Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

У травні 2024 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позов, зазначає, що 03 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, несумісність характерів, відсутність спільних інтересів, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки щодо ведення спільного господарства, виховання сина, у зв`язку з чим, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року у справі № 369/12048/19. Стверджує, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання, недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, ненадання дитині доступу до культурних а інших духовних цінностей, не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. Представник позивача зазначає, що з моменту коли дитина почала відвідувати дошкільні навчальні заклади відповідачка фактично не здійснювала догляд та утримання дитини, часто проводила час окремо від дитини та родини в цілому. Вказує що фактично шлюбно-сімейні відносини припинилися ще у середині 2018 року, так в середині 2018 року відповідачка зібрала свої особисті речі та, з її слів, повернулася мешкати до будинку за своїм фактичним місцем реєстрації, при цьому малолітнього сина вона залишила на одноособове утримання та догляд позивача, тобто поставила свої інтереси вище ніж інтереси і благополуччя дитини. Стверджує, що відповідачка категорично не надавала свого дозволу на реєстрацію сина за місцем проживання батька, зазначена обставина ускладнює спосіб життя дитини, оскільки будь-які державні послуги вимагають обов`язкової реєстрації місця проживання дитини. Зазначає, що дитина повністю утримується за рахунок доходів позивача. Вказує, що весь контакт відповідачки з дитиною обмежується телефонною розмовою раз на півроку та проходить у режимі «як справи?», «де вчишся?», «не голодний?», і таке спілкування проходить за часом не більше 5-10 хвилин. Зазначає, що протиправна поведінка (самоусунення) відповідача у вихованні дитини полягає у наступному: не бере участі у вихованні дитини; не забезпечує основні потреби дитини; не надає дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини; не цікавиться та не бере участі у батьківських зборах, не приходила до школи на свята, тощо; не забезпечує матеріально, в тому числі не надає кошти на додаткові заняття; не сплачує аліменти; завідомо залишила в небезпечному для життя стані травмовану дитину; не приймає участі в додаткових витратах. Стверджує, що з отриманого акту органу опіки і піклування щодо обстеження умов проживання від 09 травня 2024 року вбачається, що умови проживання батька з сином за адресою: [ADDRESS] , задовільні і повністю відповідають санітарно-гігієнічним та побутовим умовам. Крім того, факт проживання позивача із сином також підтверджується актом депутата від 02 травня 2023 року. Звертає увагу суду, що відповідач є особою, яка вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України та перебуває з 27 червня 2022 року у розшуку згідно з інформації Міністерства внутрішніх справ України. Представник наголошує, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак починаючи з моменту фактичного проживання окремо (з середини 2018 року) відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала та не надає, у зв`язку з чим, позивач ставить також питання про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з травня 2024 року до досягнення сином повноліття, стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , понесені судові витрати. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 31 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання, зобов`язано Виконавчий комітет Ірпінської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 10 жовтня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Співак Наталії Володимирівни надійшов висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконкому Ірпінської міської ради від 24 вересня 2024 року № 107/5. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 жовтня 2024 року витребувано у Адміністрації державної прикордонної служби та Головного центру обробки спеціальної інформації Адміністрації державної прикордонної служби України інформацію з наявних баз даних щодо перетину у період з 01 січня 2020 року по дату надання відповіді державного кордону України на в`їзд/виїзд громадянкою України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . 27 листопада 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України на виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 16 жовтня 2024 року надійшла витребувана інформація. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому зсіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію свого представника, при цьому пояснив, що відповідачка на момент спільного проживання вела себе аморально, вживала наркотичні засоби, не ночувала вдома, з середини 2018 року він самостійно виховує сина, водить до школи, купляє одяг та їжу, оплачує секції, зазначив, що відповідачка ніякої участі у\~вихованні та\~утриманні дитинине здійснює, долею дитини не цікавиться. У судовому засіданні 19 травня 2025 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Співак Наталія Володимирівна зазначила, що висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконкому Ірпінської міської ради від 24 вересня 2024 року № 107/5 складений на основі неповних даних, оскільки у органу опіки та піклування була відсутня інформація щодо перетину [PERSON] кордону у 2022 році, позовну заяву про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підтримала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, допитавши свідків, заслухавши думку малолітньої дитини [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 08 червня 2012 року складено відповідний актовий запис № 1147, батьками якого зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/12048/19 від 25 жовтня 2019 року, шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 03 березня 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 157 розірвано. Рішення набрало законної сили 25.11.2025. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09 травня 2024 року проведеного заступником начальника ССДС ІМР Мариною Тросяник та начальником відділу захисту прав дітей ССДС ІМР Оленою Глушаєвою на підставі заяви [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за цією адресою проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з двох кімнат, кухні, коридору, санвузла, наявне газо-, водо-, електропостачання. Умови проживання задовільні, побут родини організований, наявні необхідні меблі та побутова техніка, усі члени родини дотримуються санітарно-гігієнічних норм проживання. Для дитини відведено окрему кімнату в якій облаштоване місце для сну, навчання, проведення дозвілля, дитина забезпечена сезонним одягом, канцелярськими приладдями в достатній кількості. Стосунки в сім`ї доброзичливі та сімейні. Створено належні умови для повноцінного розвитку та проживання дитини. Згідно із актом від 02 травня 2023 року, складеним та підписаним депутатом Ірпінської міської ради Королем Петром Петровичем, а також підписаним сусідами [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом із своїм сином [PERSON] , який знаходиться на утриманні батька. Відповідно до характеристики учня 7-Ж класу Ірпінського академічного ліцею «Мрія» [PERSON] від 11 листопада 2024 року, останній навчається в школі з 2018 року, за час навчання виявив середній рівень знань, програмний матеріал засвоює нормально, має інтерес до навчання, дисциплінований, не порушує норм та правил поведінки, бере активну участь у житті класу. Всеволод спокійний, урівноважений, майже ніколи не вступає в конфлікти з вчителями та однокласниками, однокласники до нього ставляться дружелюбно, з повагою. Зі слів батька для дитини створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку, батько [PERSON] підтримує постійний зв`язок з ліцеєм та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Згідно з характеристикою учасника тренувальної групи 2012 року футбольного клубу [PERSON] наданої директором футбольного клубу [PERSON] від 08 листопада 2024 року, [PERSON] тренується у футбольному клубі [PERSON] з 2019 року, має інтерес до тренувань, дисципліну не порушує, ніколи не вступає в конфлікт з дітьми, що тренуються в клубі. По всіх питаннях щодо оплати тренувань, купівлі тренувальної форми і іншого необхідного екіпірування, оповіщення часу та місця проведення тренувальних зборів, поїздок на змагання тренер спілкується з батьком [PERSON] , мати дитини ніколи не проявляла зацікавленості з приводу тренувань дитини, відсутня у спільноті клубу в месенджерах та соцмережах, контакт для зв`язку з нею відсутній. Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 24 вересня № 107/5 затверджено висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , малолітній [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який займається його вихованням та утриманням, зі слів батька [PERSON] місцезнаходження матері [PERSON] невідоме, крім того відповідно до інформації з офіційного сайту МВС України від 22 травня 2024 року [PERSON] з 27 червня 2022 року перебуває в розшуку. Інших підтверджуючих документів, які вказували б на те, що мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] не надав, у зв`язку з чим орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Згідно з розшуковими обліками МВС від 22 травня 2024 року [PERSON] є особою, яка переховується від органів досудового розслідування, стаття звинувачення: ч. 4 ст. 185 КК України, з 27 червня 2022 року перебуває у розшуку, ухвалою суду надано дозвіл на затримання [PERSON] з метою приводу. Відповідно до наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на виконання ухвали суду від 16 жовтня 2024 року витягу щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянкою України в період з 01 січня 2020 року по 26 листопада 2024 року, [PERSON] , [INFO] , в пункті пропуску Угринів 07 травня 2022 року перетнула державний кордон на виїзд. Інша інформація відсутня. Згідно із договором між подружжям про сплату аліментів на утримання дитини від 13 червня 2019 року [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони дійшли добровільної згоди щодо розміру, строків та порядку виплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, а саме, у зв`язку з тим, що дитина буде проживати разом із батьком [PERSON] , [PERSON] надає утримання (аліменти) для дитини у розмірі 1\~200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок, а також здійснює виплати встановлені цим договором. Договір посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бовою Т.В. 13.06.2019 та зареєстровано в реєстрі за №866. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 листопада 2023 року у справі №367/7702/23 [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів на дитину з [PERSON] у зв`язку з недостатністю наданих заявником доказів (акт депутата) на підтвердження обставини, що дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела доходу та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (відповідь на запит в електронному вигляді) від 10 червня 2025 року, сума нарахованого доходу [PERSON] з січня 2025 року по квітень 2025 року становить 1\~075\~997 (один мільйон сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 20 копійок. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , надав показання про те, що він є сусідом [PERSON] , який проживає зі своїм сином [PERSON] , зазначив, що вони познайомилися у 2019 році, коли [PERSON] травмувався, оскільки він працює лікарем, то [PERSON] звернувся до нього за допомогою, відтоді вони мають добрі відносини, раз в місяць бувають в гостях один у одного. Вказав, що матір Всеволода відповідачку [PERSON] жодного разу не бачив, натомість батько належним чином виховує сина, водить до школи. Зазначив, що під час спілкування з Всеволодом, останній жодного разу не згадував матір. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , надав показання про те, що з [PERSON] товаришує з третього класу, має з ним дружні відносини, вказав, що [PERSON] разом із сином Всеволодом проживають удвох за адресою: [ADDRESS] , батько займається вихованням та утриманням дитини, перевіряє домашнє завдання дбає про побут. Стосовно [PERSON] зазначив, що бачив її всього два рази, а після розлучення у 2018 році взагалі більше не бачив, вказав, що відповідачка самоусунулась від виховання дитини та взагалі не підтримує зв`язок, Всеволод з неособливим бажанням згадує про матір. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , надав показання про те, що у 2020 році його син почав ходити на тренування у футбольний клуб «Олімп» там він і познайомився з [PERSON] та [PERSON] , почали товаришувати, діти часто бачились, лишались на ночівлю. Запитання стосовно дружини він [PERSON] не задавав, оскільки було не зручно, однак розумів, що вони з дружиною розлучені, його син питав у Всеволода де його мама, на, що Всеволод відповідав, що мами не має та вона з ними не живе. Зазначив, що приблизно раз в місяць вони бувають у гостях у [PERSON] та [PERSON] у приватному будинку по вулиці Київській. Вказав, що [PERSON] з Всеволодом живуть удвох, батько належним чином виконує свої обв`язки по вихованню та догляду за дитиною, дитина охайна, завжди в чистому одязі. Також, у судовому засіданні 19 травня 2025 року в присутності представника служби у справах дітей та сім`ї [PERSON] було заслухано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який суду пояснив, що проживає вдвох з батьком за адресою: [ADDRESS] , навчається у ліцеї "Мрія" м. Ірпінь в 7-Ж класі, з мамою останній раз бачився у 2019 році, на даний момент не знає де вона, по телефону з мамою не спілкується - вона йому не дзвонить, а він не знає її номеру телефону, останній раз спілкувався по телефону з мамою дуже давно - не пам`ятає коли саме, після початку бойових дій в [PERSON] - з мамою не спілкувався по телефону, батько не забороняв ніколи спілкуватися з мамою, у першому класі мама водила його до школи, після цього, він ходив до школи з бабусею або батьком, потім сам почав ходити до школи, зазначив, що батько забезпечує його всім необхідним - їжею, одягом, оплачує всі необхідні витрати, футбол, батько перераховує йому кошти на картку для дрібних витрат і дає ще готівкою. Також, [PERSON] зазначив, що проживає у окремій кімнаті, батько цікавиться його навчанням, перевіряє та допомагає у разі необхідності у виконанні домашнього завдання. Коли в [PERSON] у 2022 році почалися бойові дії, то він з батьком виїжджав до Вінниці, він не пам`ятає, чи телефонувала йому матір в цей період. [PERSON] висловив позицію щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав, яку обгрунтував тим, що матір поїхала, не піклується про нього, не телефонує, він взагалі не знає, де вона,на день народження мама його не вітає. Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 58, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц (провадження № 61-2237св21). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Судом на підставі зазначених вище доказів встановлено, що [PERSON] з 2019 року ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Щодо висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 24 вересня № 107/5, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 07 травня 2022 року перетнула державний кордон України на виїзд, вказана обставина не була відома органу опіки та піклування під час підготовки висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , що підтвердила у судовому засіданні і представник Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Співак Наталія Володимирівна та зазначила, що висновок про недоцільність\~позбавлення батьківських\~прав [PERSON] \~відносно малолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~затверджений рішенням\~Виконавчого комітету\~Ірпінської міської\~ради від\~24\~вересня 2024\~року №\~107/5\~складений на\~основі неповних\~даних,\~оскільки у\~органу опіки\~та піклування\~була відсутня\~інформація щодо\~перетину [PERSON] \~кордону України\~на виїзд\~у 2022\~році, та з урахуванням цієї обставини у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Також, у судовому засіданні було допитано дитину - [PERSON] , 2012 року народження, який зазначив, що матір не бачив з 2019 року, коли востаннє розмовляв з нею по телефону - не пам`ятає, матір не цікавиться життям дитини, не примає участі у його вихованні та забезпеченні, висловився щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав щодо нього. За таких обставин, суд вважає, що висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] - є недостатньо обгрунтованим, а тому суд із даним висновком не погоджується. При встановлених обставинах, оцінюючі надані суду письмові докази, показання свідків та пояснення малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що відповідачка без поважних причин та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини та її утриманню, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі, що свідчить про її нехтування покладеними на неї правами та обов`язками по вихованню та утриманню власної дитини, а тому слід позбавити батьківських прав [PERSON] на підставі ст. 164 СК України, як таку, що свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.\~180\~та ч. 1 ст.\~183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. ст.\~181,\~182 СК України\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Оскільки, судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, не цікавиться долею дитини, не відвідує його, не піклується про фізичний і духовний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому є передбачені законом підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Крім того, враховуючи, що відповідачка [PERSON] як мати, кошти на утримання дитини не надає в добровільному порядку, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В силу\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. ч. 2, 3\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено у повному обсязі, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved