Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

05 грудня 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , 24 грудня 2012 року задоволено Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дочки до досягнення дитиною повноліття починаючи з 15 листопада 2012 року. [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття та в свою чергу продовжує навчання у вищому навчальному закладі будучи слухачкою 2 курсу освітньої програми навчання згідно умов Польсько-Української програми Подвійний диплом, Угоди між Академією праці, соціальних відносин і туризму та Pedagogium Університетом соціальних- наук у Варшаві (Польща, Варшава) про співробітництво в галузі вищої освіти за спеціальністю «Менеджмент», освітній ступінь «Бакалавр», де зарахована на навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб, згідно з Наказом № 223-С від 18 вересня 2024 року. Позивачка вказує, що наразі самостійно не має змоги оплачувати в повній мірі вартість навчання дочки та утримувати її. При цьому, відповідач є працездатною особою, має належне матеріальне забезпечення, задовільний стан здоров`я, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, яка її потребує, оскільки обов`язок щодо утримання дитини має покладатись не тільки на матір, а й на батька також. З цих підстав позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини, від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] , 23 річного віку або завершення навчання, в залежності від того яка подія настане раніше. Позивач будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. При цьому, подала до суду заяву, згідно з якою просила суд проводити судовий розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовільнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 8, 9 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Так, відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.02.2025 року у справі було відкрито позовне провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу у порядку ст.178 ЦПК України, скористатися правом на подання відзиву на позовну заяву. Проте, відповідач вказаним правом не скористався та не надав до суду відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Так, під час судового розгляду, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , є батьками доньки, [PERSON] [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 07 серпня 2006 року Виконком Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 282. Після фактичного припинення сумісного проживання з 2012 року між сторонами їх спільна дочка [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не надає належного фінансового забезпечення на утримання дочки. Наразі дочка сторін - [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття та продовжує навчання у вищому навчальному закладі будучи слухачкою 2 курсу освітньої програми навчання згідно умов Польсько-Української програми Подвійний диплом, Угоди між Академією праці, соціальних відносин і туризму та Pedagogium Університетом соціальних- наук у Варшаві (Польща, Варшава) про співробітництво в галузі вищої освіти за спеціальністю «Менеджмент», освітній ступінь «Бакалавр», де зарахована на навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб, згідно з Наказом № 223-С від 18 вересня 2024 року. У зв`язку з навчанням [PERSON] , [INFO] , у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, тому не може сам себе забезпечувати та потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків. При цьому, за твердженнями позивачки вона самостійно немає змоги наразі забезпечувати та утримувати їх дочку самостійно, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Будь-яких доказів протилежного суду не надано. У зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини, від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з дня звернення з позовною заявою до суду та до досягнення дочкою 23 річного віку або закінчення навчання, в залежності від того яка подія настане раніше. Так, відповідно до ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. На відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько або мати можливість надання такого утримання. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України). Разом з тим, відповідачем до суду не надано будь-яких заперечень, щодо його платоспроможності та відсутності можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. Також суду не надано доказів про перебування на утриманні відповідача будь-яких інших непрацездатних осіб, чи відомостей про його стан здоров`я та неможливість працювати і надавати допомогу власному сину. Таким чином, підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Ураховуючи наведене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки сторін, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що буде справедливим та достатнім, порівнюючи обов`язки кожного із батьків щодо спільної дитини. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та згідно з ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2211грн 20коп.

Outcome: approved