Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 02.12.2024-100000073 від 02.12.2024 в сумі 30100,00 грн. Також, просив стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] укладено Кредитний договір № 02.12.2024-100000073 (далі Договір). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 02.12.2024, строком на 155 днів. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75ХХ-ХХХХ-8558. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 30100,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн., проценти в розмірі 12400 грн.; комісії 2700 грн.; неустойки 5000 грн. 25.06.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні вимог про стягнення комісії в розмірі 2700 грн. та пені 5000 грн., а також стягнути з позивача на користь відповідача 3000 грн. витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. В обґрунтування зазначає, що згідно ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат по кредиту включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту. Відповідно до п. 8 та п. 9 Заявки кредитного договору комісія, пов`язана з наданням кредиту 9 % від суми кредиту та дорівнює 900 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Позивач не надав доказів наявності та надання послуг, а положення п. 2, 10 Заявки щодо обов`язку відповідача сплачувати комісії, пов`язані з наданням кредиту та обслуговуванням кредитної заборгованості є нікчемними. Також вказала, що у період дії воєнного стану, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України неустойка в розмірі 5000 грн. підлягає списанню кредитодавцем. 30.06.2025 представник позивача подав відповідь на відзив де зазначив, що у кредитному договорі зазначено всю інформацію, визначену ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», а отже договір не є нікчемним. Також, наголосив, що комісія пов`язана із наданням послуги перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу та відповідач своїм підписом на договорі підтвердив, що ознайомлений з умовами та зобов`язується їх виконувати. Кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Згідно заперечення сторона відповідача не погоджується зі сплатою комісії пов`язаної з наданням послуги, так як позивачем не надано доказів на підтвердження надання даної послуги через посередництво третьої особи. Враховуючи позицію, викладену у відзиві просить відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача комісії у сумі 2700 грн. та неустойки у розмірі 5000 грн. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 червня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від представника позивача та відповідача клопотань про проведення судового засідання не надходило. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не викликалися, відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 02.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] укладено Кредитний договір № 02.12.2024-100000073. Відповідно до відповіді позичальника про прийняття пропозиції, що є частиною кредитного договору (далі Договір) сума кредиту 10000,00 грн.; строк на який надається кредит 155 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 05.05.2025; процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-75ХХ-ХХХХ-8558. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 900 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні (п. 8. Договору). Пунктом 9. Договору передбачено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості 900 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом Згідно п. 13. Договору проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку всієї суми кредиту) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Відповідно до п. 17. Договору неустойка: 150,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п. 18. Договору розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 547,50% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору про споживчий кредит шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Даний Договір підписано одноразовим ідентифікатором Е429, що відправлено на фінансовий номер 0976525456 відповідача. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» свої зобов`язання за Договором виконали в повному обсязі, що підтверджується квитанцією IPAY.UA № 1-2605 від 26.05.2025 про переказ коштів 02.12.2024 на суму 10000,00 грн. на номер картки [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] . Необґрунтованим є твердження представника відповідача про те, що положення щодо обов`язку відповідача сплачувати комісії, пов`язані з наданням кредиту та обслуговуванням кредитної заборгованості є нікчемними. Відповідно до частини чотирнадцятої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Отже, встановлення за домовленістю сторін в Заяві-договорі комісії за обслуговування кредиту (пункт 1.1.5. кредитного договору) є законним. Умова Договору про комісію за обслуговування кредиту не суперечить, а відповідає вимогам законодавства України, не порушує права позичальника як споживача банківських послуг, суд не має підстав вважати таке положення Договору нікчемним (яке чітко відповідає вимогам законодавства). Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані із наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Пунктом 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою НБУ від 08.06.2017 № 49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку. Відповідачем отримано кредитні кошти у користування на банківський картковий рахунок, що не оспорюється сторонами, в свою чергу в заявці кредитного договору передбачено сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту 900 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості (п. 8, 9 Договору та п. 14. Графік платежів). Таким чином, позивачем правомірно встановлено комісію як за надання кредитних коштів так і комісію за обслуговування кредиту. Розмір комісії та графік її платежу зазначені в графіку платежів і погоджено відповідачем. А отже комісія за надання та обслуговування кредиту підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, а Договір укладено 02.12.2024, тобто після введення воєнного стану. Враховуючи викладене, заявлені вимоги про стягнення неустойки не підлягають задоволенню. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, кредитор, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим наявна заборгованість за кредитним договором № 02.12.2024-100000073 за тілом кредиту в розмірі 10000 грн. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] порушив обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості у розмірі 25100,00\~грн.\~ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню. Представник відповідача заявила клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування клопотання зазначила, між нею та відповідачем укладено Договір про надання правничої допомоги, відповідач здійснив оплату гонорару адвоката. З Акту приймання-передачі наданих послуг вбачається надання наступних послуг: зустріч з клієнтом, надання усної консультації та роз`яснень, ознайомлення з матеріалами позовної заяви, підготовка, складання та подання до суду відзиву, а також заперечення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання обґрунтованим з наступних підстав. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази\~подаються до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі або\~протягом п`яти\~днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вимог зазначеної норми, представник відповідача разом з відзивом на позов подала клопотання про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу. До матеріалів заяви представником відповідача додано Договір про надання правничої допомоги від 18.06.2025 згідно якого, адвокат Побережна І.В. прийняла на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу [PERSON] та у Акті прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 18.06.2025 погоджено вартість надання послуг. Згідно вказаного вище Акту сторони погодили надання правових послуг, вартість яких становить 3000,00 грн., та включає наступне: - зустріч з клієнтом, надання усної первинної консультації та роз`яснення з правових питань (0,5 години) 500,00 грн.; - ознайомлення з матеріалами позовної заяви та додатками до неї (0,5 години) 500,00 грн.; - підготовка/складання, подання відзиву, заперечення на позов (2 години) 2000,00 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. суд зазначає наступне. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04, § 268). Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони. В той же час, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача не подав жодних заперечень з приводу не співмірності витрат відповідача на правничу допомогу. Суд не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2020,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial