Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

06 червня 2025 року в суд надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Новодністровської міської ради, про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 березня 2014 року з відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №13. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з початку 2024 року шлюбні відносини між ним та [PERSON] фактично припинились, з відповідачкою не спілкуються та проживають окремо, не ведуть спільного побуту та не виконують подружній обов`язків. Причиною припинення спільного життя стали глибокі розбіжності у поглядах на подружнє життя, розподіл сімейних обов`язків та способи вирішення важливих сімейних питань. Шлюб між ним та відповідачкою існує формально, сім`я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Після фактичного припинення шлюбних відносин між ним та відповідачкою, їх старший син - [PERSON] проживає разом із матір`ю, а [PERSON] проживає разом із їх малолітньою донькою - [PERSON] . Спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає. А тому, [PERSON] просить розірвати шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] , зареєстрований 28.03.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №13. Малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати із позивачем, а малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати із матір`ю. Ухвалою суду від 09.06.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із повідомленням (викликом) сторін, надано сторонам строк для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 08 липня 2025р. о 12 год. 00 хв., яке було відкладено на 15 липня 2025 року о 12 год. 00 хв. 01 липня 2025 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив врахувати уточнені позовні вимоги та ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між сторонами, а малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з батьком [PERSON] , а малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом із матір`ю [PERSON] . Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, в таке засідання не з`явилися. При цьому, позивач подав до суду клопотання від 01.07.2025р. про розгляд справи за йоговідсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, проте 04.07.2025р. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила позов задоволити повністю. Представник третьої особи, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей Новодністровської міської ради Л. Маркова 08.07.2025р. подала до суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи у зв`язку із службовою зайнятістю. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд дійшов висновку про проведення судового засідання у відсутності сторін та інших учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін та інших учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 28 березня 2014 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.04.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області (а.с. 12). [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.06.2019р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с. 13). Позивач вказує, що з початку 2025 року шлюбні відносини фактично припинилися, вони з відповідачкою не спілкуються, проживають окремо, не пов?язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов?язків. Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на подальше подружнє життя, розподіл сімейних обов?язків та вирішення питань життя сім?ї, тому просить шлюб розірвати. Між сторонами досягнуто згоди щодо здійснення ними батьківських прав та визначення місця проживання спільних малолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що позивач по справі не бажає перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин та не бажає збереження шлюбу, а відповідачка визнала позов та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, беручи до уваги фактичне припинення сімейних відносин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо залишення позивачу на виховання доньку [PERSON] , [INFO] , а відповідачці сина [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Водночас, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Згідно із заявою відповідачки від 04.07.2025 року судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання їх малолітніх дітей, а тому суд вважає за можливе малолітню доньку [PERSON] залишити проживати із батьком, а малолітнього сина [PERSON] залишити проживати із матір`ю. Таке рішення суду не суперечитиме інтересам дітей, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, а саме, відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №636 від 21.05.2025 року, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ, акту обстеження сім`ї від 21.05.2025 року, виданого міським головою Н. Цимбалюк, відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №637 від 21.05.2025 року, акту обстеження сім`ї від 21.05.2025 року, виданого міським головою Н. Цимбалюк, довідки, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Новодністровськ», характеристики вихованки закладу дошкільної освіти «Ромашка», виданої в.о. директора ЗДО «Ромашка» Мартиненко Н.М., довідки-характеристики №23 від 21.05.2025 року, виданої в.о. директора КУ «НДЮСШ» О. Куліш, характеристики від 22.05.2025 року, виданої класним керівником [PERSON] , довідки-характеристики №22 від 21.05.2025 року, виданої в.о. директора КУ «НДЮСШ» О. Куліш , [PERSON] проживає із батьком, який займається її вихованням та лікуванням, а [PERSON] проживає із матір`ю, яка займається його вихованням та лікуванням (а.с. 16-27). Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживанні дитини з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн., при цьому позивачу слід повернути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115, 161 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved