Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на їх користь грошові кошти в сумі 8932,00 грн як безпідставно набуте майно без достатньої підстави. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у відповідності до Законів України «Про електронну комерцію», «Про споживче кредитування» 10.01.2023р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1495-6439 на суму 6000 грн та додаткові угоди до нього від 02.02.2025р. на суму 700 грн, від 11.02.2025р. на суму 1000 грн, від 13.02.2025р. на суму 600 грн, від 14.02.2025р. на суму 7700 грн, а всього на суму 16000 грн. Ці кредитні кошти перераховані товариством на вказаний позичальником у договорі картковий рахунок, а позичальником на виконання умов договору було здійснено три платежі на загальну суму 20768 грн (2880 грн від 31.01.2025р., 8944 грн від 14.02.2025р., 8944 грн від 14.02.2025р.). Поряд з цим, станом на 14.02.2025р. (за умови, що відповідачем 14.02.2025р. здійснено два платежі по 8944 грн, що загалом становить 17888 грн) згідно розрахунку заборгованість відповідача складала лише 17876 грн, з яких: 15400 грн залишок суми кредиту, 1500 грн комісії, 976 грн процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим переплата за договором становить 12 грн. Зважаючи на припинення між сторонами зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх належним виконанням позичальником, 20.02.2025р. товариство повернуло на банківські реквізити відповідача зайво сплачені ним кошти, але замість 12 грн помилково перерахувало суму 8944 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався (телефоном, письмово) до відповідача з вимогою про повернення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 8932 грн (8944 - 12), але жодних коштів позивач так і не отримав, що й спонукало його звернутися до суду за захистом свого права. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 09 червня 2025 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. При цьому, суд зважує на те, що позивач у заяві просив розглядати справу без його участі, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 09 червня 2025 року було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причин повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку. За приписами ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в установленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, обравши відповідний спосіб такого захисту. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом\~положень ст.1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана повернути\~потерпілому це\~майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала\~(ч.1). Положення\~цієї глави\~застосовуються незалежно\~від того,\~чи безпідставне\~набуття або\~збереження майна\~було результатом\~поведінки набувача\~майна,\~потерпілого,\~інших осіб\~чи наслідком\~події (ч.2). Положення\~цієї глави\~застосовуються також\~до вимог\~про: 1)\~повернення виконаного\~за недійсним\~правочином; 2)\~витребування майна\~власником із\~чужого незаконного\~володіння; 3)\~повернення виконаного\~однією із\~сторін у\~зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3). У постанові від 12 жовтня 2021 року в справі №910/17324/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави, у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 17.02.205р. у справі №906/1422/20 зазначив, що «сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору. Отже, спір про повернення таких коштів має вирішуватися на підставі статті 1212 ЦК України». Відтак, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Під відсутністю правовою підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказівці закону або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбачено законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). За приписами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства). Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1495-6439 продукту «CreditKasa» (невід`ємними частинами якого є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів) відповідно до Методики Національного банку України). За умовами даного договору кредитодавець зобов`язувався відкрити позичальнику кредитну лінію шляхом надання йому кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а той повинен був повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п.2.2); дата видачі кредиту - 10.01.2025р., який надається у спосіб перерахування позичальнику коштів шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок з використанням реквізитів електронного платіжного засобу (п.2.3, 4.2, 4.6); останній календарний день першого базового періоду - 30.01.2025р. (п.2.3, 5.3.1); сума кредиту - 6000 грн (п.2.3, 5.3.2); комісія за видачу кредиту - 15% від суми виданого кредиту й нараховується одноразово у день видачі кредиту (п.2.3, 4.11); нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом за наступною стандартною процентною ставкою: 1% - застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,75% - застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня дії договору (п.2.3, 4.10, 10.1); базовий період (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом) - 21 календарних днів (п.1.1, 4.8); сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів дат (додаток 3), які є останніми днями відповідних базових періодів; у разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь якого базового періоду, позичальник зобов`язаний починаючи із наступного календарного дня сплачувати проценти за користування кредитом кожного календарного дня строку кредитування до дати погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі (п.4.9); строк кредитування - 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту - 09.01.2026р. (п.4.13); денна процентна ставка на дату укладення договору - 0,914% (п.4.16); позичальник повинен повернути кредитодавцю отриманий кредит в останній календарний день строку кредитування шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах (п.5.1); у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом або комісії за видачу кредиту на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, що встановлена п.4.13 договору (п.8.3). 02 лютого 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1495-6439 (невід`ємною частиною якої є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів) відповідно до Методики Національного банку України). За умовами даної додаткової угоди сторони підтверджують, що на момент її укладення сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута, - 5400,00 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом - 108,00 грн; сума нарахованої та несплаченої комісії за видачу кредиту - 0,00 грн (п.1); кредитодавець зобов`язується 02.02.2025р. надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 700,00 грн (п.2.1, 2.2); позичальник зобов`язується повернути суму кредиту у строк, що становить 365 календарних днів з моменту укладення цієї додаткової угоди; з урахуванням цього строк кредитування за договором становить 388 днів (п.2.4, 2.11); комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15% від суми додаткових коштів, яка нараховується одноразово (п.2.6). 11 лютого 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1495-6439 (невід`ємною частиною якої є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів) відповідно до Методики Національного банку України). За умовами даної додаткової угоди сторони підтверджують, що на момент її укладення сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута, - 6100,00 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом - 664,00 грн; сума нарахованої та несплаченої комісії за видачу кредиту - 105,00 грн (п.1); кредитодавець зобов`язується 11.02.2025р. надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1000,00 грн (п.2.1, 2.2); позичальник зобов`язується повернути суму кредиту у строк, що становить 365 календарних днів з моменту укладення цієї додаткової угоди; з урахуванням цього строк кредитування за договором становить 397 днів (п.2.4, 2.11); комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15% від суми додаткових коштів, яка нараховується одноразово (п.2.6). 13 лютого 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1495-6439 (невід`ємною частиною якої є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів) відповідно до Методики Національного банку України). За умовами даної додаткової угоди сторони підтверджують, що на момент її укладення сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута, - 7100,00 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом - 816,00 грн; сума нарахованої та несплаченої комісії за видачу кредиту - 255,00 грн (п.1); кредитодавець зобов`язується 13.02.2025р. надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 600,00 грн (п.2.1, 2.2); позичальник зобов`язується повернути суму кредиту у строк, що становить 365 календарних днів з моменту укладення цієї додаткової угоди; з урахуванням цього строк кредитування за договором становить 399 днів (п.2.4, 2.11); комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15% від суми додаткових коштів, яка нараховується одноразово (п.2.6). 14 лютого 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1495-6439 (невід`ємною частиною якої є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів) відповідно до Методики Національного банку України). За умовами даної додаткової угоди сторони підтверджують, що на момент її укладення сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута, - 0,00 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом - 0,00 грн; сума нарахованої та несплаченої комісії за видачу кредиту - 0,00 грн (п.1); кредитодавець зобов`язується 14.02.2025р. надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 7700,00 грн (п.2.1, 2.2); позичальник зобов`язується повернути суму кредиту у строк, що становить 365 календарних днів з моменту укладення цієї додаткової угоди; з урахуванням цього строк кредитування за договором становить 400 днів (п.2.4, 2.11); комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15% від суми додаткових коштів, яка нараховується одноразово (п.2.6). Оскільки вказаний кредитний договір з додатковими угодами створені в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинені в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано, з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даних правочинів дотримана. При цьому, суд констатує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між позивачем і відповідачем електронного кредитного договору на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.638\~ЦК України сторони у вказаному кредитному договорі з додатковими угодами досягли згоди щодо всіх істотних умов цих правочинів, у зв`язку з чим вони в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами. Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначені свої зобов`язання за кредитним договором із додатковими угодами виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] можливість користуватися обумовленими сумами коштів кредитної лінії, що підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 09.06.2025р. про емітування на ім`я [PERSON] платіжної карти № [NUMBER] , наявність відкритих ним рахунків та випискою по його рахунку за період 01.02.2025р. 28.02.2025р. та узгоджується з відповідними довідками АТ КБ «ПриватБанк» від 23.04.2025р., ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 22.04.2025р., ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування позивачем відповідачу сум кредиту (10.01.2025р. 6000 грн, 02.02.2025р. 700 грн, 11.02.2025р. 1000 грн, 13.02.2025р. 600 грн, 14.02.2025р. 7700 грн, а всього 16000 грн) на вказаний ним у кредитному договорі номер електронного платіжного засобу. Згідно наданих ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» довідок щодо погашення заборгованості та про укладений договір [PERSON] отримав від товариства кредитні кошти на загальну суму 16000,00 грн, на які йому було нараховано 2296,00 грн відсотків за користування кредитом, 60,00 грн відсотків за ст.625 ЦК України та 2400,00 грн комісії, а всього 20756,00 грн кредитних платежів, тоді як на погашення зазначеної кредитної заборгованості позичальником сплачено 20768,00 грн (31.01.2025р. 2880 грн, 14.02.2025р. 8944,00 грн, 14.02.2025р. 8944,00 грн). Тобто, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за кредитним договором №1495-6439 від 10.01.2025р. станом на 15.02.2025р. відсутня, а позичальником навіть переплачено кредитодавцю кошти в сумі 12 грн (20768 20756), що також узгоджується з відповідною довідкою позивача. Водночас суд вважає неправомірним нарахуванням позивачем відповідачу такої складової кредитної заборгованості як відсотки за ст.625 ЦК України в сумі 60 грн, які сплачені позичальником. Адже кредитний договір між сторонами укладено 10.01.2025р., тобто після 24 лютого 2022 року, коли Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р., в Україні було введено воєнний стан, який триває і донині, тоді як п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому, суд висновує, що [PERSON] фактично переплатив ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кошти за кредитним договором №1495-6439 від 10.01.2025р. у сумі 72 грн, а не 12 грн, як то зазначає позивач. Це відповідачем не спростовано, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків. Відповідно до платіжної інструкції №64619 від 20.02.2025р. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сплатило [PERSON] кошти в сумі 8944,00 грн і в графі призначення платежу зазначено: повернення зайво сплачених коштів за кредитним договором №1495-6439 від 10.01.2025р.; дана фінансова операція відображена й у наданій АТ КБ «ПриватБанк» виписці по рахунку відповідача. 22 квітня 2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» направило [PERSON] заяву про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 8932,00 грн, на яку адресат не відреагував. Отже, з огляду на вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснило [PERSON] переплату в розмірі 8872,00 грн (8944 72) понад визначену в кредитному договорі №1495-6439 від 10.01.2025р. суму платежів, що свідчить про безпідставність збагачення відповідача за рахунок позивача, у зв`язку з чим заявлена товариством вимога про повернення відповідачем таких коштів на підставі ст.1212 ЦК України є правомірною та обгрунтованою. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення з нього безпідставно набутих коштів підлягає частковому задоволенню в розмірі 8872,00 грн. Зважаючи на часткове задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 2406,13 грн (8872 : 8932 х 2422,40). На підставі викладеного,

Outcome: partial