Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Заявник [PERSON] у жовтні 2024 року звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою, в якій просив оголосити померлим його сина [PERSON] , [INFO] , солдата, кулеметника 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти [NUMBER] окремого стрілецького батальйону (військова частина [NUMBER] ) [INFO] (військова частина [NUMBER] ) Сухопутних військ Збройних Сил України, померлим (загиблим) під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини від збройної агресії російської федерації. Заявник обґрунтував пред`явлену заяву тим, що після початку повномасштабної збройної агресії російської федерації (далі - рф) його син [PERSON] 21 липня 2022 року був добровільно мобілізований до лав Збройних Сил України. Військову службу проходив на посаді кулеметника 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти [NUMBER] окремого стрілецького батальйону (військова частина [NUMBER] ) [NUMBER] окремої механізованої бригади (війська частина [NUMBER] ) Сухопутних військ Збройних Сил України. 22 жовтня 2023 року до дружини сина - [PERSON] , зателефонував заступник командира 3-ї стрілецької роти військової частини [NUMBER] лейтенант [PERSON] і повідомила, що [PERSON] загинув у бою з російськими окупантами [INFO] у районі м. Авдіївка Донецької області, отримавши важке поранення, несумісне з життям. Евакуювати його тіло з поля бою не вдалося через постійний обстріл і подальше захоплення позицій ворожими військами. 08 січня 2024 року від [INFO] заявник отримав сповіщення сім`ї за № 373 про те, що його син [PERSON] зник безвісти [INFO] під час ворожого обстрілу у м.Авдіївка Донецької області. Зникнення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини). 30 жовтня 2023 року за фактом зникнення [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого с.1 ст.115 КК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023100010003409 здійснюється відділенням поліції №1 Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. У вказаному кримінальному провадженні батько і дружина [PERSON] визнані потерпілими. У травні 2024 року [PERSON] знайшла в мережі Інтернет відео з полоненими військовослужбовцями Збройних Сил України із зав`язаними очима та руками червоною липкою стрічкою. Один з них, на її думку, мав спільні ознаки зовнішності з її чоловіком та сином заявника [PERSON] . За клопотанням [PERSON] у кримінальному провадженні №12023100010003409 проведено портретну експертизу, однак зображення вищезгаданого військовополоненого виявилися непридатними для ідентифікації особи за ознаками зовнішності через незадовільну якість зображень та погані умови зйомки. Зазначає, що відповіді компетентних державних органів на звернення заявника щодо розшуку та надання інформації про зниклого безвісти сина не залишили йому будь-якої надії на те, що його син живий і може перебувати у полоні держави-агресора. За наказом командира військової частини [NUMBER] від 29 жовтня 2023 року № 636 проведено службове розслідування обставин і причин відсутності військовослужбовців 3-ї стрілецької роти, які брали безпосередню участь у бойових діях 20 та 22 жовтня 2023 року і не повернулися до розташування підрозділу. Згідно з актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] від 29 жовтня 2023 року, бойовим розпорядженням командира військової частини [NUMBER] військовослужбовці військової частини [NUMBER] у складі ротно-тактичної групи [INFO] були передані для оборони позиції поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області. В результаті бойових дій, військова частина понесла втрати в особовому складі. Через постійні обстріли і штурмові дії противника обстеження позицій та виявлення тіл зниклих безвісти військовослужбовців, у тому числі солдата [PERSON] було неможливим. Згідно з рапортом стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти, солдата [PERSON] , який був очевидцем події, [INFO] з 6 години ранку, ворог неодноразово здійснював артилерійські обстріли та штурмові атаки позиції, яку обороняли десять бійців 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти. При цьому противник також застосовував боєприпаси, споряджені небезпечними хімічними речовинами. Приблизно о 10 год 30 хв він побачив, як від вибуху міни отримав важке поранення, несумісне з життям, його побратим солдат [PERSON] (позивний « [PERSON] »). Відповідно до доповіді командира військової частини [NUMBER] від 08 листопада 2023 року №208/1011/3 на ім`я командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] », [INFO] під час штурмових дій противника на ВП «Річка» ВОП [NUMBER] в районі населеного пункту Авдіївка Донецької області зникли безвісти військовослужбовці, у тому числі кулеметник 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 30 листопада 2023 року №709, службове розслідування вважається завершеним, військовослужбовці 3-ї стрілецької роти військової частини [NUMBER] , у тому числі кулеметник 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу, солдат [PERSON] , вважаються зниклими безвісти за особливих обставин. Оскільки евакуювати тіло його загиблого сина з окупованої території не вдалося та через відсутність документів, що підтверджують його загибель, заявник позбавлений можливості увіковічнити пам`ять свого сина, а також він не має змоги отримати свідоцтво про його смерть, від чого залежить виникнення його особистих майнових та немайнових прав, у тому числі вчинення дій, пов`язаних з оформленням встановлених законодавством пільг та гарантій соціального захисту. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.106 т. 1). 19 листопада 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» Міністерство оборони України подало до суду пояснення, в якому просило суд зупинити провадження у даній справі до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №755/11021/22 у подібних правовідносинах (а.с. 129-131 т.1). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року зупинено провадження у даній справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у іншій справі Великою Палатою Верховного Суду, справа №755/11021/22 (а.с. 165-168, т. 1). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 січня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 05 лютого 2025 року. Задоволено клопотання представника заінтересованої особи [PERSON] та залучено до участі у справі заінтересованих осіб: [PERSON] як законного представника малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , а також Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації (а.с. 187 т. 1). 11 березня 2025 року заінтересована особа [PERSON] подала до суду заперечення на заяву про оголошення фізичної особи померлою, просить суд у задоволенні заяви відмовити. Посилається на те, що заінтересованій особі [PERSON] . Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими було надано витяг з інформаційної системи №2025-14-2476, відповідно до якого [PERSON] утримується в Свердловській колонії №38. Крім того, заявником не надано будь-яких доказів, які б свідчили або навіть могли б припускати загибель військовослужбовця [PERSON] (а.с. 35 т. 2). [PERSON] також зазначає, що безпідставне оголошення [PERSON] померлим, суперечитиме інтересам його дітей, що підтверджується висновком практичного психолога з місця навчання дітей від 18 листопада 2024 року, відповідно до якого, віра в повернення батька підтримує дітей та надає їм достатньої психологічної рівноваги для проживання подій шкільного життя в повному обсязі та у звичайному режимі. У разі визнання батька загиблим, емоційний стан дітей безумовно погіршиться, що вплине на їх відчуття благополуччя. Крім того, судове рішення у даній справі впливатиме на особисті чи майнові права заінтересованих осіб та зниклої особи, а не лише самого заявника, як це зазначено в заяві та такий спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2025 року витребувано з Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими наявну інформації щодо зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] , зокрема інформацію на підставі яких відомостей та документів в інформаційну систему з питань поводження з військовополоненими внесено відомості про військовослужбовця, у тому числі про його ймовірне утримання в Свердловській колонії №38 (а.с. 3941 т. 2). У судовому засіданні представник заявника - [PERSON] підтримав заяву про оголошення фізичної особи померлою. Просив оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , солдата, кулеметника 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти [NUMBER] окремого стрілецького батальйону (військова частина [NUMBER] ) [INFO] (військова частина [NUMBER] ) Сухопутних військ Збройних Сил України, померлим (загиблим) під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини від збройної агресії російської федерації, датою смерті (загибелі) [PERSON] вважати [INFO] , місце смерті (загибелі) - місто Авдіївка Донецької облатсі, Україна. Додатково пояснив, що відомості щодо військовополонених надходять до Національного інформаційного бюро від будь-яких осіб, у тому числі і від родичів військовослужбовців, а тому інформація у бюро не є офіційно встановленим фактом. Надалі інформація передається до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, який верифікує, тобто підтверджує таку інформацію, перевіряючи її з відомостями, отриманими від Червоного Хреста, країни-агресора та з інших джерел. Однак, у даному випадку, інформація щодо перебування [PERSON] у Свердловській колонії № 38 має статус ймовірної, тобто не є підтвердженою, та не переміщена до іншої категорії - «полон». Представник заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] , проти оголошення [PERSON] померлим заперечував, посилаючись на інформацію з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими пояснював, що існує ймовірність перебування сина заявника у полоні. Вказував, що відсутні достовірні докази щодо загибелі військовослужбовця, які давали б підстави припускати факт його загибелі. Окрім того, наголошував, що відповідно до постанови ВП ВС тільки з моменту звільнення території від окупаційних військ можна обраховувати шестимісячний строк для оголошення особи померлою. Представник Міністерства оборони України - Матієнко О.Б. у судовому засіданні просив при ухваленні рішення врахувати отриману від родичів інформацію про ймовірне перебування особи у полоні. Повідомив, що наразі грошове забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти, виплачується його родичам, які у даному випадку заперечують проти оголошення [PERSON] померлим, що, на думку представника, свідчить про наявність спору про право між сторонами. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволенні заяви не заперечувала. Представник заінтересованої особи Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації - Платонова Т.М. проти задоволення заяви заперечувала, пояснюючи, що оголошення батька дітей померлим буде матиме травмуючи наслідки для дітей, що також підтверджується висновком психолога. У даному випадку, смерть військовослужбовця є лише припущенням, а достовірні факти у справі відсутні. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29 січня 1981 року, актовий запис № 363. Місце народження - Київ (а.с.8 т.1). Відповідно до довідки № 739 начальника штабу в/ч [NUMBER] [PERSON] від 11 березня 2023 року, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 21 липня 2022 року, згідно з Указом Президента України № 69/2022 (про загальну мобілізацію) від 24 лютого 2022 року (а.с.13 т.1). Військовослужбовець [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 210-214 т. 1). 08 січня 2024 року [INFO] було надіслано заявнику [PERSON] сповіщення сім`ї №373, відповідно до змісту якого сповіщено про те, що його син [PERSON] зник безвісти [INFO] під час ворожого обстрілу у м.Авдіївка Донецької області. Зникнення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини) (а.с.14 т.1). Згідно з актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] від 30 листопада 2023 року, кулеметника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] вирішено вважати «зниклим безвісті за особливих обставин». Встановлено, що бойовим розпорядженням командира військової частини [NUMBER] військовослужбовці військової частини [NUMBER] у складі ТРГр [INFO] були передані для оборони позиції поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області. На час проведення службового розслідування місцеперебування військовослужбовців, у т.ч. солдата [PERSON] , невідоме; ретельні пошуки в районі перебування військовослужбовців, у зв`язку з активним веденням бойових дій противником, не можливі. З пояснень стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти [PERSON] відомо, що [INFO] о 6 год 00 хв. на позиції, де він перебував, поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області, після артилерійського обстрілу, ворог перейшов до штурмових дій їх позицій; після відбиття всій його атак, ворог став застосувати отруйний газ; приблизно о 10 год 30 хв від вибуху міни отримав смертельне поранення [PERSON] (а.с. 32-45 т. 1). Згідно з рапортом стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти, солдата [PERSON] , який був очевидцем події, [INFO] з 6 години ранку, ворог неодноразово здійснював артилерійські обстріли та штурмові атаки позиції, яку обороняли десять бійців 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти. При цьому противник також застосовував боєприпаси, споряджені небезпечними хімічними речовинами. Приблизно о 10 год 30 хв він побачив, як від вибуху міни отримав важке поранення, несумісне з життям, його побратим солдат [PERSON] (позивний « [PERSON] ») (а.с. 54, т. 1). На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 30 листопада 2023 року №709, службове розслідування вважається завершеним, військовослужбовці 3-ї стрілецької роти військової частини [NUMBER] , у тому числі кулеметник 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу, солдат [PERSON] , вважаються зниклими безвісти за особливих обставин (а.с. 97, т. 1). Відповідно до доповіді командира військової частини [NUMBER] від 08 листопада 2023 року №208/1011/3 на ім`я командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] », [INFO] під час штурмових дій противника на ВП «Річка» ВОП [NUMBER] в районі населеного пункту Авдіївка Донецької області зникли безвісти військовослужбовці, у тому числі кулеметник 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] (а.с. 59-61 т. 1). Як вбачається з протоколу допиту свідка [PERSON] від 26 травня 2025 року в межах досудового розслідування №12023100010003409 від 26 травня 2025 року, свідок пояснив, що він з 12 березня 2022 року проходить службу в ЗСУ, ВЧ [NUMBER] на посаді стрільця першого взводу третьої стрілецької роти. Особовий склад ВЧ [NUMBER] 10 грудня 2022 року було переміщено до Донецької області для виконання бойових завдань. Під час проходження служби він мав побратима [PERSON] , з яким проходив військову службу в 2-му стрілецькому відділенні 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти. [INFO] підрозділ у кількості 10 осіб, куди входив [PERSON] та [PERSON] виконували бойове завдання поблизу с. Степове в районі м. Авдіївка Донецької області. Того ж дня ворожі штурми тривали безперервно з 6 години ранку, ворог застосовав ще й хімічну зброю. У тому бою він бачив, як на незначній відстані від нього від вибуху ворожої міни отримав важке осколкове поранення голови [PERSON] . Це сталося приблизно о 10 год30 хв. Підбігши до [PERSON] для надання йому допомоги, він виявив на правій скроневій частині голови кров з фрагментами головного мозку, пульс був відсутній, не було жодних ознак життя. Таким чином, він пересвідчився, що [PERSON] загинув миттєво. На жаль, евакуювати [PERSON] з поля бою не вдалося через постійний артилерійський обстріл і подальше захоплення позицій ворожими військами (а.с. 97-99 т. 2). Свідок [PERSON] в межах досудового розслідування №12023100010003409 від 26 травня 2025 року пояснив, що [INFO] він з побратимами були біля заводу «Коксохіма», близько 10-11 год російські загарбники розпочали обстріл, він почув як летить ФПВІ та за 20 метрів від нього стався вибух. Усвідомивши, що випадкових випадків не буває, він перебіг через залізничну смугу і виявив мертвим свого побратима, руки, ноги та тулуб були цілими, але голова була сильно обгорівша. Мертвий побратим виявився [PERSON] , якого він добре знав та з точністю його впізнав, позивний у нього був « [PERSON] », який був зазначений на його форменому одязі. Так як розпочалися обстріли, їм довелося відступати, забрати тіло загиблого не було змоги, однак він з упевненістю повідомляє, що [PERSON] загинув, адже він перевіряв пульс, який був відсутнім. Згідно з частиною першою статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частини перша статті 2 ЦПК України). Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України установлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно зі ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 337/2489/23 висловив правову позицію, що виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України). Частиною 1 статті 308 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Як зазначає заявник, оголошення померлим його сина - [PERSON] , необхідно йому щоб увіковічнити пам`ять свого сина, а також він не має змоги отримати свідоцтво про його смерть, від чого залежить виникнення його особистих майнових та немайнових прав, у тому числі вчинення дій, пов`язаних з оформленням встановлених законодавством пільг та гарантій соціального захисту. Суд зауважує, що відповідно до с. 41 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Вказана одноразова грошова - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" мають право на її отримання. Батьки відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є особами, які мають право на отримання грошової допомоги. Суд відхиляє доводи [PERSON] , що в даному випадку має місце спір про право, адже право батьків на отримання одноразової грошової допомоги є гарантованим і не потребує додаткового доказування в подальшому. Задоволення заяви про оголошення особи померлою не породжує спір про право, а лише конкретизує статус особи та надає можливість провести державну реєстрацію смерті. Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та діє на даний час. Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Статтею 48 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Аналізуючи норми права, суд вважає, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом». Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22. Судом встановлено, що згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, Авдіївська міська територіальна громада, до складу якої входить м. Авдіївка в період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2024 року була територією активних бойових дій. З 29 лютого 2024 року Авдіївська міська територіальна громада Покровського району Донецької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. З урахуванням наведеного, шестимісячний строк для звернення до суду має відраховуватися із цієї дати - 29 лютого 2024 року, наступної після закінчення бойових дій, що дотримано заявником. Окремо, суд зазначає, що на дату розгляд справи заінтересовані особи мали можливість надати відомі їм дані, які б спростовували обставини викладені в заяві. Разом з тим, беручи активну участь у розгляді справи, інших доказів, крім тих, які підтверджують настання вірогідної загибелі [PERSON] , суду надано не було. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У суду також не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником у заяві. Посилання заінтересованої особи [PERSON] на те, що Кородинаційним штабом з питань поводження з військовополоненими було надано витяг з інформаційної системи №2025-14-2476, відповідно до якого [PERSON] утримується в Свердловській колонії №38, спростовані отриманою судом інформацією. Так, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2025 року витребувано з Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими наявну інформації щодо зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] , зокрема інформацію на підставі яких відомостей та документів в інформаційну систему з питань поводження з військовополоненими внесено відомості про військовослужбовця, у тому числі про його ймовірне утримання в Свердловській колонії №38. 30 квітня 2025 року, на виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2025 року від Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими до суду надійшов лист, в якому зазначено, що до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування [PERSON] у полоні, стану його здоров`я та місця утримання (а.с. 83-84 т. 2) За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час розгляду справи встановлено, що [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області, зник безвісти солдат [PERSON] , що підтверджується актом службового розслідування (а.с. 32-96, т.1). На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 30 листопада 2023 року №709, службове розслідування завершено, військовослужбовці 3-ї стрілецької роти військової частини [NUMBER] , у тому числі кулеметник 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу, солдат [PERSON] , вважаються зниклими безвісти за особливих обставин (а.с. 97-99, т.1). Протоколами допитів свідків [PERSON] , [PERSON] , рапортом стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти, солдата [PERSON] підтверджено, що солдат [PERSON] отримав важке поранення несумісне з життям, однак евакуювати [PERSON] з поля бою не вдалося через постійний артилерійський обстріл і подальше захоплення позицій ворожими військами. Таким чином, дослідженні докази дають можливість припустити про ймовірну загибель [PERSON] під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини від збройної агресії російської федерації, а тому вимоги заяви підлягають задоволенню. Оскільки днем зникнення безвісти [PERSON] був встановлений службовим розслідуванням - [INFO], суд вважає за необхідне оголосити його померлим із вказаної дати. При цьому, суд роз`яснює заявнику вимоги ст. 48 ЦК України, відповідно до якої у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з вимогами ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Outcome: approved