Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

Представник заявника Н.Доценко звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності заявнику [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , правовстановлюючого документа - диплома [NUMBER] від 19 червня 1992 року, реєстраційний номер 29е, виданого на ім`я " [PERSON] ". В обґрунтування заяви вказала, що [PERSON] було подано через електронний портал Пенсійного Фонду України скановані копії документів для врахування при обчисленні його пенсійного стажу, а саме: трудову книжку серії [NUMBER] , видану на ім`я заявника, військовий квиток, диплом про здобуття вищої освіти, виданий 19.06.1992 року. З підстав того, що прізвище заявника у дипломі було зазначене російською мовою, архівну довідку, видану Харківським Національним автомобільно-дорожнім університетом від 21.03.2023 року за вих. №245/02 було видано в українському перекладі прізвища " [PERSON] ", що не збігається з написанням прізвища заявника у паспорті громадянина України. За результатами обробки поданих документів ПФУ було відмовлено у зарахуванні до трудового стажу навчання у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, оскільки в довідці від 21.03.2023 року за вих. №245/02 прізвище заявника не відповідає прізвищу, записаному у паспорті. В зв`язку з тим, що диплом не підлягає виправленню в адміністративному порядку, заявник змушений звернутися до суду для встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа - диплому про вищу освіту, бо встановлення вказаного факту породжує для нього юридичні наслідки, зокрема, можливість підтвердження трудового стажу для оформлення пенсії за віком. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.05.2025 року відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження. Представник заявника Н.Доценко в судове засідання не з`явилася. До суду подала письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її та заявника відсутності та задовольнити заяву в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, до суду подано заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника за наявними матеріалами справи. Крім того, подали письмове пояснення, про те, що уповноваженими працівниками Фонду було виявлено розбіжності у документах на призначення пенсії, які не дають можливості визначити факт їх приналежності саме заявнику. Відповідно до п.26 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповіданих записів у ній", затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року, якщо ім`я, по-батькові, прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, фактт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Вказане заінтересована особа просила врахувати при постановленні рішення по суті заяви. Відповідно до ч. 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Зміївським РВ УМВС України в Харківській області 18.04.1996 року, прізвище, ім`я, по-батькові заявника записано українською мовою як " [PERSON] ", [INFO] , російською мовою " [PERSON] " (а.с.7-11) Картка фізичної особи-платника податків від 20.01.2022 року містить прізвище, ім`я, по-батькові заявника як " [PERSON] , [INFO] " (а.с.12) Свідоцтво про народження заявника серії [NUMBER] , заповнено російською мовою, де прізвище прізвище заявника вказано як " [PERSON] , [INFO] , место рождения - город Змиев Харьковской области" (а.с.13) Трудова книжка, серії [NUMBER] , з початковою датою заповнення 20.02.1989 року, також заповнена на російській мові на ім`я " [PERSON] , [INFO] ". З першого по восьми записи в трудовій книжці виконувалися на російській мові, зокрема, наказ №11-к від 16.02.1987 року про прийняття на роботу в радгосп "Зміївський" Готвальдівського району Харківської області. Сторінка 41 трудової книжки [NUMBER] заповнена українською мовою із зазначенням анкетних даних заявника як " [PERSON] , [INFO] " з датою заповнення 27.03.2013 року (а.с. 14-24). Крім того, міститься вкладиш до трудової книжки [NUMBER] , заповнений 12.01.2021 року на ім`я " [PERSON] , [INFO] " (а.с.25-26) Як вбачається з Архівної довідки Харківського національного автомобільно-дорожнього університету №245/02 від 21.03.2023 року, в документах архівного фонду записано, що [PERSON] ( [PERSON] ) дійсно навчався на денному відділенні інженерно-економічного факультету у 1985-1992 роках, та зарахований студентом 1 курсу з 01.09.1985 року. Був виданий Диплом У [NUMBER] від 19.6.1992 року, реєстраційний номер 29е, за спеціальністю "Економіка та організація автомобільного транспорту" на ім`я [PERSON] (згідно паспорту випускника, діючого на той час),\~вважати [PERSON] \~-\~ [PERSON] (згідно паспорту діючим на теперішній час). (а.с. 27) При\~цьому,\~Диплом серії\~ [NUMBER] від 19 червня 1992 року, реєстраційний №29е, виданий на ім`я [PERSON] , та одночасно містить переклад російською мовою як виданий " [PERSON] ", в тому що він в 1985 році вступив до Харківського автомобільно-дорожнього інституту і в 1992 році закінчив вказаний інститут за спеціальністю "економіка та організація автомобільного транспорту" (а.с. 29) 05.05.2023 року заінтересована особа - Пенсійний фонд України - через електронний портал повідомив заявника [PERSON] про невідповідність зазначеного у Довідці від 21.03.2023 року №245/02 прізвища заявника його прізвищу в паспорті. (а.с. 28) Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Згідно ч.1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що всі правовстановлюючі документи, в тому числі ті, що підтверджують трудовий стаж, належать заявнику [PERSON] . Переважна більшість цих документів оформлювалася під час перебування Української Радянської Соціалістичної Республіки в складі колишнього СРСР, а тому офіційні записи до них вносилися на російській мові, в зв`язку з чим прізвище заявника вказано як " [PERSON] " Відповідно до статті 40 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" прізвища, імена та по батькові громадян України виконуються державною мовою відповідно до правил українського правопису, передаються шляхом транслітерації за допомогою літер відповідного алфавіту згідно із звучанням державною мовою та не перекладаються іншими мовами. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища, імені та по батькові відповідно до своєї національної традиції. На виконання вимог зазначеної статті, прізвище заявника у паспорті громадяниина України зазначено відповідно до транскрибованого запису російського прізвища " [PERSON] " як " [PERSON] ". Разом з цим, в Дипломі серії [NUMBER] від 19.06.1992, виданого заявнику на підтвердження отримання вищої освіти, його прізвище зазначено російською мовою " [PERSON] ", і як вбачається, уповноваженою особою навчального закладу допущено власний\~переклад прізвища заявника як " [PERSON] " згідно з правилами українського правопису , не зважаючи на те, що переклад власних імен та прізвищ в офіційних документах не допускається. При цьому, сумнівів у належності вказаного Диплому заявникові [PERSON] не виникає, оскільки, крім іншого, збігаються відомості у даті народження, та ім`я й по-батькові заявника. Вказані розбіжності у написанні прізвища заявника викликані різним його перекладом з російської мови на українську (одна буква «є»/»і»), що не може бути перешкодою у\~реалізації його\~права на\~призначення пенсії\~за віком,\~а тому\~підлягає захисту\~в судовому\~порядку. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності відомостей, зазначених у офіційних документах, які видавалися йому на законних підставах і які не містять жодних ознак недостовірності чи втручання. Відсутність або неточність записів у первинних документах, так само як і вільний переклад російською/українською мовою , допущені сторонніми особами незалежно від волі заявника, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та кадрових документів на підприємстві чи у закладі вищої освіти і, в свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (адміністрації вишу, тощо) не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17. За таких\~обставин,\~заява [PERSON] про встановлення факту належності йому Диплома [NUMBER] від 19.06.1992 року реєстраційний номер 29е виданого на ім`я " [PERSON] " є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved