Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики № 75893786 у розмірі 37268 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 26268 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 06.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75893786, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 11000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. 19.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 1911, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право нового кредитора до відповідача за договором позики. 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу 3030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право нового кредитора до відповідача за договором позики. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором позики, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 37268 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 26268 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором позики, заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінпром Маркет». Представником відповідача [PERSON] адвокатом Оловятенко О.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що вимоги, викладені у позовній заяві є необґрунтованими та незаконними. Зазначила, що, як стверджує позивач, 06.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75893786 на суму 11000 грн. зі строком 30 днів, тобто за умовами договору сторони погодили строк «кредиту» 30 днів, графіком платежів встановлено дату повернення «кредиту» 05.08.2021. Право кредитодавця нараховувати проценти припиняється після спливу строку, визначеного договором, доказів, що договір був пролонгований не надано. З додатку № 1 до договору, де зазначена таблиця обчислення, вбачається, що загальна вартість кредиту становить 13626 грн. 80 коп.. з яких: 11000 грн. - тіло кредиту та 2626 грн. 80 коп. - проценти. Тобто позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованих та сплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати, передбачені договором, проценти. Вказала, що з наданого позивачем договору позики вбачається, що він підписаний аналогом власноручного підпису одноразовим ідентифікатором, однак згоди на таке підписання умови договору не містять, як і не містять зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно підтвердження факту прийняття електронного договору [PERSON] позивачем не надано. Вказала, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. За відсутності інших доказів розрахунок заборгованості, наявний у матеріалах справи, не може підтверджувати наявність у відповідача заборгованості перед позивачем. Відтак у матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення розрахунку по «кредиту», відсутні докази руху коштів по рахунку відповідача, а тому неможливо встановити графік погашення, суму, на яку нараховуються відсотки та за яким саме тарифом, чи включена пеня, штраф тощо. Зазначила, що позивачем надано два договори факторингу, а саме: договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 та договір факторингу № 030423 від 03.04.2023. Звернула увагу, що зразки актів прийому-передачі не містять даних про документацію, яка була передана. Відповідно до ст.1082 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Позивачем такого письмового повідомлення на адресу відповідача не направлялося, як і не направлялось попереднім фактором, матеріали справи доказів протилежного не містять. Окрім того, пунктом 5.3 договорів факторингу, які додані до позовної заяви визначено, що Фактор за власний рахунок надсилає письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом права вимоги фактору за посередництвом УДППЗ «Укрпошта». Фактор зобов`язується самостійно, (без участі клієнта) забезпечити надіслання письмових повідомлень про відступлення Фактору прав вимог. Натомість дій, визначених договором факторингу, щодо повідомлення [PERSON] про відступлення права вимоги не здійснювалося. Про наявність договору факторингу та неоднократну переуступку права вимоги відповідач дізнався лише після ознайомлення з матеріалами цієї судової справи. Акцентувала увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, можуть бути лише первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», однак позивачем таких доказів суду не надано. З урахуванням вищевикладеного просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представником позивача ТОВ «Фінпром Маркет» надано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що посилання представника відповідача на не укладання договору позики № 75893786 від 06.07.2021 року є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, оскільки вказаний договір позики відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором (70Juy2yxhG), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору, а тому, на думку позивача, між сторонами узгоджено розмір позики, грошову одиницю, строк та умови, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору шляхом вивчення дій зазначених вище. Твердження представника відповідача стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача вважає таким, що не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. Через неналежне виконання умов договору позики, нараховані згідно умов договору позики проценти було перераховано за базовою/фіксованою процентною ставкою 1,99%, замість 0,80%, а тому проценти обраховані, на його думку, правильно. З урахуванням вищевикладеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Оловятенко О.Ю. надано заперечення на відповідь на відзив, де вона вказала, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, можуть бути лише первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Які відсутні у матеріалах справи. Застосування принципу змагальності виключає можливість застосування концепції негативного доказу. Частиною 1 ст.517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, якщо позивач вважає, що він має право вимоги за кредитними договорами, то у нього повинні бути наявні належні і допустимі докази існування заборгованості відповідача перед первісними кредиторами, а отже, і перед позивачем. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача, з нього, на погляд сторони відповідача, неможливо встановити, за який період було обчислено суму боргу чи містить вона розрахунок пені та чи відповідає цей період строку позовної давності тощо. Окрім того вказала, що відповідачу не направлялися письмові повідомлення про відступлення прав вимоги. Також звернула увагу на те, що після закінчення строку дії договору відсутні правові підстави для нарахування процентів. Вважає, що позивач не довів належними, достатніми та допустимими доказами обов`язок [PERSON] сплачувати грошові кошти на виконання договору позики, в тому числі саме позивачу, а тому просила відмовити позивачу у задоволенні позову. Ухвалою від 05.06.2025 судом задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Фінпром Маркет» про витребування доказів, витребувано у АТ «Універсал Банк» докази з інформацією, що містить банківську таємницю, а саме: інформацію щодо належності карткового рахунку, відкритого платіжної карти № [NUMBER] , [PERSON] ; виписку по картковому рахунку, відкритому до платіжної картки № [NUMBER] , на ім`я [PERSON] за період з 06.07.2021 по 09.07.2021. Представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» свого представника у судове засідання не направив, надіслав на адресу суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги товариства підтримує, просить справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] адвокат Оловятенко О.Ю. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність [PERSON] . Під час ухвалення рішення просила врахувати позицію, викладену у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив і відмовити у задоволенні позовних вимог. У заяві вказала, що відповідач категорично не згодний з безпідставним та нічим не обґрунтованим розрахунком суми заборгованості за договором. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладання мелектронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіхі стотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторонни укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Судом встановлено, що 06.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75893786, відповідно до умов якого відповідачу була надана позика у розмірі 11000 грн. зі строком повернення 05.08.2021 зі сплатою процентів, де знижена процентна ставка, що застосовується відповідно до умов програми лояльності, становить 0,80%, базова процентна ставка - 1,99 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 2,70% за день, а відповідач зобов`язувався повернути позику та сплатити нараховані проценти за користування нею. Згідно з п.4 цього договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Сторонами у п. 5.2 договору погоджено, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики вкінці строку позики), що розміщені на вказаному у договорі сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до п.12 вищевказаного договору він укладений дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, підписаний накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у тому числі одноразовим ідентифікатором відповідача 70Juy2yxhG, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Позичальником у договорі вказаний банківський рахунок : [NUMBER] . Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»(на умовах повернення позики вкінці строку позики), затверджених 14.05.2021, передбачено порядок продовження строку користування позикою (пролонгація та автопролонгація). Пунктом 7.12, 7.13 Правил встановлено, що з метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою сторони домовились, що у разі, якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично продовжується на один календарний день (автопролонгація). Строк автопролонгації обчислюється із дня, що слідує за днем закінчення строку позики. При автопролонгації змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії договору позики на один календарний день. Пунктом 7.14 передбачено, що проценти під час автопролонгації нараховуються за базовою процентною ставкою, вказаною у договорі позики. В силу п. 7.16 продовження строку позики на умовах автопролонгації припиняється у разі, якщо напротязі 90 автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику. Пунком 6 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», встановлено, що за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірах, визначених у договорі позики. У разі неповернення/повернення не в повному обсязі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожен день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку, не більше 90 календарних днів. В силу п. 6.7 Правил у разі виникнення понадстрокового користування позикою (або її частиною), товариство має право переуступити своє право вимоги третім особам без згоди на це позичальника. Підписанням договору позики відповідач також підтвердив (п. 5.2 договору), що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики вкінці строку позики), що розміщені на вказаному у договорі сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики виконало та надало йому позику в сумі 11000 гривень шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] . Надходження грошових коштів на картку відповідача підтверджується документом первинного обліку, а саме випискою про рух коштів по картці № [NUMBER] , що належить відповідачу [PERSON] , з якої вбачається, що 06.07.2021 о 15:43:28 на карту, що належить [PERSON] ,№ [NUMBER] було зараховано 11000 грн. через платіжну систему ТОВ «ФК «Фінекспрес» (FinEx*Credit). Із наданого суду розрахунку заборгованості за договором вбачається, що [PERSON] нараховані, окрім тіла позики, лише проценти за договором. Проценти розраховані позивачем у розмірі 1,99% за день за період з 07.07.2021 по 03.11.2021, тобто за 120 днів (30 днів строку договору плюс 90 днів автопролонгації), що не перевищує строку дії договору та відповідає умовам договору і Правилам надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики вкінці строку позики). Відповідачем жодним доказом не спростовано розміру заборгованості та правильності проведення розрахунків, не надано також доказів погашення заборгованості первісному кредитору. 19.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 1911 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі заборгованостей. В силу п. 5.2 цього договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимог та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підписуються в день укладення цього договору. Згідно акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021, підписаного сторонами цього ж дня, акту прийому-передачі реєстру заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021, підписаного сторонами 19.11.2021, реєстру прав вимоги № 3 від 19.11.2021, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до [PERSON] та право стягнення за договором позики № 75893786 від 06.07.2021 у загальній сумі 37268 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 26268 грн. - сума заборгованості за відсотками. 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до п. 5.2 цього договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимог та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підписуються в день укладення цього договору. 03.04.2023 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до [PERSON] та право стягнення боргу за договором позики № 75893786 від 06.07.2021 у загальній сумі 37268 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 26268 грн. - сума заборгованості за відсотками. Право вимоги набуто на підставіакту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, підписаного сторонами цього ж дня, акту прийому-передачі реєстру заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, підписаного сторонами 03.04.2023, реєстру заборгованості (додаток №1 до договору, запис за п.12286). Цивільним законодавством встановлена презумпція дійсності правочину, суду не доведено, що вказані вище договори є недійсними. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст..1046 ЦК України). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором позики, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики № 75893786 від 06.07.2021 у загальній сумі 37268 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 26268 грн. - сума заборгованості за відсотками. Стягуючи заборгованість із відповідача на користь позивача суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 про те, що тлумачення статті 516, частини другої статті517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. [PERSON] не доведено погашення заборгованості первісному кредитору, при цьому позивач набув права вимоги до боржника у встановленому порядку і договори факторингу є правомірними, що не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 3,4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі з розподілу судових витрат, яка за своєю суттю є заявою про стягнення на користь позивача з відповідача витрат на правову допомогу. Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат за наявності заперечень учасника справи, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги; копію витягу з акту № 3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024, у якому зазначено, що за вивчення документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції, збір документів було сплачено 500 грн. та за складання позовної заяви було сплачено 3000 грн. Відповідач заперечень щодо співмірності та розумності витрат на оплату послуг адвоката ні у відзиві, ні у запереченнях не висловив. За таких обставин, за відсутності заперечень відповідача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

Outcome: approved