Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 21.11.2019 між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір № 1001458575401, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у сумі 227 000 грн. Відповідач здійснював платежі за кредитним договором до 17.03.2021. Відповідач не виконує належним чином свої кредитні зобов`язання. Заборгованість відповідача станом на 01.07.2024 складає 257\~324,51 грн, з яких: 197\~250,09 грн заборгованість за кредитом; 38,13 грн заборгованість за процентами, 60\~036,29 грн заборгованість за комісією. Банк направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості, але заборгованість відповідачем не була погашена. За цих підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 257\~324,51 грн, а також сплачений судовий збір у сумі 3087,89 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2024 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.06.2025 представником відповідача адвокатом Ліфлянчиком С.І. був поданий відзив на позов. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи містяться докази наявності у відповідача поважних причин пропуску строку для подання відзиву, а саме перебування на стаціонарному лікуванні, суд вважав можливим прийняти відзив на позов. У відзиві на позов представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що відповідачем на користь позивача було сплачено 42 000,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями: 21.12.2019 року 14 000,00 грн, 22.01.2020 року 14 000,00 грн, 24.02.2020 року 14 000,00 грн. Позивач звернувся до суду лише у 2024 році, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого статтею 256 ЦК України. На думку представника відповідача, запровадження карантину та воєнного стану, на які посилається позивач у своєму позові, не перешкоджали йому звернутися до суду протягом строків загальної позовної давності. Отже, просить застосувати позовну давність до вимог позивача. Крім того, вважає, що надана банком копія платіжної інструкції № TR.39006117.56983.8810 від 21.11.2019 не підтверджує надання кредитних коштів відповідачу, оскільки платником і отримувачем коштів у ній зазначено одну й ту саму особу відповідача, відсутнє дублювання суми словами, не зазначено призначення платежу. Тому, на його думку, такий документ не відповідає вимогам до платіжних документів. Також відсутні належні та допустимі докази отримання коштів відповідачем. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання кредитором умов договору щодо надання кредиту у безготівковій формі. Також позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність заборгованості за кредитним договором № 1001458575401 від 21.11.2019 та її розмір. Позивачем не надано договір на банківське обслуговування та паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем особисто або електронним цифровим підписом. На поданих позивачем документах міститься підпис, який не належить відповідачу. В матеріалах справи немає умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також будь-яких документів, які підписані відповідачем, де зазначена процентна ставка. Звертає увагу, що в заяві № 1001458575401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 21.11.2019 процентна ставка вказана в розмірі 0,01%, а в паспорті споживчого кредиту реальна річна ставка в розмірі 49,1943%. Крім того, позивачем нараховано 60 036,29 грн. заборгованості за комісією. Разом із тим, 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Відповідно до частин першої та другої статті 11 цього Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Позиція щодо нікчемності вимог про стягнення комісії саме банком «ПУМБ» викладена в постанові КЦС ВС від 25.01.2023 у справі № 752/4008/20. Враховуючи, що позивачем було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, відповідач вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією є безпідставної. Також звертає увагу, що з 03.03.2022 відповідач призваний за мобілізацією до військової частини [NUMBER] [INFO] та до теперішнього часу проходить військову службу. Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Отже, нарахування позивачем процентів за користування кредитом не відповідає закону. Крім того, на момент укладення кредитного договору відповідач перебував в шлюбі, а відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово; згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена; договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, згода іншого з подружжя на укладення кредитного договору має бути отримана у формі, у якій укладений кредитний договір, тобто у письмовій формі. Такої згоди на укладання спірного кредитного договору дружина відповідача не давала. Тому такий договір слід вважати нікчемним. Також вважає, що позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості, а саме не було враховано сплачені відповідачем суми. Не надано доказів надіслання вимоги про погашення боргу. З огляду на вищевикладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог банку та стягнути на користь [PERSON] судові витрати. Копія відзиву на позов була надіслана представником відповідача до електронного кабінету АТ «ПУМБ» в системі «Електронний суд» 13.06.2025. У встановлений строк відповідь на відзив позивачем не була надана. В призначене судове засідання представник позивача не з`явився. В своєму позові банк просив проводити судовий розгляд справи без участі його представника. В свою чергу, відповідач [PERSON] та його представник про розгляд справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися. Клопотань про відкладення судового розгляду або зупинення провадження у справі від них не надходило. Доказів залучення відповідача до участі у бойових діях та захисту національної безпеки і оборони на час розгляду справи не надано. Тому, враховуючи, що у справі наявний відзив на позов, в якому відповідачем та його представником достатньо детально викладено свої аргументи та надано відповідні докази, судом розглянуто справу у відсутність відповідача та його представника. