Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~12 вересня 2024 року позивач М(Т)СБУ звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] із вимогою про відшкодування шкоди\~в порядку\~регресу (а. с. 1-5). В обґрунтування\~позовних вимог\~вказано,\~що 23\~жовтня 2020\~року о\~18\~годині 55\~хвилин в\~м.\~Дніпрі по\~Донецькому шосе,\~в районі\~буд.\~122-к,\~мала місце\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю автомобіля\~«DAEWOO\~LANOS,\~реєстраційний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] \~та автомобіля\~«DAEWOO\~CIELO»,\~реєстраційний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~який є\~відповідачем за\~цим позовом\~та особою\~відповідальною за\~шкоду заподіяну\~в результаті\~ДТП відповідно\~до ч.\~2\~ст.\~1187\~Цивільного кодексу\~України.\~Постановою Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~міста Дніпропетровська\~від 18\~листопада 2020\~року по\~справі №199/7579/20,\~якою [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП та\~притягнуто до\~відповідальності.\~Зокрема,\~в результаті\~ДТП автомобіль\~«DAEWOO\~LANOS»,\~реєстраційний номерний\~знак [NUMBER] \~отримав пошкодження,\~а його\~власник [PERSON] \~зазнав матеріальних\~збитків.\~На час\~скоєння вказаного\~ДТП транспортний\~засіб «DAEWOO\~CIELO»,\~реєстраційний номерний\~знак [NUMBER] ,\~яким керував\~відповідач,\~не був\~забезпечений чинним\~договором обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності.\~Заподіяна шкода,\~яка виникла\~внаслідок ДТП,\~не була\~відшкодована відповідачем\~потерпілій особі.\~ Транспортний\~засіб «DAEWOO\~LANOS»,\~реєстраційний номерний\~знак [NUMBER] ,\~на час\~ДТП був\~забезпечений полісом\~№ 200508579.\~ У\~зв`язку\~з настанням\~вищевказаної події,\~власник авто\~ [PERSON] \~з метою\~отримання відшкодування\~звернувся до\~МТСБУ із\~відповідною заявою\~про виплату\~відшкодування.\~Для встановлення\~розміру відшкодування\~у справі\~№72148,\~МТСБУ надало\~доручення суб`єкту\~оціночної діяльності\~ФОП [PERSON] ,\~яким була\~визначена вартість\~відновлювального ремонту\~т/з\~DAEWOO\~LANOS\~р/н\~ [NUMBER] \~у розмірі\~8532\~гривні 62\~копійки,\~при цьому,\~витрати МТСБУ\~на встановлення\~розміру відшкодування\~потерпілій особі\~склали 1280\~гривень.\~МТСБУ 02\~лютого 2021\~року здійснило\~виплату відшкодування\~довіреній особі\~потерпілого в\~розмір 8532\~гривні 62\~копійки.\~у справі\~№72148\~МТСБУ надало\~доручення суб`єкту\~оціночної діяльності\~ФОП [PERSON] .\~Згідно платіжного\~доручення від\~03\~лютого 2021\~року МТСБУ\~сплатило ФОП\~ [PERSON] за\~послуги експерта\~(аваркома)\~у справі\~грошові кошти\~в сумі\~1280\~гривень,\~вищенаведені витрати\~знаходяться в\~причинному зв`язку\~з пошкодженням\~ТЗ з\~вини відповідача\~та повинні\~бути відшкодовані\~відповідачем.\~Прохає стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~МТСБУ суму\~витрат сплаченого\~відшкодування в\~розмірі 8532\~гривні 62\~копійки,\~суму витрат\~на встановлення\~розміру заподіяної\~шкоди в\~розмірі 1280\~гривень та\~судові витрати\~3028\~гривень. Ухвалою суду від 16 квітня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 20), яка надіслана сторонам 16 квітня 2025 року за вихідним № 9640/25-вих/2/204/2278/25 (а. с. 21). 09 травня 2025 року ухвалою суду було здійснено перехід із спрощеного позовного провадження без виклику сторін в спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 25), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 11668/25-вих/2/204/2278/25 від 09 травня 2025 року (а. с. 26). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 33-34). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме (а. с. 43,44), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року по справі №199/7579/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності (а. с. 8 та на звороті). Водночас,\~із вказаної\~постанови вбачається,\~що 23.10.2020\~року о\~18\~годині 55\~хвилин водій\~ [PERSON] \~у місті\~Дніпрі по\~Донецькому шосе,\~в районі\~буд.\~122-к,\~керуючи транспортним\~засобом «Daewoo\~Cielo»,\~н.з.\~ [NUMBER] ,\~не врахував\~дорожньої обстановки,\~не дотримався\~безпечного бокового\~інтервалу та\~скоїв зіткнення\~з транспортним\~засобом «Daewoo\~Lanos»,\~1.3.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] ,\~який рухався\~в попутному\~напрямку.\~Внаслідок зіткнення\~транспортні засоби\~отримали механічні\~-\~пошкодження.\~Своїми діями\~ [PERSON] \~порушив вимоги\~п.\~13.1\~Правил дорожнього\~руху.\~В судовому\~засіданні [PERSON] \~визнав вину\~у вчиненні\~ним адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст.124\~КУпАП.\~На [PERSON] \~накладено адміністративне\~стягнення за\~ст.\~124\~КУпАП у\~вигляді штрафу\~у розмірі\~20\~(двадцять)\~неоподаткованих мінімумів\~доходів громадян,\~тобто в\~сумі 340\~гривень. 05 листопада 2020 року потерпілий [PERSON] з метою компенсації спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків звернувся до М(Т)СБУ з відповідною заявою (а. с. 9). [PERSON] з 08 липня 2020 року по 07 липня 2021 року мав чинний Поліс №200528579 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 10), тобто, транспортний засіб «DAEWOO LANOS», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на час ДТП був забезпечений полісом. Наказом М(Т)СБУ від 01 лютого 2021 року № 3.1/702, на підставі довідки № 1 від 28 січня 2021 року про розмір відшкодування шкоди (а. с. 12) прийнято рішення про відшкодування [PERSON] шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8532 гривні 62 копійки (а. с. 12 на звороті). Відповідно до платіжного інструкції № 888702 від 02 лютого 2021 року МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 8532 гривні 62 копійки (а. с. 13). Вартість оціночних послуг експерта становлять 1280 гривень, які були перераховані МТСБУ на рахунок [PERSON] (а. с. 13 на звороті). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як було встановлено судом, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року по справі №199/7579/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року у справі № 6040/14169/17. Відтак, в силу вказаних норм закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду. Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Разом із цим, з матеріалів справи убачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до\~вимог ст. 3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до вимог п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з вимогами пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Разом з цим, при оцінці обставин справи необхідно виходити з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідач є\~винною особою\~у вчиненні\~вказаної дорожньо-транспортної\~пригоди,\~на момент\~вчинення якої\~не застрахував\~свою цивільно-правову\~відповідальність, тому завдану\~шкоду потерпілому\~відшкодовано МТСБУ\~за рахунок\~коштів фонду\~захисту потерпілих,\~суд доходить\~висновку про\~наявність підстав\~для стягнення\~з відповідача\~на користь\~МТСБУ в\~порядку регресу\~відповідних документально\~підтверджених витрат,\~пов`язаних із\~виплатою страхового\~відшкодування у\~розмірі 9812 гривень 62 копійки. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved