Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1823487800:07:000:0117, яка здійснена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57842435 від 24.04.2021 року; 11:48:38; державний реєстратор Єрмоленко Олександр Юрійович, Вишевицька сільська рада Радомишльського району Житомирської області, оформлену на праві власності на ім?я [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2024 року набув право власності на 1/2 частку права на земельну частку (пай) із земель реформованого КСП «Україна» на підставі сертифіката серії ЖТ № 0169672 на території Українківської сільської ради Малинського району Житомирської області розміром 3,64 умовних кадастрових гектарів, яка належала його батьку [PERSON] . Дану ділянку його батько успадкував після смерті свого батька [PERSON] . Після цього він звернувся до виконавчого комітету Малинської міської ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі. На його звернення він отримав лист виконавчого комітету Малинської міської ради від 24.07.2024 року № 66 в якому вказано, що згідно проектно-технічної документації із землеустрою із земель реформованого КСП «Україна» [PERSON] було виділено земельні ділянки № 411/375. Разом з тим, згідно ситуаційної схеми та даних Державного земельного кадастру на земельну ділянку № [NUMBER] присвоєний кадастровий номер 1823487800:07:000:0117 та оформлене право власності за [PERSON] . Ця обставина підтверджується і відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація земельної ділянки, яка виділена з земельної частки (паю) із земель реформованого КСП «Україна», що належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2024 року порушує його право на земельну ділянку, а тому просить позов задовольнити. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в судове засідання не з?явились. Відповідач також в судове засідання не з?явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила та відзив на позов не надала. У зв?язку з цим справа розглядається за правилами ст. ст. 280-282 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Паювання земель сільськогосподарського призначення проходило у декілька етапів, і нормативно-правовою базою для врегулювання таких правовідносин, зокрема, є Земельні кодекси України у редакціях, чинних на момент виникнення правовідносин, Указ Президента України від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94, Указ Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» (далі - Указ № 720/95), постанова Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 р. № 122 «Про організацію робіт і методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)», Постанова Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифікату на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», Закон України «Про оренду землі», Закон України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон № 899-IV); Методичні рекомендації щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджені наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04 червня 1996 року № 47/172/48. За пунктом 2 Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акт на право колективної власності на землю. За змістом пункту 1 Указу № 720/95 паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Таке паювання сільськогосподарських земель здійснювалось у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт і методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)». Зміст цих нормативних актів свідчить по те, що після паювання земель сільськогосподарського підприємства або сільськогосподарської організації у його членів виникає майнове право на виділення своєї частки в натурі (на місцевості). Отже, зазначені норми матеріального права з самого початку визначали право громадянина на пай як право власності і майнове право. Така правова оцінка права у подальшому підтверджена Законом № 899-IV, за загальним змістом якого право осіб, що мають право на пай, визначається як право власності на земельну частку (пай). За положеннями статті 2 ЗК України (2001 року) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Відтак право на земельну частку (пай), у тому числі отримане у порядку спадкування, є окремим об`єктом земельних відносин, а правовідносини щодо права власності на нього та перетворення права на земельну частку (пай) у право власності на земельну ділянку як річ є цивільними правовідносинами щодо зміни прав та обов`язків власника таких прав. За таких обставин спори, що виникають з приводу наявного права на земельну частку (пай) та його перетворення у право власності на земельну ділянку, є спорами щодо цивільних прав та обов`язків і мають розглядатися судами цивільної юрисдикції. Саме факт перетворення наявного майнового права у право власності на земельну ділянку як річ відрізняє юрисдикцію цих спорів від спорів щодо отримання дозволу та/або на отримання земельної ділянки вперше за рахунок земель державної або комунальної власності. При цьому не повинно впливати на визначення юрисдикції, чи дійсно особі належить право власності на земельну частку (пай), чи особа помиляється щодо наявності такого права, оскільки визначення наявності самого права та/або наявності його порушень здійснюється судом при розгляді справи по суті. Помилкове враження особи про наявність у неї права або про його порушення не впливає на юрисдикцію спору, яка визначається при прийнятті судом позовної заяви. Не впливає також на юрисдикцію спору щодо земельної частки (паю) наявність спору із суб`єктом владних повноважень, оскільки реальний або уявний з боку позивача факт порушення суб`єктом владних повноважень його прав на земельну частку (пай) або його права на отримання замість майнового права на частку іншого права - права власності на річ, не перетворює ці правовідносини у публічно-правові. За положеннями статті 4 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення права на земельну частку (пай), цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права й обов`язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування; в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав; внаслідок інших дій громадян і організацій; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання - правових наслідків. Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 було визначено право на приватизацію земель, що знаходяться у користуванні сільськогосподарських підприємств та організацій, шляхом передачі цих земель у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам та у приватну власність тих, хто її обробляє. Організаціям землеустрою рекомендовано здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості), а кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. У наступному Указі Президента України від 8 серпня 1995 № 720/95 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відтак за змістом зазначених норм насамперед право на земельну частку (пай) виникає з моменту видачі акта на право колективної власності на землю у членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, зазначених у списку, що додається до державного акта. Як встановлено судом, відповідно до умов вищевказаних нормативних актів [PERSON] входив до списку громадян, власників сертифікатів, які мають право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Україна» Українківської сільської ради Малинського району (а.с. 101-116). До даного списку [PERSON] входив за номером 499 (а.с. 114). Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0169672 [PERSON] на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації № 121 від 07.03.1997 року мав право на земельну частку (пай) розміром 3,64 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «Україна» (а.с. 14). Також, згідно списку громадян з погодженням номерів і меж земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю), які передані в приватну власність із земель реформованого КСП «Україна», [PERSON] належала земельна частка (пай) № [NUMBER] (а.с. 125-140). Згідно списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) із земель реформованого КСП «Україна» [PERSON] належить пай № 411/375, з яких 2,0584 га. ріллі та 0,7400 га. кормові угіддя (а.с. 143-147). Право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] , успадкував [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.02.2016 року, про що державним нотаріусом зроблений запис на самому сертифікаті на право на земельну частку (пай) (а.с. 14). Також згідно свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , успадкував право на частку вищевказаного паю (а.с. 13). В листі виконавчого комітету Малинської міської ради від 24.07.2024 року № 66 вказано, що згідно проектно-технічної документації із землеустрою із земель реформованого КСП «Україна» [PERSON] було виділено земельні ділянки № 411/375. Разом з тим, згідно ситуаційної схеми та даних Державного земельного кадастру на земельну ділянку № [NUMBER] присвоєний кадастровий номер 1823487800:07:000:0117 та оформлене право власності за [PERSON] (а.с. 15). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 13.04.2021 року державним реєстратором Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області Єрмоленком Олександром Юрійовичем було зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1823487800:07:000:0117 за [PERSON] (а.с. 16). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30.09.2024 року накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою [PERSON] не приймалися (а.с. 19). Також [PERSON] відсутня списку громадян, власників сертифікатів, які мають право на земельну частку (пай) реформованого СКП «Україна» Українківської сільської ради Малинського району. Вищевказані докази свідчать про те, що [PERSON] не мала право на земельну частку (пай) із земель реформованого КСП «Україна» і реєстрація за нею права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1823487800:07:000:0117, яка виділена із земельної частки (паю), на яку має право позивач, порушує право позивача на виділення йому земельної ділянки. За таких обставин суд скасовує державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1823487800:07:000:0117, яка здійснена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57842435 від 24.04.2021 року; 11:48:38; державний реєстратор Єрмоленко Олександр Юрійович, Вишевицька сільська рада Радомишльського району Житомирської області, оформлену на праві власності на ім?я [PERSON] . Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved