Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за договором позики. Позов мотивує тим, що 01.09.2022 згідно договору позики відповідач отримав від нього в борг кошти в сумі 1080 Євро та 1475 польських злотих, що підтверджується письмовою розпискою від 01.09.2022. Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 12.11.2022, у разі невчасного повернення коштів зобов`язався повернути їх у подвійному розмірі. Окрім цього, 10.09.2022 згідно договору позики [PERSON] отримав від нього в борг позику на суму 1000 доларів США та 1400 Євро, про що свідчить письмова розписка від 10.09.2022. Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 01.05.2023, у разі невчасного повернення коштів зобов`язався повернути їх у подвійному розмірі. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2024 у справі №442/8181/24 ухвалено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 1000 доларів США, 2480 Євро, 1475 польських злотих. Вказує, що умовами договору позики сторонами передбачено сплата штрафу як виду цивільно-првової відповідальності за правопорушення - несвоєчасне повернення позики, що обчислюється в розмірі 100% від суми невиконаного грошового зобов`язання та підлягає стягненню з боржника. Враховуючи вищеанаведене, просить суд стягнути з відповідача неустойку (штраф) в розмірі 1000 доларів США, 2480 євро та 1475 польських злотих за невиконання грошового зобов`язання. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився, причин неявки не повідомив. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.09.2022 між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець надав у борг позичальнику (відповідачу) грошові кошти в сумі 1080 Євро та 1475 польських злотих, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів в строк до 12.11.2022, у разі невчасного повернення коштів боржник зобов`язався повернути їх у подвійному розмірі, що підтверджується відповідною розпискою. 10.09.2022 між [PERSON] та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець надав у борг позичальнику (відповідачу) грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 1400 Євро, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів в строк до 01.05.2023, у разі невчасного повернення коштів боржник зобов`язався повернути їх у подвійному розмірі, що підтверджується відповідною розпискою. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2024 у справі №442/8181/24 ухвалено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 1000 доларів США, 2480 Євро, 1475 польських злотих, а також судові витрати в розмірі 1714,64 грн. У силу частин 1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст.527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Умовами боргової розписки передбачено, що в разі недотримання зобов`язання з повернення позик до 12.11.2022 та 01.05.2023 позичальник зобов`язується повернути борг у подвійному розмірі. Зважаючи на вказане, позивач просить стягнути неустойку (штраф) в розмірі 100% від суми невиконаного грошового зобов`язання. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. У подальшому Указами Президента України вказаний строк неодноразово продовжувався та діє станом на день ухвалення рішення у справі. Таким чином, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договорами позики, проте, враховуючи вищевикладене, положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд приходить висновку про відмову у задоволені позову, так як протягом періоду нарахування неустойки (штрафу) діє воєнний стан.

Outcome: dismissed