Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

28 травня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який зареєстровано судом 16 червня 2025 року. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 20 червня 2025 року заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09 липня 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 11 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 6799984, згідно з умовами якого позикодавець надав [PERSON] кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 105 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору, внаслідок чого станом на 24 червня 2024 року сума заборгованості становить 10 228 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн., заборгованості за процентами у розмірі 6\~871 грн. 50 коп. і заборгованості за комісією у розмірі 357 грн. 29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 6799984 від 11 березня 2024 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] . Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 10 228 грн. 50 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. Представник позивача просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 6799984, згідно з умовами якого позикодавець надав [PERSON] кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 105 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,47 % від суми кредиту за період з 11 березня 2024 року до 26 березня 2024 року та 2,3 % за період з 26 березня 2024 року по 24 червня 2024 року за кожен день користування. Також сторони договору погодили, що за надання кредиту позичальник має сплатити одноразово комісію у розмірі 11,9 % від суми кредиту (а.с. 8-19). 11 березня 2024 року ТОВ «Мілоан» було перераховано на платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , грошові кошти у розмірі 3 000 грн. (а.с. 26). Відповідач умови кредитного договору № 6799984 від 11 березня 2024 року у повному обсязі не виконав. 29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 6799984 від 11 березня 2024 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] (а.с. 30-39, 49, 50, 51). Листом від 23 квітня 2025 року № 23774997/4106 відповідачеві було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 6799984 від 11 березня 2024 року (а.с. 52) та вимогу про сплату заборгованості, яку відповідачем залишено без задоволення. Відповідач умови договору у повному обсязі не виконав, грошові кошти не повернув, відсотки за користування коштами не сплатив, тому станом на 26 червня 2024 року згідно з розрахунком, наданим позивачем, розмір заборгованості складає 10 228 грн. 50 коп. (а.с. 29). Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом (одноразовий ідентифікатор) 509677 (а.с. 23), який зазначений був відправлений на номер телефону відповідача, вказаний при реєстрації на сайті кредитодавця. Таким чином, між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] було укладено кредитний договір. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6799984 від 11 березня 2024 року у розмірі 10 228 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн., заборгованості за процентами у розмірі 6\~871 грн. 50 коп. і заборгованості за комісією у розмірі 357 грн. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», складає 12 650 грн. 90 коп. (10 228 грн. 50 коп. + 2 422 грн. 40 коп. = 12 650 грн. 90 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved