Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить: 1. зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з онукою [PERSON] ; 2. визначити способи участі у вихованні та спілкуванні з онукою, встановивши наступний графік: - кожного понеділка, середи та суботи з 09:00 год. до 19:00 год. без обмеження місця проведення побачення (з можливістю забрати дитину) за участю матері або без неї (за домовленістю); - день народження [PERSON] [INFO] у будь-який час з 08:00 до 21:00 в присутності матері; - день після дня народження [PERSON] [INFO] без присутності матері та без обмеження місця проведення побачення з ночівлею до [INFO] :00 год.; - на свята: Різдво 25 грудня; Новий Рік 1 січня, 8 Березня, День захисту дітей 1 червня, день народження батька [INFO] , день народження бабусі [INFO] , Великдень, День Святого Миколая 6 грудня, 19 грудня з 13:00 год. до 18:00 год. без присутності матері та без обмеження місця проведення побачення (з можливістю забрати дитину); 3. зобов`язати [PERSON] забезпечити спілкування [PERSON] з бабусею за допомогою телефонного, електронного та відеозв`язку з використанням месенджерів (Telegram Viber Whats App) кожен день в зручний для дитини час. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] . Її матір`ю є відповідач. Після розірвання шлюбу між сином позивача [PERSON] та [PERSON] , дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Позивач зазначає, що вона завжди цікавилась життям онуки, піклувалася про неї, провідувала, проводила час, купувала іграшки та одяг, однак на даний час відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з онукою. На телефонні дзвінки не відповідає, уникає будь-якого спілкування, не йде на контакт. Позивач, як бабуся, має право бачитись з онукою та приймати участь у її вихованні. Посилаючись на положення ст. ст. 159, 263 Сімейного кодексу України [PERSON] просить визначити графік побачень з онукою у вигляді систематичних побачень, вважає, що такий графік не буде порушувати сформований уклад дитини, але разом з цим забезпечить проведення якісного часу онуки з бабусею, створюватиме у дитини відчуття затишку та повноцінної родини. На уточнений позов представник відповідача подав відзив у якому позовні вимоги просив задовольнити частково. Зазначає, що відповідач жодного разу не чинила перешкоди в спілкуванні дитини з бабусею. Охоче надавала можливість для спілкування, спільного проведення часу, дозвілля в межах інтересів дитини. Позивач ніколи не висловлювала скарг з приводу ненадання часу для спілкування з онукою. Поданий позов був несподіванкою для [PERSON] , без будь-яких досудових претензій. У позові не наведено жодного доказу та факту вчинення перешкод. Позивач не зазначила, які саме перешкоди вчиняються. Більше того, у самої [PERSON] по відношенню до відповідача виникла раптова неприязнь, яка обумовлюється наявністю непорозумінь з її сином. Зазначає також, що батько дитини [PERSON] в судовому порядку просить встановити графік зустрічей з дитиною, який перетинається із графіком, заявленим його матір`ю в межах даної справи. Позивач побудувала графік, використовуючи власні потреби, без урахування бажань самої дитини та бажань її батьків. [PERSON] не володіє інформацією щодо режиму дня дитини та не цікавиться ним, складається враження, що позивач не цікавиться фізіологією дітей даного періоду, є необізнаною із тим, як необхідно поводитись з дитиною, яким чином її годувати, дбати про неї, виконувати фізіологічні потреби. На такі обставини, на думку представника, указують вимоги позивача в частині побачення з дитиною у день народження до 21 години, оскільки дитина лягає спати до цього часу. На даний час у дитини денний сон орієнтовно з 12 до 15 год. та в будь-якому випадку о 13 год. дитина спить, що унеможливлює побачення з дитиною на свята о 13 год. Вимоги щодо побачення з дитиною за допомогою засобів відеозв`язку представник заперечує, оскільки з огляду на вік дитини, такий вид спілкування матиме негативний вплив на її здоров`я. За таких обставин представник позивача вважав за можливе частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , встановивши графік її спілкування з онукою: кожної другої середи місяця з 18 до 19 год. 30 хв. за місцем проживання дитини в присутності матері. У разі зміни фактичного місця проживання дитини, [PERSON] повідомляє про це [PERSON] . Якщо день побачення з дитино. Припадає на святковий день, то побачення проводити в інший робочий день за попередньою домовленістю між сторонами. День народження [PERSON] 10 серпня проводити за попередньою домовленістю з урахуванням віку дитини, її режиму дня, харчування та сну, а також з урахуванням бажання дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18.03.2025 цивільну справу № 591/13286/24 передано на розгляд Лебединському районному суду Сумської області за підсудністю. Ухвалою від 09.04.2025 справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 22.05.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання справ. Ухвалою від 22.05.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. [PERSON] зазначила, що не може спілкуватися зі своєю онукою, оскільки відповідач повсякчас чинить їй перешкоди, не відповідає на дзвінки, з нею неможливо домовитись про зустріч. Бачитись з онукою вона хоче на своїй території, у себе вдома, щоб дитина знала, що у неї є бабуся. Бачитися з онукою у батьків відповідача, де вона проживає з дитиною неможливо, оскільки там їй не раді, одного разу вони приїздили до них і батьки відповідача пошкодили їх машину. Іграшки, які вона дарувала онуці, були на наступний день викинуті, продукти, які вона привозить дитині, їй не дають. Щодо ненадання матеріальної допомоги заперечувала, завжди підтримувала сім`ю сина чим могла. Останнього разу бачила дитину 27.12.2024. Представник позивача, адвокат Качан Н.Ф., позовні вимоги підтримала, просила захистити право бабусі на побачення з онукою. Бабуся має право і бажання бачитися з онукою, за місцем її проживання створені всі умови, в тому числі можливо забезпечити спілкування з онукою без присутності матері. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні [PERSON] з онукою. Передумов для звернення до суду, на її думку, взагалі не було. З батьком дитини [PERSON] приїздила до дитини і бачилася з нею. На прохання позивача влітку вони зустрічалися в парку. В липні 2024 року з батьком дитини виник конфлікт, після цього позивач прийняла його сторону. З дитиною вона ніде не ховається, вони завжди гуляють на вулиці. Після 29.12.2024, коли позивач звернулась до суду, вона нічого не говорила про позов або намір побачитися з дитиною. Після цього контакт зник. Вважає позов маніпуляцією з боку позивача. Бабуся не обізнана із графіком дитини, яка засинає виключно з матір`ю. Позов не враховує потреб дитини. Якщо дитину віддати бабусі на цілий день, незрозуміло що вона буде з нею робити, чим годувати, як вкладати спати і таке інше. Усі доводи позивача зводяться до неприязні до неї особисто та її батьків. За місцем проживання у дитини іграшки, знайома їй обстановка. Щоб виконувати вимоги, зазначені у позові, та забезпечити зустрічі дитини з бабусею вдома у останньої, необхідно зібрати дитину, її речі та іграшки, та йти через місто і в спеку і по снігу. В цьому віці побачення дитини з бабусею за місцем проживання останньої є обтяжливими. Щодо зустрічей по відеозв`язку категорично заперечує. З цього приводу вона з дитиною відвідувала лікарів, в тому числі невролога, психіатра та офтальмолога. Дитина погано реагує на телефон, лякається, погано спить, через це у неї виникає тривожність. У цьому віці дитині шкідливо перебувати перед екраном довгий час. Крім того, суд зобов`язав забезпечити щоденне спілкування батька з дитиною, однак дитину неможливо посадити перед телефоном, вона постійно тікає і ховається. Представник відповідача, адвокат Жалковський В.Ю., зазначив, що жодних перешкод побаченню бабусі з онукою відповідач не чинила. Вважає, що позов подано з метою збільшення днів побачень батька з дитиною, оскільки він звернувся до суду з аналогічним позовом, у них один представник, а їх вимоги переплітаються між собою. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [INFO] у м. Суми народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 22.03.2024 (а.с. 9). Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 10.08.2024 (а.с. 8). Відповідно позивач у справі [PERSON] є бабою [PERSON] (а.с. 4-7). Звернувшись до суду [PERSON] стверджувала, що матір дитини, відповідач у справі [PERSON] , чинить перешкоди у її спілкуванні з онукою, що відповідно потребує захисту її прав у судовому порядку. Допитана в якості свідка [PERSON] (матір [PERSON] ), суду пояснила, що з березня 2024 року позивач безперешкодно приїздила, гуляла з онукою та проводила з нею час. Це було до осені. Потім вони приїздили з сином, [PERSON] завжди виводила онуку, ніколи не заважала спілкуванню онуки з [PERSON] . Після Нового року позивач перестала і дзвонити і приїжджати. Коли онука тільки народилась, вона (свідок) перебувала з донькою у пологовому будинку. [PERSON] не приїхала тоді, бо була на роботі, вважала свої інтереси важливішими. Наразі дитина постійно перебуває з матір`ю, відволікається максимум на 30 хв., грається, а потім запитує про маму. Спати лягає тільки з мамою, на ніч ні з ким не залишається. Коли дзвонить батько дитина тікає, ховається, не бажає спілкуватися з ним по відеозв`язку, як було вирішено судом. Від телефону у неї червоніють очі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона зі своїми дітьми та [PERSON] з її донькою часто гуляють разом на вулиці. Одного разу вона бачила, як приїздила бабуся, яка в залі суду, разом батьком дитини, гуляла з дитиною, брала її на руки. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно зі ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. У даному випадку позивач стверджувала про наявність перешкод з боку матері дитини у спілкуванні з онукою. Навпаки, відповідач заперечувала, стверджуючи, що на підтвердження таких обставин позивач не надала жодного доказу. Однак, в ході розгляду справи, з огляду на спосіб, характер та тон спілкування сторін у судовому засіданні, з боку стороннього спостерігача можна дійти висновку, що між [PERSON] та [PERSON] наявний особистий конфлікт, який своїм походженням заглиблюється у певні причини розладу сім`ї сина позивача та [PERSON] та давнішні непорозуміння і образи (як то неприбуття позивача в пологовий будинок одразу після народження онуки, що мало місце більше двох років тому тощо). Такі обставини можуть свідчити про створення штучних умов та перешкод з боку матері дитини спілкуванню та побаченню бабусі та онуки. При цьому докази таких дій та вчинків, з огляду на особливий характер сімейних правовідносин, перебування їх за межами формальної площини, об`єктивно можуть не існувати в будь-якій матеріальній формі і, з рештою, не можуть бути надані позивачем. Однак, факт звернення до суду та вимоги, які ставляться позивачем, на думку суду свідчать про наявність певних перешкод у спілкуванні позивача з онукою, з вини відповідача. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 05.06.2024 у справі № 752/24353/20, під правом на повагу до сімейного життя баби та діда стосовно до своїх онуків в першу чергу розуміється право на підтримання нормальних стосунків між бабою або дідом та онуками шляхом контактів з ним. Такі контакти зазвичай відбуваються за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а це означає, що доступ баби, діда до онука, як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини. [PERSON] просила визначити способи її участі у вихованні та спілкуванні з онукою, встановивши графік, відповідно до якого, серед іншого, мала бачитись з онукою кожного понеділка, середи та суботи з 09:00 год. до 19:00 год. без обмеження місця проведення побачення (з можливістю забрати дитину) за участю матері або без неї (за домовленістю). Слід зазначити, що на момент ухвалення рішення дитині повних 2 роки і майже 5 місяців. Суд зазначає, що цілком природньо у такому віці малолітня дитини має особливі потреби та особисту прив`язаність саме до своїх батьків, які у перші роки життя дитини є її найближчим оточенням. Крім того, чим менший вік дитини, тим більше у питанні різноманітних потреб (в тому числі природніх) дитина залежить від батьків, що посилює природній зв`язок між ними. Вилучення дитини із звичного для неї середовища, на значний час може мати наслідком певний травмуючий влив на неї. Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі № 754/16432/20 вказав, що будь-який сімейний спір стосовно дитини повинен вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Однак, на думку суду, вищевказані обставини не відповідатимуть забезпеченню принципу якнайкращих інтересів дитини в разі задоволення позовних вимог в частині перебування дитини майже протягом усього дня з бабусею, особливо без участі матері. Крім того, вимоги у такому вигляді не враховують розпорядку дня самої дитини, що підлягає першочерговому з`ясуванню. Так, рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради від 21.05.2025 № 175 затверджено висновок про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] (а.с. 133-135). Орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною: 2 рази на місяць кожної другої середи з 18 до 19:30, кожної другої неділі з 10 до 12 за місцем фактичного проживання дитини в присутності матері. У разі зміни фактичного місця проживання дитини, [PERSON] повідомляє про це [PERSON] . День народження бабусі [PERSON] , 10 серпня, з 17 до 19:30 у присутності матері з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, дитячих розважальних закладів або за місцем проживання бабусі за попередньою домовленістю з матір`ю дитини з урахуванням стану здоров`я дитини, розпорядку дня та інших обставин, що мають суттєве значення. Якщо день побачення з бабусею співпадає з проведенням запланованих заходів у дитячому садочку, школі тощо, то день побачення переноситься на інший робочий день за домовленістю між сторонами, про що [PERSON] завчасно попереджає [PERSON] . Слід звернути увагу, що орган опіки та піклування вважав за необхідне забезпечити спілкування бабусі з онукою виключно у присутності матері. Такий підхід є обґрунтованим в першу чергу з огляду на вік дитини. Відповідач вважала за можливе встановити графік побачень, визначений органом опіки та піклування. Позивач жодних заперечень проти такого графіку не надала та не оспорювала його. Водночас суд вважає, що побачення бабусі з онукою 2 рази на місяць протягом обмеженого часу (півтори, дві години) не забезпечуватиме у повному та достатньому обсязі право позивача на підтримання нормальних стосунків з онукою, не забезпечить між ними сталого контакту та належного спілкування як членів сім`ї. Щодо вимог в частині зобов`язання [PERSON] забезпечити спілкування [PERSON] та її онуки за допомогою телефонного, електронного та відеозв`язку, суд зазначає наступне. По-перше, на даний час, в силу вікових особливостей, дитина не розмовляє, що у разі ухвалення відповідного рішення не свідчитиме про ефективний захист прав бабусі на спілкування з онукою телефонним зв`язком. По-друге, з огляду на вік дитини, щоденне спілкування з бабусею через екран мобільного телефону або іншого цифрового пристрою за допомогою відеозв`язку становитиме негативний вплив на здоров`я дитини, що не належить до її якнайкращих інтересів. При цьому судом було досліджено відеозапис спроб спілкування батька з дитиною за допомогою відеозв`язку. І хоча таке спілкування було невдалими і безрезультатним не без участі матері та її повсякчасного втручання у такий процес, такі обставини в їх сукупності як: вік дитини, її інтереси та уміння фокусуватися на певних речах не забезпечать ефективного спілкування та в той же час належного виконання рішення в цій частині. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial