Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У червні 2024 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 серпня 2024 року справу передано за територіальною підсудністю до Березівського районного суду Одеської області. Позовна заява мотивована тим, що 20 червня 2009 року між нею, [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №157. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який надалі змінив прізвище на « [PERSON] ». Позивач зазначає, що 07 серпня 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2014 року у справі № 490/4492/14-ц, рішення набрало законної сили 18 липня 2014 року. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Оскільки батько не допомагав фінансово, вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2014 року у справі № 490/5123/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що аліменти відповідачем майже не сплачувались, існує заборгованість зі сплати аліментів. 3 моменту розірвання шлюбу з 2014 року відповідач з дитиною не спілкується, дитина його не пам?ятає як батька, оскільки фактичним батьком дитини став її другий чоловік [PERSON] [INFO] у неї та її чоловіка [PERSON] . Двоє дітей виховуються у любові, взаємоповазі. Позивач посилається на те, що дитина [PERSON] навчається у Миколаївському ліцеї № 51, характеризується позитивно. Відповідач ніколи не звертався до школи та не цікавився успіхами сина. Дитина всім забезпечена, навчається, їздить відпочивати та проводить разом із сім?єю дозвілля. Нинішній чоловік позивача займається вихованням обох дітей, допомагає їм у навчанні, несе витрати ні їх утримання та робить все для того, аби вони вирослі гідними громадянами України. Відсутність біологічного батька та його повне небажання сприяти розвитку дитини ускладнює такі процеси, як отримання закордонного паспорту для дитини, виїзд її за кордон із сім?єю на відпочинок, додаткові навчання, в яких потребується дозвіл обох батьків. Позивач вважає, що відповідач умисно і свідомо тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов?язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідач жодним чином не позбавлений можливості спілкуватися із сином, забезпечувати його матеріально, приймати участь у її вихованні, проводити з ним час. Позивачем не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини із батьком. Зазначене свідчать про фактичну можливість, але категоричне небажання виконувати відносно дитини батьківські обов?язки, покладені на нього законом. Ураховуючи наведене, [PERSON] просить суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2024 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Відповідно до відповіді Новокальчевської сільської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області від 30 жовтня 2024 року щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] встановлено, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради надати висновок про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року клопотання представника позивача - адвоката Родіонової В. Є. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Розгляд справи, який відбудеться 19 листопада 2024 року о 16:00 годині, а також наступні судові засідання, що будуть призначені у справі, вирішено провести в режимі відеоконференції. Відповідно до довідкового листа від 19 листопада 2024 року в судове засідання сторони не з`явилися, слухання справи відкладено на 10 грудня 2024 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Радіонової В. Є. про надання судового доручення про допит свідків задоволено. Доручено Ленінському районному суду м. Миколаєва допитати в якості свідків [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), поставивши питання, вказані представником позивача: Чи знайомі свідку сторони по цій справі? В яких відносинах перебувають та ким приходяться сторонам? 3 ким проживає дитина [PERSON] , [INFO] .? На чиєму утриманні перебуває? Хто виховує дитину? Кого дитина вважає матір?ю? Чи знайомі свідки із [PERSON] , [INFO] .? Чи приймає він участь у вихованні дитини? Чи бачиться з дитиною? Чи сплачує аліменти та допомагає матеріально? Чи знає дитина свого біологічного батька? Чи чинить [PERSON] перешкоди у спілкуванні [PERSON] , [INFO] , із сином? Відповідно до довідкового листа від 10 грудня 2024 року в судове засідання сторони не з`явилися, слухання справи відкладено на 15 січняя 2024 року. Відповідно до довідкового листа від 15 січня 2025 року в судове засідання сторони не з`явилися, слухання справи відкладено на 04 лютого 2025 року. Відповідно до довідкового листа від 04 лютого 2025 року в судове засідання сторони не з`явилися, слухання справи відкладено на 25 лютого 2025 року. Відповідно до довідкового листа від 25 лютого 2025 року в судове засідання сторони не з`явилися, слухання справи відкладено на 26 березня 2025 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 11 березня 2025 року клопотання представника позивача - адвоката Родіонової В. Є. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Розгляд справи, який відбудеться 26 березня 2025 року о 09:30 годині, а також наступні судові засідання, що будуть призначені у справі, вирішено провести в режимі відеоконференції. Відповідно до довідкового листа від 26 березня 2025 року в судове засідання сторони не з`явилися, слухання справи відкладено на 10 квітня 2025 року. Відповідно до довідкового листа від 10 квітня 2025 року в судове засідання сторони не з`явилися, слухання справи відкладено на 30 квітня 2025 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2025 року визнано обов`язковою явку представника третьої особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судові засідання. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 квітня 2025 року. Протокольною ухвалою суду від 30 квітня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 22 травня 2025 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 30 квітня 2025 року визнано обов`язковою явку представника третьої особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судові засідання. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 07 травня. 2025 року клопотання представника третьо особи - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Розгляд справи, який відбудеться 22 травня 2025 року о 09:30 годині, вирішено провести в режимі відеоконференції. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 22 травня 2025 року постановлено у судовому засіданні, призначеному на 10 червня 2025 року о 11:15 год заслухати думку дитини - [PERSON] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 03 червня 2025 року клопотання представника позивача - адвоката Родіонової В. Є. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Інгульським районним судом м. Миколаєва задоволено. Розгляд справи, який відбудеться 10 червня 2025 року о 11:15 годині, вирішено провести в режимі відеоконференції з Інгульським районним судом м. Миколаєва. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 20 червня 2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, 20 червня 2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 грудня 2016 року, виданого повторно Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] народився [INFO] , батьками є: [PERSON] , [PERSON] . Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2014 року у справі № 490/4492/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2014 року у справі № 490/5123/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції від 15 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження (ВП № [NUMBER]) про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 21 травня 2016 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, 21 травня 2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 липня 20147 року, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] народився [INFO] , батьками є: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № [NUMBER] станом на 04 червня 2024 року заборгованість [PERSON] становить70 679,31 грн. Згідно із характеристикою [PERSON] , наданої Миколаївським ліцеєм № 51 Миколаївської міської ради Миколаївської області: « [PERSON] навчається в Миколаївському ліцеї з 1 вересня 2016 року по теперішній час. Під час навчання зарекомендував себе працелюбним учнем. Навчальним матеріалом володіє на достатньому рівні. Завжди виходить на навчальний зв?язок. На онлайн уроках активний. Немає порушень дисципліни під час занять. [PERSON] під час навчання офлайн є активним учасником класного шкільного життя. Учень веселий, доброзичливий і врівноважений . Охоче контактує з оточуючими. Підтримує дружні стосунки з однокласниками. Завжди охайно одягнений. Зберігає в належному порядку власні та шкільні речі. Хлопець проживає в родині та виховується мамою. Мати приймає активну участь у вихованні дитини, цікавиться його шкільним життям. Постійно підтримує тісний зв?язок з класним керівником. На всі зауваження реагує миттєво. Батьки [PERSON] розлучені. Батько, [PERSON] , з родиною не проживає. На зв?язок з класним керівником та вчителями не виходить. Життям і навчанням сина абсолютно не цікавиться». У заключенні психологічного обстеження психоемоційного стану [PERSON] , наданого психологом [PERSON] 06 червня 2024 року, зазначено: «Таким чином, проведене обстеження дає змогу зробити висновок: 1. Найвищий ступінь емоційної прихильності [PERSON] відчуває до матері. Має нормальні, позитивні стосунки з чоловіком матері. 2. Біологічного батька не пам?ятає, спілкування з ним не має, нічого нього не знає. І батько не проявляє зацікавленості в житті свого сина. [PERSON] відноситься до цього нейтрально. Ця ситуація не викликає ніяких емоцій. 3. Емоційний фон у родині позитивний, дитина відчуває себе прийнятою та захищеною, впевнено дивиться у майбутне, будує плани подальшого навчання». Відповідно до висновку Виконавчого комітету Миколаївської Міської ради від 07 квітня 2025 року № 8772/02.02.01-22/0614/25 орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № [NUMBER] станом на 07 квітня 2025 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 28 081,39 грн. Участь сторін у розгляді справи У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали і просили його задовольнити. Зазначили, що після розірвання шлюбу відповідач перестав спілкуватися з дитиною, цікавитися її життям. Позивачка створила нову сім'., її теперішній чоловік піклується про сина [PERSON] від попереднього шлюбу. Відповідач зовсім не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, до органу опіки і піклування на комісію не з`являвся. Вважають позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради проти задоволення позовних вимог та позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини не заперечила та зазначила, що підтримує висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] . В судові засідання відповідач [PERSON] не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання ним подано не було. Про розгляд справи був належно повідомлений, зокрема шляхом надіслання рекомендованого листа за останнім відомим місцем проживання, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У статті 18 цієї Конвенції визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали і просили його задоволити. Зазначили, що відповідач з моменту розіврання шлюбу життям сина не цікавиться, не приділяє уваги його розвитку та навчанню, аліменти не сплачує, не спілкується. З огляду на зазначене є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі № 759/8056/22 (провадження № 61-10473св24) зазначено: «Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору». У постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 638/14616/18 (провадження № 61-10641св23) зазначено: «За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном». Судом заслухано думку [PERSON] , [INFO] , який в судовому засіданні зазначив, що є учнем Миколаївського ліцею № 51, з батьком не спілкується, не зідзвонюються, при зустрічі в селі навіть не вітається. Вказав, що востаннє спілкувалися дуже давно, не пам`ятає саме коли, грошима не допомагає. Зазначив, що вважає, що батька можна позбавити батьківських прав. Допитана Ленінським районним судом м. Миколаєва свідок [PERSON] показала, що позивачка є її донькою, відповідач - колишнім зятем. Внук [PERSON] проживає з її донькою та перебуває на утриманні доньки та її теперішнього чоловіка. Зазначила, що [PERSON] матеріально не допомагає сину, донька не чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Допитана Ленінським районним судом м. Миколаєва свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивачки, відповідача не знає. Дитина проживає з позивачкою, вітчимом та молодшим братом. Дитина перебуває на утриманні позивачки та її чоловіка. [PERSON] вона не знає, їй не відомо, чи приймає він участь у вихованні дитини, знає, що відповідач не бачиться з сином, аліменти раніше сплачував, потім перестав, позивачка не чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Допитана Ленінським районним судом м. Миколаєва свідок [PERSON] показала, що є подругою та сусідкою позивачки, відповідача вона не знає. Дитина проживає з позивачкою, перебуває на утриманні матері та вітчима. [PERSON] вона не знає, він не приймає участі у вихованні дитини, аліменти не сплачує, позивачка не чинить перешкоди відповідачеві у спілкуванні з сином. Допитана Ленінським районним судом м. Миколаєва свідок [PERSON] показала, що є двоюрідною сестрою та кумою позивачки, відповідача знає як колишнього чоловіка позивачки. Дитина проживає з позивачкою, перебуває на утриманні матері та вітчима. [PERSON] вона не знає, він не приймає участі у вихованні дитини, аліменти не сплачує, позивачка не чинить перешкоди відповідачеві у спілкуванні з сином. Вислухавши учасників справи, думку дитини, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, не цікавиться його життям, матеріально не допомагає, має заборгованість зі сплати аліментів, на зв`язок не виходить, при зустрічі із сином не вітається. Вказані факти підтверджено долученими до матеріалів справи доказами, зокрема, характеристикою [PERSON] , наданою Миколаївським ліцеєм № 51 Миколаївської міської ради Миколаївської області, наданими поясненнями позивача та представника Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Крім того, вислухавши думку дитини у судовому засіданні встановлено, що дитина з батьком не спілкується взагалі, до батька почуттів не має, не заперечує проти позбавлення останнього батьківських прав щодо нього. Крім того, судом взято до уваги, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами, тобто з 2014 року, вихованням, доглядом, розвитком, утриманням, дитини займається позивачка [PERSON] , а з 2016 року - також її чоловік [PERSON] , з яким дитина має емоційний зв`язок. Судом враховано Виконавчого комітету Миколаївської Міської ради від 07 квітня 2025 року № 8772/02.02.01-22/0614/25 орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки такий є обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] доведено необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, доцільність вжиття якого арґументовано під час розгляду справи. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини: [PERSON] , [INFO] , відповідатиме забезпеченню найкращих інтересів дитини. При цьому судом враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та допускається при наявності вини в батька/матері, який належно не виконує своїх батьківських обов`язків. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідач має намір виховувати сина, приймати участь у його житті, що в сукупності з іншими встановленими під час розгляду справи обставинами, підтверджує ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків.

Outcome: approved