Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

У лютому 2025 року позивач вернувся до суду з даною позовною заявою, у якій вказав, що 14.02.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 4387179 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого надано відповідачу грошові кошти у сумі 13 000,00 грн., строком на 360 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит строком до 08.02.2024 та сплатити проценти за користування кредитом з процентною ставкою 2,5 % в день у межах строку кредиту. Договір між\~сторонами було\~укладено у\~електронній формі,\~відповідно до\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію».\~ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»\~свої зобов`язання\~за договором\~виконало у\~повному обсязі,\~а відповідач,\~у свою\~чергу,\~не виконав\~умов договору,\~а тому\~має заборгованість\~у розмірі\~126405,00\~грн.,\~яка складається\~з суми\~заборгованості за\~основним боргом\~(сумою\~кредиту)\~у розмірі\~13000\~грн.,\~суми заборгованості\~за процентами\~нарахованих процентів\~первісним кредитором\~-\~82855\~грн.,\~суми заборгованості\~за процентами\~нарахованих ТОВ\~«ФК «ФІНТРАСТ\~КАПІТАЛ» за\~94\~календарних днів\~30550\~грн.\~25.10.2024\~між ТОВАРИСТВО\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» та\~ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 25/10/2024\~від 25.10.2024,\~враховуючи зазначене,\~до позивача\~відповідно до\~укладеного Договору\~факторингу від\~25.10.2024\~№25/10/2024\~перейшло право\~грошової вимоги\~до відповідача\~за Договором\~№ 4387179 від\~14.02.2024\~загальна сума\~заборгованості склала 102355 грн.,\~з якої\~заборгованість з\~тіла кредиту\~- 13000 грн.,\~заборгованості за\~процентами 82855 грн.,\~штрафні санкції 6500 грн.\~Рішенням №251124/1\~єдиного учасника\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна»\~від 25.11.2024\~змінено найменування\~з Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Фінтраст\~Україна» на\~нове найменування\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Капітал».\~Всупереч умовам\~договору,\~відповідач не\~виконав свого\~зобов`язання.\~Після укладання\~Договору факторингу\~та переходу\~права вимоги\~до позивача,\~відповідач не\~здійснив жодного\~платежу для\~погашення існуючої\~заборгованості.Таким\~чином,\~відповідач має\~заборгованість перед\~Позивачем за\~Договором №\~4387179\~від 14.02.2024\~року загальною\~сумою 126405,00\~грн.,\~яка складається\~з суми\~заборгованості з\~тіла кредиту\~-\~13000\~грн.,\~нарахованих процентів\~первісним кредитором\~-\~82855\~грн.,\~нарахованих процентів\~ТОВ «ФК\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»\~за 94\~календарних днів\~30550\~грн., штрафні санкції 6500 грн. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розглядом справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно Витягу з РЕЄСТРУ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ № 2025/001829081 від 07.02.2025 наданого до суду Березоворудським старостинським округом 05.03.2025 року, місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 223,\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 14.02.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 4387179 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого надано відповідачу грошові кошти у сумі 13 000,00 грн., строком на 360 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит строком до 08.02.2024 та сплатити проценти за користування кредитом з процентною ставкою 2,5 % в день у межах строку кредиту. Договір між сторонами було укладено у електронній формі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 21-35). Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» правильності введення коду, направленого Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна». Відповідно до п.п. 1.2., 1.3 Договору, тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 13000 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Згідно п.1.4 Договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. стандартна процента ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 1.4.2. знижена процентна ставка становить 1,5% в день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Клієнтом. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит у сумі 13000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 17, 68-73). Підписуючи цей договір, відповідач підтвердив, що підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовною зального вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. 25.10.2024\~між ТОВАРИСТВО\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» та\~ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 25/10/2024\~від 25.10.2024,\~враховуючи зазначене,\~до позивача\~відповідно до\~укладеного Договору\~факторингу від\~25.10.2024\~№25/10/2024\~перейшло право\~грошової вимоги\~до відповідача\~за Договором\~№ 4387179 від\~14.02.2024\~загальна сума\~заборгованості склала 102355 грн.,\~з якої\~заборгованість з\~тіла кредиту\~- 13000 грн.,\~заборгованості за\~процентами 82855 грн.,\~штрафні санкції 6500 грн. (а.с. 45, 75-84). Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 66). Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 25.10.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача (а.с. 47). До ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором. За даними\~поданного Розрахунку\~заборгованості за\~Договором № 4387179 від 14.02.2024 року у період з 14.02.2024 по 25.10.2024 включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 82875,00 грн. Відповідно до\~умов строк\~дії п.\~1.3\~Договору № 4387179 строк\~кредиту 360 днів:\~з14.02.2024 по 08.02.2025. Станом на дату укладання Договору факторингу від 25.10.2024 №25/10/2024, строк дії Договору № 4387179 від 14.02.2024 не закінчився. А тому,\~у межах\~строку дії\~Договору,\~укладеного між\~Первісним кредитором\~та Відповідачем,\~ТОВ «ФК\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»\~у період\~з 26.10.2024\~по 27.01.2025 (94 календарних\~днів)\~здійснено нарахування\~процентів за\~стандартною процентною\~ставкою,\~у сумі 30550 грн. Враховуючи зазначене,\~до позивача\~відповідно до\~укладеного Договору\~факторингу від\~25.10.2024\~року №25/10/2024\~року перейшло\~право грошової\~вимоги до\~відповідача за\~Договором № 4387179 від\~14.02.2024\~року загальна\~сума заборгованості\~склала 102355 грн.,\~з якої\~заборгованість з\~тіла кредиту\~- 13000 грн., заборгованості за процентами 82855 грн.,\~штрафні санкції 6500 грн. (а.с. 37-43). Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами\~ЦК України. Так у\~ст. 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1\~ст. 1054 цього Кодексу\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями\~525,\~526 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно\~ст. 610 Цивільного Кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі\~ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~Законом України «Про електронну комерцію»\~та\~Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, що надсилалися їй у смс-повідомленні на її мобільний телефонний номер, зазначений у заяві на оформлення кредиту За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «Лінеура Україна» № 43877179 від 14.02.2024 із дотриманням вимог\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконали в повному обсязі, а саме, надали відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. Факт отримання грошових коштів від ТОВ «Лінеура Україна» відповідач не спростувала. Доказів повернення коштів матеріали справи не містять. При цьому суд враховує і відомості, які були надані АТ КБ «ПриватБанк», а саме, що банком було емітовано відповідачу карту № [NUMBER] , на яку було здійснено 14.02.2024 переказ коштів у розмірі 13 000,00 грн. За приписами пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша\~статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою\~статті 1077 ЦК\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено перехід права вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.02.2024. Таким чином, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними договорами перед новим кредитором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором отримані в кредит кошти не повернув. Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами зазначеного вище договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 13000 грн. - є обґрунтованими. Проте, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 113405 грн., за період з 14.02.2024 по 27.01.2025. При цьому, проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою 1,63% в день за період з 14.02.2024 до 25.10.2024 (82855, 00 грн) та за ставкою 2,5% у вдень за період з 26.10.2024 по 27.01.2025 (94 календарних дні, 30550,00 грн.). Однак суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком процентів за користування кредитом у зв`язку з наступним. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, доповнено\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір був укладений 14.02.2024, тобто, після внесення змін до\~Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування»\~не поширюється на вказаний кредитний договір. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,63% та 2,5% в порядку ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~є нікчемною. Розмір процентів за весь час користування кредитом мав становити для відповідача 46800,00 грн. (13000, 00 х 360 дні х 1%), замість 113405,00 грн., як це зазначено в таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, що є додатком № 1. Саме такий розмір процентів слід стягнути з відповідача на користь позивача, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~максимальної денної процентної ставки 1% та з урахуванням 360 днів прострочки. При цьому слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 66 605,00 грн. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 43877179 від 14.02.2024, що виникла станом на 25.10.2024, у розмірі 59 800,00 грн., з яких: 13 000,00 грн. заборгованість за кредитом та 46 800,00 грн. заборгованість за процентами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов судом задоволено у загальному розмірі 59 800,00 грн, що складає 47,30% від заявлених 126 405,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого збору у розмірі 1276,60 грн. (47,30% від 2422,40 грн.), відмовивши у стягненні судового збору у розмірі 1145,80 грн. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Вирішуючи питання щодо витрат професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №10/12-2024, акт № 6511 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, копію свідоцтва про зайняття адвокацькою діяльністю Городніщевої Є.О., копію ордера адвоката Городніщевої Є.О. на надання правничої допомоги серія АІ № 1791935 від 27.01.2025, заявку № 6511 від 31.12.2024 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024. Із проаналізованого судом Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) акт № 6511 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, суд вбачає надання адвокатом Городніщевою Є.О. наступних послуг: зустріч із клієнтом, надання первинної консультації 440,00 грн. (0,5 год.), дослідження документів та їх аналіз 840,00 грн. (1 год.), аналіз чинного законодавства та судової практики 440,00 грн. (0,5 год.), підготовка декількох позицій для ефективного захисту - 840,00 грн. (1 год.), письмова юридична консультація з висновком - 840,00 грн. (1 год.), отримання письмових доказів - 840,00 грн. (1 год.), складання позовної заяви до Шевченка Б.Г. - 1640,00 грн. (2 год.), складання додатків до позовної заяви - 840,00 грн. (1 год.), складання процесуальних документів (відповідь на відзив, заяви, клопотання) - 1640,00 грн. (2 год.), представництво інтересі клієнта - 1640,00 грн. (2 год.). Загалом на суму 10000,00 грн. Відповідач не подав до суду заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт. У ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. Підготовка такої позовної заяви для професійного адвоката не може займати 2 год. часу, а також усна та письмові консультації не можуть тривати 1,5 год., враховуючи сталу судову практику щодо розгляду подібних спорів за участі фінансових компаній. При цьому, самостійних заходів щодо отримання письмових доказів (адвокатський запит) адвокат не вчиняв, інших процесуальних документів (відзиву, заяв, клопотань) не подавав, участі у судовому розгляді не приймав. Крім того, до позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача, будь-яких розрахунків адвокатом не здійснювалося. Враховуючи складність справи, яка є типовою для позивача та не є складною, надані адвокатом послуги у такій типовій для позивача справі, значення справи для сторін, враховуючи поведінку сторін у справі - позивача, який надає фінансові послуги та відповідача, який є споживачем послуг з кредитування, тривалість розгляду справи, масовість таких позовних заяв, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем в розмірі 2000 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у даному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт. Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial