Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Макаренко А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі розпорядження № 01-08-241 від 25.02.2025 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/36248/21 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2025 року здійснено перехід в розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Предметом позову є стягнення з [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції суму майнової шкоди в розмірі 240825,31 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2019 о 05:10 год [PERSON] керуючи ТЗ Toyota Prius, [NUMBER] , який перебував у технічно справному стані, та рухаючись по вул. Юрія Іллєнка, від вул. Олени Теліги у напрямку вул. Сім`ї Хохлових та проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча міг і повинен був їх передбачити, розуміючи, що в порушення вимог пункту 2.9 б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) керує транспортним засобом в стані стомлення, що вже створює потенційну загрозу безпеці дорожнього руху, всупереч пункту 12.1 ПДР не обрав безпечну швидкість керованого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також всупереч вимогам пункту 2.3 б ПДР проявив неуважність та не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини праворуч та здійснив наїзд службовим автомобілем Toyota Prius, [NUMBER] , на електроопору, яка розміщена навпроти автозаправної станції «MOTTO» по вул. Юрія Іллєнка, 50, у місті Києві. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобілю Toyota Prius, [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з розвитком правобічного пневмотораксу, а також закритого перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Службовий автомобіль Toyota Prius, [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Планшетний персональний комп`ютер Huawei MediaPad ТЗ 7 (BG2-U01), номенклатурний номер № [NUMBER] , що перебував у автомобілі в момент ДТП, було пошкоджено. Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2020 у справі №761/16332/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України (в редакції Закону № 586-VI від 24 вересня 2008 року) та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобом на строк 1 (один) рік. Зважаючи на те, що автомобіль Toyota Prius, [NUMBER] отримав механічні пошкодження, на замовлення заступника начальника УПП у м. Києві ДГТП старшого лейтенанта поліції Євдокимова Д.А., судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України було проведено експертне дослідження та складено висновок від 22.10.2019 № 19/13/1-77/ЕД/19. Вказаним висновком було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого ДПП, як власнику колісного ТЗ Toyota Prius, номер кузова [NUMBER] , 2014 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті ДТП, яка сталася 26.03.2019, складає 237621,31 грн. Разом з тим, вартість пошкодженого, внаслідок ДТП, комп`ютерного пристрою Huawei MediaPad ТЗ 7 (BG2-U01), ІМЕІ [NUMBER] , номенклатурний номер № [NUMBER] , з урахуванням зносу становить 3204,00 грн. Враховуючи те, що ДПП є власником ТЗ Toyota Prius, номер кузова № [NUMBER] , 2014 року виготовлення, [NUMBER] та комп`ютерного пристрою Huawei MediaPad ТЗ 7 (BG2-U01), ІМЕІ [NUMBER] , номенклатурний номер № [NUMBER] , ДПП має право вимагати відшкодування шкоди, завданої в результаті вчинення зазначеного злочину. Ураховуючи, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДПП, останній має відшкодувати шкоду ДПП в повному обсязі, що складається з розміру шкоди завданої внаслідок пошкодження ТЗ Toyota Prius, номер кузова [NUMBER] , у сумі 237621,31 грн. та розміру шкоди завданої внаслідок пошкодження комп`ютерного планшетного пристрою Huawei MediaPad ТЗ 7 (BG2-U01), ІМЕІ [NUMBER] , номенклатурний номер № [NUMBER] , який становить 3204,00 грн., а разом 240825,31 грн. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання, яке відбулось 01.07.2025 року, представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі. В судове засідання, яке відбулось 01.07.2025 року, відповідач не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП) належить на праві власності транспортний засіб (далі - ТЗ) Toyota Prius, номер кузова _ документ № [NUMBER] , 2014 року виготовлення, номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , копія якого долучена у додатку до заяви. Також ДПП на праві власності належить персональний комп`ютер Huawei MediaPad ТЗ 7 (BG2-U01), ІМЕІ [NUMBER] , номенклатурний номер № [NUMBER] (номенклатурний номер № [NUMBER] змінено згідно листа Міністерства внутрішніх справ України від 07.12.2017 № 15/6-4229 «Про зміну номенклатурних, інвентарних номерів». 25.03.2019 о 20:00 год [PERSON] , який мав спеціальне звання - лейтенант поліції та перебував на посаді інспектора роти № 7 батальйону № 2 полку № 1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (далі - УПП у м. Києві ДПП) спільно з [PERSON] , яка мала спеціальне звання - капрал поліції та перебувала на посаді поліцейського роти № 6 батальйону № 4 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП заступили на чергування у складі авто патруля «Рубін - 1013» на ТЗ Toyota Prius, НЗ 112729, для обслуговування визначеної території Шевченківського району міста Києва до 08:00 год 26.03.2019. 26.03.2019 о 05:10 год [PERSON] керуючи ТЗ Toyota Prius, НЗ 112729, який перебував у технічно справному стані, та рухаючись по вул. Юрія Іллєнка, від вул. Олени Теліги у напрямку вул. Сім`ї Хохлових та проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча міг і повинен був їх передбачити, розуміючи, що в порушення вимог пункту 2.9 б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) керує транспортним засобом в стані стомлення, що вже створює потенційну загрозу безпеці дорожнього руху, всупереч пункту 12.1 ПДР не обрав безпечну швидкість керованого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також всупереч вимогам пункту 2.3 б ПДР проявив неуважність та не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини праворуч та здійснив наїзд службовим автомобілем Toyota Prius, НЗ 112729, на електроопору, яка розміщена навпроти автозаправної станції «MOTTO» по вул. Юрія Іллєнка, 50 у місті Києві. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю Toyota Prius, [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з розвитком правобічного пневмотораксу, а також закритого перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Службовий автомобіль Toyota Prius, [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Планшетний персональний комп`ютер Huawei MediaPad ТЗ 7 (BG2-U01), номенклатурний номер № [NUMBER] , що перебував у автомобілі в момент ДТП, було пошкоджено. Відомості щодо даної події було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62019100000000324 від 26.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України. Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2020 у справі № 761/16332/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України (в редакції Закону № 586-VI від 24 вересня 2008 року) та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобом на строк 1 (один) рік. Зважаючи на те, що автомобіль Toyota Prius, [NUMBER] отримав механічні пошкодження, на замовлення заступника начальника УПП у м. Києві ДГТП старшого лейтенанта поліції Євдокимова Д.А., судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України було проведено експертне дослідження та складено висновок від 22.10.2019 № 19/13/1-77/ЕД/19. Вказаним висновком було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого ДПП, як власнику колісного ТЗ Toyota Prius, номер кузова [NUMBER] , 2014 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті ДТП, яка сталася 26.03.2019, складає 237621,31 грн. Разом з тим, вартість пошкодженого, внаслідок ДТП, комп`ютерного пристрою Huawei MediaPad ТЗ 7 (BG2-U01), ІМЕІ [NUMBER] , номенклатурний номер № [NUMBER] , з урахуванням зносу становить 3204,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до частини 2 статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно роз`яснень які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187, пункт 1 частини 2 статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, суд дійшов висновку, що за наслідком вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, що встановлено вироком Шевченківського районного суду міста Києві від 16.10.2020 у справі № 761/16332/20, у останнього виникає обов`язок відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням ДПП. Суд звертає увагу, що на час ДТП, [PERSON] проходив службу в УПП у м. Києві ДПП. Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України. Наказом ДПП по особовому складу УПП у м. Києві ДПП від 21.08.2017 № 309 о/с [PERSON] було призначено на посаду інспектора роти № 7 батальйону № 2 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП. Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону України «Про Національну поліцію»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції від 01.01.2019) у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Однак порядок відшкодування шкоди завданої працівником поліції у Законі України «Про Національну поліцію» відсутній, порядок притягнення поліцейського до цивільно-правової відповідальності та відшкодування ним шкоди здійснюється у порядку, визначеному загальним законодавством, Кодексом Законів про працю України. Згідно частини 1 статті 130 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до частини 7 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 232 Кодексу Законів про працю України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявою власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації. Ураховуючи, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДПП, останній має відшкодувати шкоду ДПП в повному обсязі, що складається з розміру шкоди завданої внаслідок пошкодження ТЗ Toyota Prius, номер кузова [NUMBER] , у сумі 237621,31 грн. та розміру шкоди завданої внаслідок пошкодження комп`ютерного планшетного пристрою Huawei MediaPad ТЗ 7 (BG2-U01), ІМЕІ [NUMBER] , номенклатурний номер № [NUMBER] , який становить 3204,00 грн., а разом 240825,31 грн. При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, при цьому позивач є власником пошкодженого майна, у останнього виникло право вимоги до особи, що завдала шкоду, а тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим, поданий позов підлягає задоволенню. При цьому, відповідач правом на подання відзиву не скористався, зазначені в позові обставини не спростував, не надав доказів того, що у останнього відсутній обов`язок по відшкодуванню вказаних збитків позивачу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем сплачено 3612,38 грн. судового збору, який було зараховано до спеціального фонду державного бюджету.

Outcome: approved