Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

25 березня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від представника позивача - адвоката Єфремової Ірини Іванівни надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 11 липня 2019 року між [PERSON] , та громадянином республіки білорусь [PERSON] було укладено шлюб. Шлюб було зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 11.07.2019 року складено відповідний актовий запис № 739, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . У шлюбі Позивач із Відповідачем дітей не мають. Спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років сімейні стосунки значно погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ми виїхали в країну Іспанія, однак проживаємо на даний час окремо, спільного господарства не ведемо, стосунки не підтримуємо. Спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між нами, байдужості до життя та проблем кожного. Оскільки Позивачка та Відповідач на даний час перебувають за межами України, з`явитись до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) не мають можливості для розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Рішення про розірвання шлюбу Позивачка прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам. Відповідач у встановлений судом строк на виконання вимог ухвали суду від 21 квітня 2025 року не надав відзив на позов. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 25 березня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від представника позивача - адвоката Єфремової Ірини Іванівни надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2025 року справу було передано на розгляд судді Рижко Г.О. 26 березня 2025 року судом було здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача. 21 квітня 2025 року за вх. № 21418 судом отримано відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 20 травня 2025 року о 09 год 30 хв. 20 травня 2025 року представник позивача адвокат Єфремова Ірина Іванівна звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання, призначене на 20 травня 2025 року о 09 год. 30 хв. не з`явився, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 01 липня 2025 року на 10 год. 30 хв. 01 липня 2025 року представник позивача адвокат Єфремова Ірина Іванівна звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Також, просила судові витрати залишити за позивачем та прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання призначене 01 липня 2025 року о 10 год. 30 хв. повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, у відповідності до вимог ЦПК України, правом на подання відзиву у встановлені судом строки не скористався, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11 липня 2019 року громадянин Республіки Білорусь [PERSON] , [INFO] та громадянка України [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 11 липня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 739; прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ; місце державної реєстрації: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 липня 2019 року (а.с. 12). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з п. 10, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Аналіз викладених вище норм вказує, що шлюб носить добровільний характер, примушування жінки та чоловіка до шлюбу є неприпустимим, а рішення про розірвання шлюбу ухвалюється, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд, беручи до уваги те, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу та спільне життя суперечить інтересам позивача, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню повністю. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи, міститься заява в якій представник позивача просив залишити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн за позивачем. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе судові витрати у справі залишити за позивачем.

Outcome: approved