Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ПрАТ СК «Український страховий стандарт» про стягнення матеріальної шкоди з відповідача 62953,98 грн. судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.05.2022 року сталась ДТП за участю автомобіля «BMW X 1», яким керував [PERSON] та заподіяв шкоду автомобілю «TOYOTA», який належить позивачу. Постановою суду від 22.06.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На час ДТП цивільно-правова відповідальність учасників ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Український страховий стандарт». В подальшому була визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу у розмірі 62953,98 гривень. Позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, відшкодування не здійснено, а також рішення про відмову у виплаті не прийнято. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати відшкодування. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2024 року, провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження. 24 березня 2025 року представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив провести суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги просив задовольнити повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 13 червня 2025 року до суду надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат від преставника [PERSON] адвоката Стартулата С.Д. У судове засідання 02 липня 2025 року відповідач та інші учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщені належним чином. Відповідач належним чином сповіщений про причини неявки до судового засідання не повідомив. Відзив по справі не подавав. Судова повістка направлена за місцем реєстрації повернулася до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання». Заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права відповідача на доступ до правосуддя, суд оцінює таку поведінку відповідача як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено такі фактичні обставини справи. [PERSON] є власником автомобіля Toyota Camry vin cod: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 30 травня 2022 року о 13 год. 30 хв., в м. Одесі по вул. Преображенська, 42 водій [PERSON] , керуючи автомобілем BMW X 1 д.н.з. [NUMBER] в бік вул. Дерибасівська не витримав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA CAMRY д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що є порушенням вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Вина [PERSON] встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2022 року по справі № 522/7166/22. Станом на 30.05.2022 р. відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обоє учасників ДТП мали діючи договори страхування цивільно-правової відповідальності. Страховий поліс Позивача № ЕР-204721491 від 01.07.2021р. виданий ПАТ "СК" Українська страхова група", та цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу винної особи [PERSON] страховий поліс - № 207170763 від 08.12.2022 р. виданий ПРАТ "СК" Український страховий стандарт" . 01 червня 2022 р., згідно з ст. 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач подав письмово повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, з додатками (номер віправлення 6504520298975, та на електрону пошту usstandart@usstandart.com.ua). Лист з письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду було повернуто позивачу з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до звіту від 08.06.2022 р. №06008 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля, виготовленого ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого позивачу пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП, яка відбулася 30.05.2022р. складає 62 953,98 грн. Вказаний висновок направлявся відповідачу. 28 липня 2022 р. позивачем на номер телефону відповідача [NUMBER] , за його проханням через додаток «Viber», відповідно до ст. 35 Закону повторно було направлено письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, звіт від 08.06.2022 р. №06008 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного, лист з заявою про страхове відшкодування з додатками. 11 серпня 2022 року відповідач на «Viber» повідомив номер реєстрації страхового випадку №14485 від 09.08.22 р., але станом на 28.11.2024 року не здійснив виплату - страхове відшкодування у розмірі 62 953,98 грн. Таким чином, позивач фактично позбавлений можливості отримати відшкодування за пошкоджене майно, в зв`язку з чим, звернулась до суду з даним позовом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Пунктом 2.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон про ОСЦПВ) передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Вказана норма кореспондується із частиною 2 статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відтак, у спорах пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) норми Закону про ОСЦПВ є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладений Законом про ОСЦПВ на страховика (винної особи), у межах, встановлених даним Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і статтею 1194 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, враховуючи положення Закону України про ОСЦПВ та статті 1194 ЦК України, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а у решті на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком. Судом встановлено, що страхове відшкодування відповідачем ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на час розгляду справи не сплачено. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі «Закон 1961- IV», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Дії особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, регламентуються ст. 35 Закону, відповідно до якої для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У відповідності до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved