Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-10 00:00:00

В червні 2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08.07.2024-100000866. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 гривень строком на 124 дні. Умовами кредитного договору передбачено, що кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Згідно умов договору, сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує проценти за період фактичного користування кредитом (включаючи безпосередньо день надання кредиту). У разі дострокового часткового повернення кредиту у день повернення позичальник сплачує проценти за період фактичного користування всією сумою кредиту, а на залишок суми кредиту нараховуються проценти у загальному порядку, передбаченому договором. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредит у розмірі 10 000 гривень строком на 124 дні, які отримані відповідачем 08 липня 2024 року. Водночас, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 08.07.2024-100000866 від 08 липня 2024 року станом на 09.06.2025 року в розмірі 33\~200 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 гривень, по процентах в розмірі 15 500 гривень, комісії 900 гривень, додаткової комісії 1800 гривень, неустойки 5000 гривень. Позивач просить стягнути на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою від 12 червня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (без виклику) сторін. В липні 2025 року представник відповідача Іжук Б. В. надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у матеріалах справи наявна довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 08.07.2024-100000866 від 08.07.2024 року, відповідно до якої заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 33200,00 грн. та складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн., по процентах у розмірі 15500,00 грн., комісії у розмірі 900,00 грн., неустойки у розмірі 5000,00 грн. та додаткової комісії 1800,00 грн. Водночас з наданої довідки-розрахунку неможливо встановити правильність нарахування відсотків, а також дійти висновку, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору. Документ не містить чітких відомостей про те, які саме умови договору були порушені, за який період здійснено нарахування, та в який спосіб сформована заборгованість. Дана обставина позбавляє можливості здійснити перевірку правомірності нарахованих сум та не дозволяє виключити нарахування відсотків поза межами встановленого строку кредитування. Крім цього, вказана довідка-розрахунок заборгованості так само не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежать від волевиявлення дій одної сторони (кредитора). Також вона є внутрішнім документом кредитора та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Інших доказів на підтвердження існування заборгованості, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідача відкритим в банку не надано. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» за вих. № 81-0506 від 05.06.2025 року вбачається, що між ТОВ «Споживчий центр та ТОВ «УПР» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року та відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 08.07.2024 11:59:57 на суму 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua \~ \~ \~ \~ - 446800325, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 08.07.2024-100000866. Однак, зазначений лист не є документом первинного бухгалтерського обліку, та не підтверджує фінансову операцію. Наявність на листі печатки ТОВ «УПР» зазначених висновків не спростовує. З наведених мотивів лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» за вих. №81-0506 від 05.06.2025 року як доказ виконання Товариством зобов`язань за кредитним договором, не є належним та достатнім доказом виникнення та існування між кредитором та відповідачем кредитних відносин та доказом заборгованості. Таким чином, надані позивачем та перелічені вище документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі заявки, пропозиції (оферти) та додатку до анкети позичальника, а також і наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у заявленому розмірі. Враховуючи наведене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 08 липня 2024 року позивач направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти кредитний договір та останній акцептував оферту щодо укладення вказаного кредитного договору. Згідно умов вказаної пропозиції (оферти), дата видачі кредиту, сума кредиту, тип кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом та графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. 08 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний договір про надання кредиту за № 08.07.2024-100000866 шляхом підписання заявки. Вказаний договір підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е362. Згідно умов Кредитного договору, дата надання/видачі кредиту\~08 липня 2024 року. Сума кредиту становить 10 000 гривень. Строк, на який надається кредит становить 124 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту\~08 листопада 2024 року. Період користування кредитом кожні наступні 31 днів з дня надання кредиту. Процентна ставка\~«Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 900 гривень, що нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 900 гривень у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка: 100 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Заявка містить інформацію про платіжний засіб відповідача для перерахування коштів : 5168-75ХХ-ХХХ-8364. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» за вих. № 81-0506 від 05.06.2025 року вбачається, що між ТОВ «Споживчий центр та ТОВ «УПР» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року та відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 08.07.2024 11:59:57 на суму 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) грн., номер картки 5168755456248364, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 08.07.2024-100000866. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором та коштів кредиту у встановлений строк не повернув. Як вбачається з наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором за № 08.07.2024-100000866 від 08 липня 2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 33 200 грн., з яких: 10 000 грн. основний борг; 15\~500 грн. проценти; 2\~700 грн. комісії; 5\~000 грн. неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 08 липня 2024 року по 08 листопада 2024 року. В силу вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1\~статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу вимог ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем [PERSON] 8 липня 2024 року підписано кредитний договір за № 08.07.2024-100000866 шляхом підписання заявки за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е362. В силу вимог ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів\~статті 11 ЦК України\~виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно абз. 1, 3 ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). У силу ч. 3 ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. В силу вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитних договорів, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В силу вимог\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи встановлено, що умовами кредитного договору передбачено обов`язок відповідача сплачувати відсотки в розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору, допустив виникнення заборгованості та у встановлений строк коштів не повернув. Вказані обставини підтверджуються наданою позивачем довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором за № 08.07.2024-100000866 від 08 липня 2024 року, з якої вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором складається, в тому числі із: 10\~000 грн. основний борг, 15\~500 грн. - проценти. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 2\~700 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до положень п.п. 11, 12 кредитного договору комісія, пов`язана з наданням кредиту 900 гривень, що нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 900 гривень у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Враховуючи вищезазначене, положення кредитного договору за № 08.07.2024-100000866 від 08 липня 2024 року про сплату позичальником на користь кредитодавця комісії суперечать положенням статей\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і є нікчемними з моменту укладення договору, а тому вимоги про стягнення комісії до задоволення не підлягають. Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування»(справа № 204/224/21 від 06 листопада 2023 року). Відповідно до положень п. 13 Заявки кредитного договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язався сплатити неустойку 100 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування неустойки за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказана сума неустойки в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України\~підлягає списанню позивачем, як кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача. Відтак, суд вважає, що розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 08.07.2024-100000866 від 08 липня 2024 року становить 25\~500 гривень, з яких: 10 000 гривень основний борг, 15\~500 гривень проценти. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за договором у розмірі 25\~500 гривен, оскільки позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків. Вказані висновки суду та сума заборгованості представником відповідача у поданому ним відзиві не спростована. Окрім того, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1860,65 гривень (25 500* 100 : 32 000), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (76,81 %).

Outcome: partial