Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

У квітні\~ 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис №1786, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.12.2019 р. Від спільного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Протягом останнього року відносини між позивачем та відповідачем поступово погіршувалися, наразі вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Кожен має діаметрально протилежні погляди та цінності, що стосуються шлюбу та сім`ї. Відповідач систематично нехтував сімейними цінностями, саме з його ініціативи постійно виникали сварки та непорозуміння. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між усіма членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Бажання у подальшому підтримувати сімейні відносини у позивача немає, тому просить не надавати строку для примирення. Відповідач у встановлений судом строк на виконання вимог ухвали суду від 29 квітня 2025 року не надав відзив на позов. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. У квітні\~ 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2025 року справу було передано на розгляд судді Рижко Г.О. 25 квітня 2025 року судом отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру № 1320319 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 26 травня 2025 року о 09 год 00 хв. 26 травня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Також, просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання, призначене на 26 травня 2025 року о 09 год. 00 хв. не з`явився, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 04 липня 2025 року на 10 год. 00 хв. Відповідач в судове засідання призначене 04 липня 2025 року о 10 год. 00 хв. повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, у відповідності до вимог ЦПК України, правом на подання відзиву у встановлені судом строки не скористався, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 грудня 2019 року громадянин України [PERSON] , [INFO] та громадянка України [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 20 грудня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 1786; прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ; місце державної реєстрації: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 грудня 2019 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 листопада 2023 року, актовий запис №1192 (а.с. 10). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з п. 10, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Аналіз викладених вище норм вказує, що шлюб носить добровільний характер, примушування жінки та чоловіка до шлюбу є неприпустимим, а рішення про розірвання шлюбу ухвалюється, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд, беручи до уваги те, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу та спільне життя суперечить інтересам позивача, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню повністю. Після розірвання шлюбу позивач бажає повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] », про що вона зазначила у своїй заяві. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved