Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

В листопаді 2024 року Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23.03.2012 між ним та Відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2015 року подружнє життя сторін погіршилось, внаслідок чого вони почали проживати окремо.Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2019 у справі №405/2019/19 шлюб між сторонами було розірвано. Вказує, що з 2015 року Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дочки, не забезпечує її нормальний стан здоров`я, духовний та фізичний розвиток, не бере участі у її підготовці до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не спілкується з дитиною в будь-якому обсязі. У зв`язку з викладеними обставинами, Позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 10 лютого 2025 року. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2024 року зобов`язано Орган опіки і піклування Кропивницької міської ради надати суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відзив від Відповідача не надходив. 07 лютого 2024 на адресу Суду від представника Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради - Голуб Т.В., надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі третьої особи та повідомлено, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] буде надано до Суду після його затвердження виконавчим комітетом Кропивницької міської ради, засідання якого заплановано на 25.02.2025 року. 28 лютого 2024 від Управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради надійшов висновок органу опіки та піклування від 05.02.2025 № 991/19 та рішення Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 25.02.2025 № 210 про його затвердження. 06 березня 2025 представником Позивача до Суду подано клопотання про закриття підготовчого провадження, з`ясування шляхом опитування думки дитини [PERSON] , [INFO] , виклик свідків та приєднання доказів до матеріалів справи. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом представника [PERSON] - адвоката Калінка-Бондар Олександри Богданівни, до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про позбавлення батьківських прав та призначено справу до розгляду у приміщенні Кіровського районного суду м. Кіровограда на 12:00 годину 23.04.2025 року, викликавши заявлених свідків. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади, згідно Розпорядження від 07.05.2025 № 589 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючим суддею Варакіну Н.Б. Ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 12 червня 2025 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом представника [PERSON] - адвоката Калінка-Бондар Олександри Богданівни, до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Призначено судове засідання в загальному позовному провадженні у приміщенні Фортечного районного суду м. Кропивницького (м. Кропивницький, вул. Габдрахманова, 7 каб. 22) на 08 липня 2025 року 11:00. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач суду пояснив, що з 2015 року відповідач зовсім не цікавилась життям дочки, не спілкувалася з нею в жодному обсязі, не навідувала, не брала участь у вихованні, не вітала зі святами, тощо. Відповідач в судове засідання, про яке була повідомлена належним чином, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні 08 липня 2025 року була з`ясована думка дитини - [PERSON] , [INFO] ,щодо предмету спору. Так, дитина пояснила суду, що матір не пам`ятає. Протягом 10 років Відповідач не спілкувалась з нею, не підтримувала жодних контактів, не вітала з днем народження. Дівчинка проживає разом з батьком та його співмешканкою. Співмешканка проживає разом з ними близько п`яти років, [PERSON] називає її мамою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суду повідомила, що до засідання комісії з питань захисту прав дітей, Відповідача запрошували на бесіду, в ході якої Відповідач не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, мотивів своєї байдужості до доньки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення сторін та думку дитини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2012 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2019 у справі №405/2019/19 шлюб між сторонами було розірвано. Починаючи з 2015 року вихованням дитини, піклуванням про стан її здоров`я та наданням належного рівня фізичного, морального і духовного розвитку займається виключно [PERSON] . Згідно довідок №185 та № 186 від 14.10.2024, виданих квартальним комітетом №5 Подільського району м. Кропивницького, [PERSON] проживає разом зі своїм батьком та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту від 07.04.2015, складеного головою квартального комітету №6 в присутності члена квартального комітету та сусідів, за вказаною вище адресою проживають та зареєстровані [PERSON] зі своєю донькою - [PERSON] з 15 березня 2015 року, яка знаходиться на утриманні батька. Мати за весь час не з`являлась та не цікавилась своєю донькою. Вказаний факт підтверджується також аналогічним актом, складеним 15.10.2024 головою квартального комітету №5 Подільського району м. Кропивницький. Згідно інформації з листа №55 від 09.10.2024, наданої ДНЗ (ясла-садок) №19 «Дзвіночок» Кропивницької міської ради Кіровоградської області, [PERSON] відвідувала ДНЗ з 2015 року. За час перебування в садочку дитина зарекомендувала себе вихованою, чуйною, доброзичливою дівчинкою. Дівчинка ходила в садочок охайною, чистою, добре доглянутою. Фізично дитина розвинена добре, соціально- побутові навички сформовані відповідно віку, з ровесниками спілкувалася з задоволенням. Вихованням дитини займався тільки татусь. Батько доброзичливий, не конфліктний, завжди цікавився вихованням та навчанням дитини в садочку. Завжди брав активну участь у житті дитячого садочка. Мати в дитячий садочок не приходила, вихованням та життям дитини не цікавилася. На даний час [PERSON] навчається у КЗ «Ліцей «Лідер» Кропивницької міської ради» у 7-А класі. Згідно з характеристики №682 від 14.10.2024 з місця навчання дівчинки, [PERSON] навчається у школі з першого класу. Зарекомендувала себе як працелюбна та уважна учениця. [PERSON] відвідує регулярно, пропускає уроки тільки по поважній причині. Має навчальні досягнення середнього та достатнього рівнів. Навчається не в повну міру своїх сил. Вміє самостійно працювати з книгою, заучувати матеріал. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Товариська, самостійна. Підтримує дружні зв`язки з багатьма учнями. Батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, бере участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкується з вчителями, класним керівником. Хвилюється за її навчання та виховання. Батько приймає участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Крім навчання [PERSON] відвідує й позашкільні гуртки. Так, згідно з довідкою КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №3 Кропивницької міської ради» №261 від 14.10.2024, [PERSON] займається у відділенні художньої гімнастики по понеділкам, вівторкам, четвергам та суботам. На тренування [PERSON] приводить і забирає батько, цікавиться її успіхами на тренуваннях, приймає активну участь у житті доньки. Мати жодного разу не з`являлася та не цікавилась життям доньки. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради» № 152/01-11 від 21.01.2025, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] та перебуває під наглядом медичних працівників АЗПСМ №9 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради». Декларація на медичне обслуговування дитини підписана з лікарем-педіатром [PERSON] з 02.02.2022 року. За медичною допомогою до лікаря-педіатра з дитиною звертався батько [PERSON] : [PERSON] : 02.02.2022р, 01.07.2022р., 06.10.2022р., 03.04.2023р., 03.04.2023р., 25.06.2024р., 19.08.2024р. Здійснення профілактичних щеплень, чергових медичних оглядів [PERSON] забезпечувалися батьком [PERSON] в повному обсязі та вчасно. Як вбачається з висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 991/19 від 05.02.2025 року, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, Комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що у письмовому поясненні [PERSON] повідомила, що з донькою не спілкується, не утримує її, не володіє інформацією щодо навчання дитини. Прізвище сімейного лікаря дитини їй не відомо. Проти позбавлення батьківських прав відносно дитини [PERSON] не заперечує. Таким чином, вищенаведені фактичні обставини в своїй сукупності свідчать про те, що Відповідач свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, не забезпечує її нормальний стан здоров`я, духовний та фізичний розвиток, не бере участі у її підготовці до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не спілкується з дитиною в будь-якому обсязі. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21. Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «СтрандЛоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною. Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Під час судового розгляду батько дитини, сама дитина, а також представник Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради повідомили суду, що позбавлення батьківських прав матері [PERSON] переслідує легітимну мету - це у найкращих інтересах дитини. Всі учасники справи підтверджують, що мати вже протягом більш, ніж 10 років не спілкується з дочкою, а отже не має з нею психоемоційного контакту, більше того не має наміру виконувати своїх батьківських обов`язків. Біологічна мати не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, і не має наміру піклуватися про дочку. Дитина зростає і виховується у родині батька та ним повністю забезпечується виконання батьківських обов`язків відносно дочки. Вказані обставини дають підстави для висновку про наявність підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав з огляду на її свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дочки [PERSON] . Слід звернути увагу, що відповідно до частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною, а згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Суд враховує, що відповідно до пункту 50 Керівних принципів Комітету Міністрів Ради Європи щодо судочинства, дружнього дитині, до всіх процесуальних дій, у яких беруть участь діти, має застосовуватись принцип невідкладності задля отримання швидкої відповіді і якнайкращого захисту інтересів дитини, з повагою принципу верховенства права. Затягування розгляду справи негативно впливає на дітей та їхній розвиток. Неефективне та, зокрема, запізніле провадження у справах щодо дітей може призвести до порушення позитивних зобов`язань за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «М і М проти Хорватії» від 03 вересня 2015 року, заява № 10161/13, § 179, 182). Аналогічна позиція висловлена КЦС ВС у постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 147/277/24. З огляду на викладене,

Outcome: approved