Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

21 травня 2025 року ОСББ «Героїв Дніпра 31», в інтересах якого діє адвокат Гребченко Руслан Олексійович, звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прострочену заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 14493,92 грн, а також судові витрати. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Утримання та експлуатацію означеного багатоповерхового будинку здійснює ОСББ «Героїв Дніпра 31». Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, відповідачі отримують та споживають житлово-комунальні послуги, що включать утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, послуги прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, купівлю електричної енергії, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку тощо. У зв`язку із цим, позивач робить висновок, що між ОСББ «Героїв Дніпра 31» та відповідачами склались договірні правовідносини, які породжують цивільні права та обов`язки у сфері житлово-комунальних послуг у порядку, передбаченому ст.11 ЦК України. Рішенням загальних зборів ОСББ «Героїв Дніпра 31» від 17.04.2024 був підтверджений повторно кошторис 2020 року та наступних років з причини відсутності листів голосування до протоколу №2 від 27.02.2020. Цим рішенням затверджено розмір внеску на утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території в розмірі 4,59 грн за 1 м2, починаючи з 01.09.2021 до 30.04.2024. Цим же рішенням загальних зборів ОСББ «Героїв Дніпра 31» був затверджений розмір внеску на утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території 5,95 грн за 1 м2, починаючи з 01.05.2024. Як зазначає представник позивача, означені рішення загальних зборів є чинними, законними, не оскаржувалися та не скасовувалися. Крім того претензій щодо якості та кількості наданих послуг щодо обслуговування будинку та прибудинкової території, у передбаченому законом порядку, до ОСББ не надходили. З огляду на викладене позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прострочену заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 14493,92 грн, яка нарахована за період з 01.09.2021 до 30.04.2025, а також судові витрати (судовий збір і витрати на правничу допомогу адвоката). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСББ «Героїв Дніпра 31» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 30 хв 03 липня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.35-37). Представник позивача адвокат Гребченко Р.О. в судове засідання 03 липня 2025 року не з`явився, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», що отримана цим учасником справи 06.06.2025 о 15 год 15 хв 00 сек (а.с.41 зворот). Водночас представник позивача адвокат Гребченко Р.О., 03.07.2025 подав до суду заяву (вхідний №26728/25) про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 03 липня 2025 року о 10 год 30 хв не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без їх участі до суду не подали, відзиву до суду не направили (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку із цим 03 липня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ОСББ «Героїв Дніпра, 31» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна від 28.02.2025 за №415805649 (а.с. 9-10). Також із означеного засобу доказування суд встановив, що кожному з відповідачів належить по частині квартири [ADDRESS] , тобто означене нерухоме майно належить відповідачам на праві спільної часткової власності. Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі\~ № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). \~Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право створює презумпцію належності цього права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації.\~ Балансоутримувачем багатоквартирного будинку [ADDRESS] є позивач ОСББ «Героїв Дніпра 31», що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що роздрукований із офіційного сайту Міністерства юстиції України (а.с.5), та витягом зі Статуту ОСББ «Героїв Дніпра 31», затвердженого установчими зборами ОСББ «Героїв Дніпра 31», протокол №1 від 03.10.2019 (а.с.6). 17.04.2024 за наслідком проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] було ухвалено рішення, яке оформлене протоколом №1 від 17.04.2024, яким вирішено затвердити розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01.09.2021 по 30.04.2024 у розмірі 4,59 грн з 1 м2 загальної площі квартири, а з 01.05.2024 у розмірі 5,95 грн за 1 м2 (а.с. 7-8). 21.08.2024 позивач направив відповідачу [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 10911,52 грн, що утворилась станом на 31.07.2024 (а.с.11). Крім того 25.10.2024 позивач направив відповідачу [PERSON] повторну досудову вимогу про погашення заборгованості з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 11701,68 грн, що утворилась станом на 30.09.2024 (а.с.13). Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків між ОСББ «Героїв Дніпра 31» та представником співвласників квартири [ADDRESS] (о/р [NUMBER] ) [PERSON] , за період з 01.09.2021 до 30.04.2025 загальна сума платежів з оплати внеску на утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] складає 14493,92 грн. Натомість відомостей про оплату її співвласниками в добровільному порядку внесків на утримання будинку та прибудинкової території означений засіб доказування не містить, а тому розмір заборгованості складає 14\~493,92 грн. Також із розрахунку простроченої заборгованості станом на 21.05.2025 суд встановив, що у період часу з 01.09.2021 до 30.04.2025 позивачем відповідачам здійснювалось нарахування вартості утримання будинку та прибудинкової території з призми загальної площі квартири [ADDRESS] та тарифу, а саме: з 01.09.2021 по 30.04.2024 у розмірі 4,59 грн з 1 м2 загальної площі квартири, а з 01.05.2024 у розмірі 5,95 грн за 1 м2 (а.с.16). Оскільки відповідачі в добровільному порядку до теперішнього часу не здійснюють погашення заборгованості з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прострочену заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 14493,92 грн, а також судові витрати (судовий збір (3028 грн) і витрати на правничу допомогу адвоката (1500 грн)). Таким чином, між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідача оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються, зокрема, нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі Закон №2189), Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 №417-VIII (далі Закон №417), Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 №2866-ІІІ (далі Закон №2866). Надаючи оцінку, встановленим у судовому засіданні обставинам спірних правовідносин, суд виходить з наступного. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом №417. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону №417, співвласники зобов`язані, зокрема, виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2 ст. 7 Закону №417 передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону №417, витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону №2189, до житлових послуг відноситься послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: 1) забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; 2) купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; 3) поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 4) інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону №2189, споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний чи колективний споживач. Крім того, згідно ч. 1 ст. 9 Закону №2189, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом положень Закону №2189, житлові послуги у багатоквартирних будинках надаються споживачам управителем багатоквартирного будинку. Натомість статтею 12 Закону №2866 передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) через свої органи управління. Статтею 22 Закону №2866 передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення ОСББ фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Для фінансування самозабезпечення ОСББ співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Згідно зі ст. 16 Закону №2866, ОСББ має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ст. 23 Закону №2866, власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Статтею 10 Закону №2866, передбачено, що вищим органом управління ОСББ є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. Аналіз означених норм законодавства свідчить, що у випадку коли утримання та експлуатація багатоквартирного будинку здійснюється ОСББ шляхом самозабезпечення, то ОСББ, як окрема юридична особа, виконує функції управителя багатоквартирним будинком. За своїми функціональними повноваженнями ОСББ в особі органів управління має право вживати заходів для забезпечення реконструкції, реставрації, капітального ремонту приміщень або їх частин багатоквартирного будинку. З огляду на обставини спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідачі мають на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] загальною площею 66,4 м2, здійснюється ОСББ «Герої Дніпра 31». Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають перед позивачем невиконане прострочене грошове зобов`язання зі сплати внесків співвласника багатоквартирного будинку, що утворилось за період нарахування відповідних внесків, а саме: з 01 вересня 2021 року до квітня 2025 року включно, оскільки їх сплата відповідачами взагалі не здійснювалась. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачами не надано суду доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті означених внесків, а також свого контррозрахунку заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ними зобов`язань з оплати послуги з управління багатоквартирним будинком. Крім того, відповідачами не доведено наявності розбіжності між здійсненими сплатами та тими сплатами, що відображені позивачем у акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.09.2021 до 30.04.2025. Також у матеріалах справи відсутні докази, що позивач неналежно надавав послуги, або відповідачі відмовилися від отримання вказаних послуг. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що документально підтвердженою матеріалами цивільної справи №711/4484/25 є сума заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що становить 14493,92 грн. Проте суд відхиляє позовну вимогу позивача про стягнення із відповідачів означеної суми боргу в солідарному порядку з огляду на таке. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 ст.543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Аналізуюючи означені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що солідарний обов`язок виникає у солідарних боржників, коли предмет зобов`язання є неподільним. Частиною 2 ст.7 Закону №417 передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Частиною 2 ст.8 Закону №417 визначено, що обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника. Співвласник звільняється від відповідальності за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, якщо доведе, що належним чином виконав відповідні обов`язки співвласника. Крім того, ч.2 ст.12 Закону №417 передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Таким чином, аналізуючи означені положення Закону №417, суд дійшов висновку, що означеним нормативно-правовим актом чітко визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Проте матеріали справи не місять належних і допустимих доказів тому, що рішенням загальних зборів ОСББ «Героїв Дніпра 31» встановлено інший порядок розподілу витрат на управління багатоквартирним будинком, в тому числі солідарний. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що частки відповідачів у квартирі [ADDRESS] є чітко встановлені і складають по 1/4. Отже сума заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що становить 14493,92 грн, підлягає стягненню із відповідачів пропорційно розміру кожного із них у праві власності на квартиру [ADDRESS] , тобто з кожного по 3\~623,48 грн (14493,92 грн х 0,25 (частка кожного із відповідачів в означеній квартирі)). У зв`язку із викладеним, позовна вимога про стягнення означеної суми заборгованості є обґрунтованою та вмотивованою, а тому такою, що підлягає до задоволення, однак не у спосіб її солідарного стягнення із відповідачів, а пропорційно до їхніх часток співвласників в означеному об`єкті нерухомості. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Що стосується прохання позивача, що викладене у п.2 прохальної частини позовної заяви, про стягнення солідарно з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн, то суд зазначає про таке. Відповідно до положень\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3\~ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/10120/24, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24). Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання професійної правничої допомоги від 19 березня 2025 року,\~укладеного між ОСББ «Героїв Дніпра 31» та адвокатським бюро «Гребченка Руслана» (далі - АБ «Гребченка Руслана») (а.с.19); 2) доручення (угоди) до договору про надання професійної правничої допомоги від 19.03.2025 (а.с.20); 3) акту приймання-передачі наданих послуг від 21.05.2025, в якому міститься перелік наданих правових послуг, зокрема: збір і аналіз доказів - 500 грн (1 год) та складання позову - 1000 грн (2 год) (а.с.21); 4) детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 21.05.2025 (а.с.18); 5) рахунку-фактури №СФ-ГД-31-6 від 19.05.2025 (а.с.22) та 6) платіжної інструкції №215 від 19.05.2025, відповідної до якої ОСББ «Героїв Дніпра 31» сплатило АБ «Гребченка Руслана» 1500 грн згідно договору від 19.03.2025 та доручення (угоди) від 19.03.2025 (а.с.23). У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги АБ «Гребченка Руслана» в особі адвоката Гребченка Р.О. у справі щодо стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості. Суд також погоджується з позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 1500 грн є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом виконаної роботи та ціною позову. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що з аналізу статей\~10,\~11,\~12,\~13\~ЦПК\~України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті\~182\~ЦПК\~України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд,

Outcome: partial