Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник ТОВ «Євро-Реконструкція» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином виконав перед відповідачами, своє зобов`язання щодо надання послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, проте відповідачі своєчасно з березня 2020 року не здійснюють оплату за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість яка станом на 01.11.2023 року складає 68448,00 грн. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка складається з: 68448,00 грн., сума заборгованості за послуги з постачання гарячої води, 6236,79 грн. - інфляційна складова боргу, 1162,37 грн., - три відсотки річних. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що останній з 01.02.2016 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , доступу до квартири за адресою: [ADDRESS] не має, з 2016 року не користується житлово-комунальними послугами, а тому вважає, що будь які вимоги майнового характеру до нього є безпідставними. Факт прописки у вказаній квартирі, не підтверджує обставин користування нею. Крім того зазначено, що позивачем розрахунки штрафних санкцій за не оплату комунальних послуг обраховані за 2022-2023 роки без урахування положень постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року, відповідно до якої такі санкції не нараховуються. Право нарахування таких санкцій було відновлено лише 01.01.2024 року. З урахуванням викладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог до [PERSON] . Від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якого зазначено, що за загальними правилами, особи, що зареєстровані у житлі є споживачами комунальних послуг. У період виникнення заборгованості за надані послуги місце постійного проживання відповідачів зареєстровано в квартирі [ADDRESS] , відповідно вказані особи є споживачами наданих послуг. Доказів того, що відповідачі, до моменту подання позову до суду, зверталися до ТОВ «Євро-Реконструкція» з повідомленням про зміну кількості фактично проживаючих осіб у квартирі відповідачами не надано. Обов`язку періодичної перевірки кількості осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількості фактично проживаючих осіб, у виконавця комунальних послуг немає, плата за надані послуги нараховується у відповідності до достовірних відомостей, наданих споживачем. Щодо нарахування 3% річних та інфляційних витрат зазначено, що згідно доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, нарахування 3% річних та інфляційної складової боргу здійснюється лише по 23.02.2022 року, тобто лише на ту заборгованість яка виникла до введення в дію воєнного стану в Україні. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, зазначила, що у наданому позивачем розрахунку не враховано часткову сплату відповідачем комунальних послуг. Окрім того, просила врахувати невеликий дохід який вона отримує та надання послуг неналежної якості. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З відповіді з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15) Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13). Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі не належним чином сплачують за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, з березня 2020 року за ними утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2023 року складає 75847,16 грн., яка складається з: 68448,00 грн., сума заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, та станом на 23.02.2022 року, 6236,79 грн. - інфляційна складова боргу, 1162,37 грн., - три відсотки річних. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, разом з цим враховуючи часткову сплату відповідачем комунальних послуг у розмірі 4269,69 грн., за послуги з централізованого опалення та 548,00 грн., за послуги з гарячого водопостачання, що підтверджується наданими відповідачем [PERSON] , довідками про нарахування та сплату комунальних послуг наданих ТОВ «Євро-Реконструкція», суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 63630,31 грн., інфляційні витрати у розмірі 5872,53 грн., та 3 % річних у розмірі 1111,81 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Доводи відповідача [PERSON] , щодо фактичного не проживання за вищевказаною адресою, суд вважає не слушними оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачами частково здійснювались платежі за комунальні послуги, останні були обізнані про нарахування заборгованості за комунальні послуги відповідно до кількості зареєстрованих осіб, проте відповідачами не було здійснено заходів щодо зняття з реєстрації у разі не проживання у квартирі. Крім того відповідачами не здійснювались заходи, щодо звернення до надавача послуг з заявами та відповідними доказами про фактичне не проживання всіх зареєстрованих осіб та вимогою зробити перерахунок. Доводи відповідача [PERSON] , щодо надання послуг неналежної якості, суд вважає належним чином не обгрунтованими. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial