Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), у якому просив: - визнати за позивачем, право власності в порядку спадкування на весь житловий будинок який розташований за адресою [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер батько позивача [PERSON] - після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки будинку в [ADDRESS] , після якого позивач спадщину прийняв. 12. [INFO] померла мати позивача [PERSON] - після смерті якої позивач спадщину прийняв. Після її смерті відкрилась спадщина на частки житлового будинку який розташований в [ADDRESS] (так як мати була членом колгоспного двору) - після смерті прийняв спадщину. Однак при оформленні будинку на позивача розташованого по [ADDRESS] , - нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок так як виявилось, що даний будинок належить колгоспному двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належить покійному батькові не представляється можливим. Як вбачається із свідоцтва про право власності на будинок [ADDRESS] від 10.10.1991 року станом на 15.04.1991 року головою двору був покійний [PERSON] та членом двору була покійна - [PERSON] , - із чого вбачається, що їх частки були рівними по частці кожного, таким чином маю право на спадкування всього будинку. Ухвалою суду від 10.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкові справи. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, а у своїй заяві просив суд про розгляд справи за відсутності представника та визнав позов. У судове засідання позивач не з`явився, а у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов просила задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, без сторін, не здійснюючи фіксування судового засідання. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина на частки будинку в [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої старостою сіл Лукашова, Берестівка, Нарцизівка, Ясенки, с-ща [PERSON] встановлено, що в склад сім`ї на день смерті, [INFO] [PERSON] , входили: дружина - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] [INFO] ; дочка [PERSON] [INFO] (а.с. 14). На день смерті гр. [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала дружина [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] , на що вказує довідка органу місцевого самоврядування (а.с.13). Із матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] за №34/2013, встановлено, що спадщина відкрилась за законом, своїм право на спадкування скористався позивач подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Факт родинних відносин позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.7). Також встановлено, що інші спадкоємці першої черги спадкування за законом: дружина спадкодавця [PERSON] , син [PERSON] , [PERSON] , донька [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовились надавши заяви відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Отож зібрані у справі докази у сукупності із матеріалами спадкової справи підтверджують, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON] спадщину прийняв, відтак вона йому належить з моменту відкриття. Судом також встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. Відповідно до довідки виданої старостою сіл Лукашова, Берестівка, Нарцизівка, Ясенки, с-ща [PERSON] встановлено, що в склад сім`ї на день смерті, [INFO] [PERSON] входили: син - [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] [INFO] ; дочка [PERSON] [INFO] (а.с. 32 на звороті). На день смерті гр. [PERSON] за адресою [ADDRESS] , зареєстрований та проживаючих осіб не було, на що вказує довідка органу місцевого самоврядування (а.с.32). Із матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] за №58/2024, встановлено, що спадщина відкрилась за законом, своїм право на спадкування скористався позивач подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Також встановлено, що інші спадкоємці першої черги спадкування за законом: син [PERSON] , [PERSON] , донька [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовились надавши заяви відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Отож позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка спадщину прийняла, відтак вона їй належить. Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кобзар С.В. від 12.05.2025 за № 74/02-31,02-14 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , з тих підстав, що він належав до колгоспного двору, є об`єктом спільної сумісної власності, а нотаріусу не представилось за можливе визначити, яка частка належала спадкодавцеві (а.с. 11). У п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про\~судову практику у справі\~про\~спадкування" №7\~від 30.05.2008, вказано, що у разі відмови нотаріуса в оформленні\~права\~на\~спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 120 ЦК Української PCP 1964 майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 ЦК Української PCP 1964 володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору\~встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.2005 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п."а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.10.1991 виданого виконкомом Лукашівської сільської ради народних депутатів (а.с.10), встановлено, що житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , належав до колгоспного двору, головою якого зазначено [PERSON] , право власності на житловий будинок зареєстроване у порядку визначеному діючим законодавством на день вчинення вказаної дії. Належність майна у вигляді житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] підтверджено технічним паспортом (а.с.15-19). Згідно довідок виданої Липовецькою міською радою №09-17-01/10/181 та №09-17-01/10/180 від 15.05.2025. (а.с.12-13), вбачається, що згідно погосподарської книги №16 особовий рахунок № [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS] головою колгоспного двору станом на 15.04.1991 був [PERSON] , членом двору [PERSON] . Зібрані у справі докази підтверджують, що спірний об`єкт нерухомості належав двом особам [PERSON] та [PERSON] , відтак їх частки в об`єкті нерухомого майна є рівними, оскільки іншого не встановлено, тобто по кожному. Зібрані у справі докази підтверджують, що позивач спадщину після смерті спадкодавців, які приходяться йому рідними батьками, прийняв, у тому числі у вигляді часток житлового будинку, що є предметом цього спору, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості за незалежних від його волі підстав, що стало приводом звернення до суду із вимогами про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний нею спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечували проти задоволення позовних вимог. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 18.12.2009 № 14, «Про судове рішення у цивільній справі»). Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved