Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 89 089,00 грн (а.с.1-5). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що рішенням суду від 13.02.2020 відповідача визнано батьком [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Зазначає, що відповідач сплачував аліменти несвоєчасно, а з грудня 2022 року припинив виплату, а тому станом на квітень 2025 утворилась заборгованість в сумі 89 089,00 грн. Сума пені за період з листопада 2022 року до квітня 2025 року становить 381 014,26 грн. Але в силу приписів ч.1 ст. 196 СК України максимальний розмір пені обмежується 100 % заборгованості, тому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 89 089,00 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 08.05.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Одночасно залучив до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ухвалою суду від 03.06.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неотриманням відповідачем позовної заяви з доданими документами. У судове засідання позивач та представник третьої особи не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, одночасно вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник третьої особи також надала заяву про розгляд справи без її участі, одночасно вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 15.07.2025 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Деснянський районний суд м. Чернігова рішенням від 13.02.2020 [PERSON] визнав батьком [PERSON] , [INFO] ; стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.01.2020 до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-13). 04.05.2020 державним виконавцем Центрального відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] (а.с.14, 15-17). Згідно розрахунку державного виконавця у виконавчому провадженні [NUMBER] заборгованість по сплаті аліментів станом на квітень 2025 за період з листопада 2022 року до квітня 2025 року становить 89 089,00 грн (а.с.18-21). Відповідно до розрахунку позивача, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з листопада 2022 року до березня 2025 року становить 381 014,26 грн (а.с.22-24). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Згідно зі статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У ст.196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі №372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненого державним виконавцем, за період з листопада 2022 року до квітня 2025 року заборгованість становить 89 089,00 грн. Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного розміру заборгованості по аліментам. Отже, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2022 року до квітня 2025 року, в межах заявлених вимог, відповідно положенню частини 1 ст. 196 СК України, становить 89 089,00 грн. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від платника аліментів причин або, що вона сплачена у повному обсязі. Таким чином, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, беручи до уваги заявлений позивачем розмір, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. V. Розподіл судових витрат Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1 211 грн 20 коп. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідност.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, крім іншого, просив стягнути судові витрати, до яких входять витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Правнича допомога позивачу надавалася на підставі ордера адвокатом Чепурною Н.В. (а.с.6) та договору про надання правничої допомоги від 02.05.2025 (а.с.25). Згідно розрахунку №1 компенсації витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги (а.с.27) та платіжної інструкції №@2PL667501 від 02.05.2025 позивач сплатила на користь адвоката 7 000,00 грн. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд вважає, що витрати на правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність доказів фактичного понесення витрат на правничу допомогу позивачем, а тому з відповідача підлягає стягненню 7 000 грн, пов`язаних із оплатою правничої допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved