Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Представник позивача АТ «ОТП Банк» Паладич Аліни Олександрівни засобами поштового зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, у якому просив суд стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість\~ за кредитним договором № 2037665384\~ від 04.10.2021 в розмірі\~ 65913,40 грн. В обґрунтування позову вказували, що 04.10.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2037665384. Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору АТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в розмірі 83380,00 грн. Пункт 1.2 кредитного договору передбачає, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись річна процентна ставка в розмірі 0,01% річних. Відповідно до кредитного договору, повернення кредиту, сплата процентів та інших, передбачених договором платежів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів згідно з графіком платежів. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за кредитним договором № 2037665384 від 04.10.2021 становить 65913,40 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту - 53391,49 грн, заборгованості по відсотках 12521,91 грн.\~\~\~\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2025 року справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року після отримання відповіді про зареєстроване місце проживання відповідача позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 16 червня 2025 року. Одночасно з позовною заявою представник позивача подала клопотання про розгляд справи без участі представника АТ «ОТП Банк». Проти винесення заочного рішення не заперечила.\~ Судовий розгляд у справі, призначений на 16 червня 2025 року відкладено на 14 липня 2025 року через неявку відповідача в судове засідання. В судове засідання 14 липня 2025 року відповідач повторно не з`явився, про час\~ та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України - у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з вимогами ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 04 жовтня 2025 року\~ між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2037665384 (а.с. 6-9), на підставі якого Банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на умовах передбачених кредитним договором. Кредит в розмірі 80875,10 грн на придбання товару в Продавця 1; 490,00 грн на сплату додаткових послуг банку, а саме послуга «СМС+Довідка» ; 2015,00 грн на придбання послуг у продавця 3: Купівля-продажу примірника ліцензійного програмного забезпечення «ADVOSERVICE» від ТОВ АЛЕРТ ІНТЕРНЕШНЛ . Загальний розмір кредиту 83380,10 грн. Дата остаточного повернення кредиту 04 жовтня 2023 року. Строк, на який надається кредит визначено Графіком платежів.\~ Відповідно до п. 3 кредитного договору ознайомившись з публічним договором про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та на підставі заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», які розміщені на офіційному сайті банку відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Банк встановлює до картки кредитну лінію на споживчі цілі. Розмір фіксованої процентної ставки становить 5% в місяць, а впродовж пільгового періоду 5% в місяць. Строк дії кредитної лінії 12 календарних місяців\~ з правом продовження.\~ Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору № 2037665384 від 04.10.2021 Графіку платежів та Розрахунку загальної вартості кредитну зазначено загальну вартість кредиту 95894,82 грн (а.с. 11). Судом встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером № 3016532 від 04 жовтня 2021 року на суму 2015,00\~ грн (а.с. 17) та меморіальним ордером № 3016530 від 04.10.2021 на суму 490,00 грн (а.с. 17 на звороті), меморіальним ордером № 3016527 від 04.10.2021 на суму 80875,10 грн (а.с. 18). Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушенням умов кредитного договору № 2037665384 від 04.10.2021 станом на\~ 07.01.2025 заборгованість [PERSON] перед АТ «ОТП Банк» становить суму в розмірі 65913,40 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 53931,49 грн, заборгованості за відсотками 14,91 грн, комісії за розрахункове обслуговування (а.с. 19).\~ При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 1056-1 ЦК України,розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти на придбання товару, однаку відповідач свої зобов`язання порушив, внаслідок чого виникла заборгованість яка підтверджується розрахунком. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконала взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь банку. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 3028,00 грн.

Outcome: approved