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ «Перший український міжнародний банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 21 листопада 2019 року [PERSON] підписав заяву № 1001458575401, відповідно до якої підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»\~у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідно до заяви № 1001458575401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 21 листопада 2019 року банк надає позичальнику споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 227\~000 гривень на строк 24 місяці. У заяві зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,99% (пункт 4 кредитного договору), розмір процентної ставки 0,01% річних (пункт 5 кредитного договору), разова комісія 0,00% + 0 грн. (пункт 6 кредитного договору). Відповідно до графіку щомісячних платежів: дата платежу (до 21 числа кожного календарного місяця), платіжні періоди з 21.11.2019 по 21.11.2021 року, сума платежу за розрахунковий період 13976,62 грн щомісяця та 13976,49 грн (останній платіж), усього за 24 місяці 335438,75 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (грн.) ** - 4517,30 грн щомісяця. Усього за 24 місяці 108415,20 грн. При цьому згідно з примітками до комісії за обслуговування кредитної заборгованості: * - інші комісії за послуги Банку, які не передбачають регулярність їх сплати (в тому числі, але не виключно, за внесення готівки через касу АТ «ПУМБ» тощо) сплачуються за ініціативою клієнта та не входять до суми щомісячних платежів за споживчим кредитом, та визначаються у ДКБО, Тарифах банку; ** - зміст послуги Банку визначається у ДКБО. Згідно з позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка викладена в постанові від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження 61-6892св23), суд вправі використовувати відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, зокрема, судові рішення у справах. Так, рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 червня 2024 року у справі № 202/5995/20, яке набрало законної сили, задоволено частково позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання умов договору недійсними та застосування наслідків недійсності правочину. Цим рішенням зобов`язано Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» і [PERSON] у формі заяви № 1001458575401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 21.11.2019 року, з урахуванням нікчемності пункту 4 цього договору в частині встановлення розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99 %. Зокрема, суд виходив із того, що згідно з пп. 3.6.1 пункту 3.6 частини 3 розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що діє з 12 червня 2019 року, в рамках договору надаються наступні види послуг банку: відкриття та обслуговування Пакетів послуг Банку, які в залежності від наповнення Пакету послуг можуть включати наступні послуги: - відкриття та обслуговування Карткових рахунків в національній та іноземних валютах, випуск Карток; - послуга «Інтернет-банкінг» (Internet Bankig); - послуга «SMS-банкінг» (SMS Bankig); - відкриття та обслуговування депозитних рахунків, залучення коштів у Вклад; - Овердрафти для Клієнтів, які обслуговуються на умовах Зарплатних проектів; - Кредитна картка із відновлювальною Кредитною лінією; - Персональне обслуговування (в межах Пакетів послуг Вlack Platinum та Рremiere) та послуга відкриття поточних рахунків для безготівкових переказів (в рамках Пакетів послуг, Вlack Platinum та Рremiere); - інші послуги, що включаються до Пакету послуг відповідно до Тарифів. У даному випадку плату (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості було встановлено без уточнення найменування конкретної послуги, що надається, та систематичності її надання відповідно до наповненості Пакету послуг, як то передбачено Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, редакція якої діє з 12 червня 2019 року. Лише зроблено примітку щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка у грошовому виразі становить 4517,30 грн., що зміст послуги Банку визначається у ДКБО. У пункті 5.7.3 частини 5 розділу ІІ цієї ж Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, за розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в заяві на приєднання до Договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць, у якому відбувається повернення заборгованості. Отже, умови укладеного між сторонами кредитного договору, до якого було включено комісію за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом, а саме за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, за розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, а також надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, не містять розмежування платних та безоплатних послуг. Тому, включивши до договору комісію (плату) за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, сторони не передбачили конкретне найменування та розмежування цих послуг, а відтак слід розуміти, що до договору були включені платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, в тому числі інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншої інформації, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг здійснюється безоплатно. Судом було враховано, що висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 01 червня 2021 року у справі №910/12876/19 (пункти 7.6-7.10), згідно з яким сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення\~Конституції України, не відповідає передбаченим\~статтею 3 ЦК України\~загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Отже, оскільки банк не надав даних та доказів щодо консультаційних та інформаційних послуг, які він надавав позивачу, та систематичності їх надання, зокрема за встановлену у договорі плату, враховуючи те, що позивачу встановлено комісію (щомісячну плату) в тому числі і за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, суд у своєму рішенні дійшов висновку, що положення пункту 4 кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника сплачувати щомісячно комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,99%, що в грошовому виразі становить 4517,30 грн. щомісяця, є нікчемними. Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. В своєму позові АТ «ПУМБ» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 21.11.2019 станом на 01.07.2024 в розмірі 257\~324,51 грн, а саме: 197\~250,09 грн заборгованість за кредитом; 38,13 грн заборгованість за процентами, 60\~036,29 грн заборгованість за комісією. При вирішенні спору між сторонами суд виходить із того, що відповідно до\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною другою\~статті 1050\~ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до частин 1, 5-7 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 червня 2024 року у справі № 202/5995/20, яким встановлена нікчемність пункту 4 кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «ПУМБ», щодо встановлення розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99 %, має преюдиційне значення при розгляді позовних вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд вважає доведеним, що 21.11.2019 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № 1001458575401, відповідно до якої він отримав кредит на споживчі цілі в сумі 227\~000 гривень на строк 24 місяці. На підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем позивач надав копію заяви № 1001458575401, яка містить підпис клієнта, а також копію платіжної інструкції про перерахування коштів та виписку по рахунку позичальника. Заперечуючи укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, відповідач та його представник не надали належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів. Клопотань про призначення та проведення у справі судової почеркознавчої експертизи не заявляли. Суд вважає, що часткова сплата відповідачем кредиту та оспорювання ним у судовому порядку окремих пунктів кредитного договору переконливо доводять, що саме [PERSON] був укладений кредитний договір від 21.11.2019 за № 1001458575401 та отримано кредитні кошти у сумі 227\~000 грн. Суд звертає увагу на те, що банк направив [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) від 02.07.2024 за вих. № КНО-44.2.2/382 про погашення заборгованості у розмірі 257\~324,51 грн, яку відповідач залишив без задоволення. Згідно з випискою по рахунку за весь час користування кредитом відповідачем було сплачено 43\~308,88 грн, з яких: 29\~749,91 грн направлено банком на погашення кредиту, 07,07 грн на погашення процентів, 13551,90 грн на погашення комісії. Згідно з розрахунком заборгованості банк нарахував відповідачу заборгованість за кредитом у розмірі 197\~250,09 грн., заборгованість за процентами в розмірі 38,13 грн. за період з 21.11.2019 по 01.02.2024, заборгованість за комісією 60\~036,29 грн. за період з 21.12.2019 по 30.03.2021, а всього 257\~324,51 грн. Проте суд вважає, що з огляду на нікчемність положень договору в частині сплати позичальником комісії, позовні вимоги банку про стягнення з відповідача комісії в розмірі 60\~036,29 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, з урахуванням того, що рішенням суду від 28 червня 2024 року, яке набрало законної сили, АТ «ПУМБ» було зобов`язано здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним із відповідачем, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 183\~698,19 грн, зарахувавши сплачені суми комісії в рахунок погашення кредиту (197\~250,09 13 551,90). Також судом враховується, що кредит був наданий відповідачу на строк 24 місяці, тобто до 21.11.2021 року. Копія Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) не містить особистого підпису відповідача. Тобто умови укладеного між сторонами кредитного договору не містять положень щодо сплати процентів після закінчення строку кредитування. У зв`язку з цим слід відзначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому суд вважає, що позивач не мав права нараховувати відповідачу проценти за кредитом після 21.11.2021. Тим більше, що згідно з долученою до відзиву копією довідки, виданої начальником відділення кадрової роботи Військової частини [NUMBER] від 10.06.2025, [PERSON] був призваний по мобілізації 03.03.2022 та проходить до теперішній час службу у вказаній військовій частині. А згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Поряд із цим суд вважає безпідставними твердження сторони відповідача щодо недійсності (нікчемності) кредитного договору через відсутність згоди іншого з подружжя на його укладення, оскільки отримання згоди другого з подружжя для укладення кредитного договору (за яким позичальником виступає один з подружжя) законом не передбачено, так як такий правочин не стосується спільного майна подружжя, а той із подружжя, хто позичає кошти, не розпоряджається спільним майном подружжя, а він стає учасником зобов`язальних правовідносин. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 619/761/18. Крім того, суд вважає безпідставним посилання на пропуск позивачем позовної давності, оскільки кредит надавався відповідачу на строк з 21.11.2019 до 21.11.2021. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Відповідно до статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому згідно з пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020) \~під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин на території України відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Також Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні був введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який неодноразово продовжений і триває. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Позивач із цим позовом звернувся до суду 26.08.2024. Відтак строк позовної давності позивачем не пропущений. Таким чином позов АТ «ПУМБ» необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 1001458575401 від 21.11.2019 в розмірі 183\~698,19 грн, яка складається з заборгованості за кредитом, відмовивши позивачу у стягненні з відповідача інших сум. При розподілі судових витрат суд виходить із положень\~статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3087,89 грн. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 21.11.2019. Тобто спір у цій справі непов`язаний із виконанням військового обов`язку чи службових обов`язків військовослужбовцем або порушенням прав учасника бойових дій. Відтак відповідач не звільняється від сплати судового збору на підставі пунктів 12 та 13 частини1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Отже, оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2204,44 грн. (71,39 %)

Outcome: partial