Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано 15.07.2019 року. Від шлюбу, сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 29.02.2024 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Однак відповідач не сплачує аліментів на утримання дітей та має заборгованість зі сплати аліментів. Відповідач не приймає жодної участі у життя дитини, не утримує сина матеріально, не забезпечує належних умов проживання дитини, не відвідує дитину. На думку представника позивача зазначене свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, чим позбавляє дитину батьківського піклування. У зв`язку з вказаними обставинами позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов`язків та відмовляється бути батьком [PERSON] . Представник органу опіки та піклування Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Представник органу опіки та піклування Чижівської сільської ради Звягельського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, а також зазначив, що [PERSON] створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] надати немає можливості, оскільки останній не є жителем їх громади. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою [PERSON] , а тому стверджує, що колишній чоловік [PERSON] не займається вихованням та забезпеченням їх спільної дитини. Впродовж останніх трьох років він взагалі не приїздив до сина. Дитина називає батьком теперішнього чоловіка [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 08.11.2016 року виконавчим комітетом Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області. (а.с. 9 зворотній бік). Відповідно до ксерокопії судового наказу від 29.02.2024 року, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для його відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. (а.с. 11 зворотній бік-12). Як вбачається із ксерокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 03.12.2024 року Звягельським відділом ДРАЦС у Звягельському районі Житомирської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] після укладення шлюбу із [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с. 12 зворотній бік). З ксерокопії акту обстеження умов проживання вбачається, що під час обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що остання проживає з чоловіком [PERSON] та дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Чоловік перебуває у ЗСУ, а дитина навчається у Рихальському ліцеї. Для дитини створені всі необхідні умови для проживання та розвитку. (а.с. 13). Згідно висновку органу опіки та піклування Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області, який затверджений рішенням виконавчого комітету Барашівської сільської ради №52 від 30.06.2025 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справ №753/2025/19. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Таким чином, зазначений висновок органу опіки і піклування не може мати переваги над іншими доказами та має бути належно оцінений судом в сукупності з іншими доказами. Отже висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей. Органом опіки та піклування Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , в якому зазначено, що батько дитини ухиляється від виконання, не забезпечує дитину матеріально, зловживає алкоголем, довгий час ніде не працює, при спілкуванні з ним в телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та усвідомлює правові наслідки такого рішення, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини, оскільки батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Разом з тим у висновку не зазначено та не додано відповідних доказів, на підставі яких орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, зокрема відсутній акт обстеження умов його проживання. У ньому відсутні дані про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Не наведені в ньому й дані про намагання органу опіки та піклування, як відповідального за захист прав дітей, об`єктивно визначити ставлення батька до дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси малолітньої дитини. З огляду на встановлені судом обставини та наявні у справі докази, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд не приймає до уваги, оскільки такий є недостатньо обґрунтованим, має рекомендаційний характер та суперечить інтересам дитини. Позивачем в позовній заяві також зазначалось, що відповідач не сплачує аліментів на утримання дітей та має заборгованість зі сплати аліментів. Разом з тим, як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.01.2019 року, справа №465/3694/14-ц посилання на існування заборгованості по аліментах у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїх батьківських обов`язків, з огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, зокрема в частині їх прав на спілкування з батьком та збереження зв`язків з ним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що є крайнім (винятковим) заходом впливу, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного, ст.ст.150, 155, 164, 243, 244 СК України,

Outcome: dismissed