн (а.с. 8). Підписанням Анкети-заяви [PERSON] повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та відповідно до п. 2 погодився з тим, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 9-21), Тарифами (а.с. 22-23), Паспортом споживчого кредиту (а.с. 24-26), Таблицею обчислення вартості кредиту (а.с. 26) складають Договір про надання банківських послуг «Monobank» (надалі-Договір). Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вказаних документів, що складають Договір, та зобов`язалася виконувати його умови. Підписанням Анкети-заяви до Договору, відповідно до пункту 1, відповідач просив відкрити йому рахунок та встановити кредитний ліміт. Відповідно до п. 6 Анкети-заяви до Договору, [PERSON] засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Просив вважати УЕП аналогом її власноручного підпису. Відповідно до п. 1 Розділу І. «Загальні умови» Умов і правил, Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «Monobank» (Анкета-заява) це письмове або електронне звернення клієнта до Банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених Договором, підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, що зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного Тарифами (п. 5.11 Умов). Відповідно до п. 5.16 розділу ІІ Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. На період дії карантину Банк на власний розсуд мав право збільшити дев`яносто денний строк. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За нормою ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви позичальника, додатками до якої є Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифи та Таблиця обчислення вартості кредиту (надалі по тексту - кредитний договір). Статтею 639 ЦК України\~передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення договору про надання банківських послуг, в тому числі погодження всіх умов та правил, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у низці постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19 та від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі -\~Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у \~постанові\~від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19\~зазначив: "Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону,\~є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,\~і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України\~«Про електронну комерцію»). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину". Щодо правової природи укладеного договору, то він являється кредитним договором, відповідно до якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що стосуються позики, якщо інше не встановлено цим параграфом розділу про кредит і не випливає із суті самого кредитного договору. Відповідачем не спростовано факту отримання ним коштів від позивача, не спростовано факту неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, а також факт наявності заявленої у позові заборгованості. Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей»\~як стандарту доказування,\~котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016\~визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку про те, що шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «УНІВЕРСАЛ БАНК» між позивачем та відповідачем 17.02.2020 укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank». Відповідно до норми ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач умови договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Зі своєї сторони, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 03.10.2024 утворилася заборгованість у розмірі 34\~059,14 грн. Статтею 530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до положень\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» за період з 18.02.2020 по 03.10.2024, проведеного за правилами, зазначеними в Таблиці розрахунку заборгованості (а.с. 5), вбачається, що заборгованість контрагента [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» станом на 03.10.2024 становить 34\~059,14 грн, та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 6-10). Також з наданого Розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач кредитними коштами користувався, частково погашав заборгованість, проте свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у результаті чого утворилася заборгованість, чим порушилися права та законні інтереси позивача, у зв`язку з чим останній був вимушений звернутися за їх відновленням в суд. Таким чином, оскільки відповідач зі свого боку не виконав умови договору, в результаті чого утворилася заборгованість, позовні вимоги, спрямовані на відновлення позивачем своїх порушених прав та законних інтересів, кожен аргумент позивача знаходить своє підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, не спростований доводами відповідача, відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі. Відповідно до правил\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 3 028,00 грн (а.с. 39).

Outcome: approved