Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

22 квітня 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.2005 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі в них народилися спільна дитина [PERSON] [INFO] . За рішенням Мукачівського міськрайонного суду 23.06.2014 року шлюб розірвано, а також стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини. Розмір аліментів неодноразово в подальшому збільшувався за рішенням суду. Батько дитини не займається вихованням, навчанням та лікуванням дитини, не спілкується з дитиною, даний факт підтверджується актами Служби у справах дітей Виконавчого комітету Мукачівської міської ради. У вересні 2024 року, син [PERSON] вступив до Національного університету «Львівська політехніка» на денну форму навчання, де на час розгляду справи і навчається. Даний університет знаходиться в іншому місті, а саме місто Львів, де позивачка разом з сином з кінця серпня 2024 року винаймає квартиру неподалік від вищого навчального закладу з орендною платою в розмірі 16500,00 гривень та комунальними послугами щомісячно 3500,00 гривень Окрім того у м.Мукачево дитина та позивач зареєстровані та фактично проживають за однією адресою по [ADDRESS] . Даний факт підтверджується актами Служби у справах дітей та витягами з реєстру територіальних громад У Львові вона проживає разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , даний факт підтверджується договором оренди. [PERSON] жодної допомоги своєму синові не надає. Окрім того [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства, що підтверджується відповідним посвідченням. Дитина майже на постійній основі приймає ліки і потребує постійного оздоровлення. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надавав і не надає, окрім аліментів визначених рішенням суду. Оскільки відповідач має фінансову спроможність сплачувати і надалі аліменти в тому ж розмірі, що сплачував до повноліття дитини просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 5500,00 гривень та витрати зі сплати правової допомоги. Ухвалою судді від 30.04.2025 року постановлено позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.06.2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку на подачу такого. У відзиві представником позивача зазначається згідно посвідчення про Державну соціальну допомогу на дитину ААГ №017838, таке втратило чинність 15.03.2025 року, тому таке не може бути прийнято судом до уваги. Витрати які несе позивач у зв`язку з лікуванням не підлягають врахуванню, оскільки такі відносяться до додаткових витрат на дитину. Крім того, всі виписки із медичних карт стаціонарного хворого, а також докази оплати аналізів, придбання ноутбуку датовані періодом, коли відповідачем вчасно сплачувались аліменти. Крім того, викликає сумнів твердження позивача, що вона разом з дитиною з серпня 2024 року постійно проживають у м.Львів. На даний час позивачем не надано жодного доказу про те, що син [PERSON] проживає разом з нею, а тому позовні вимоги позивача є недоведеними. 10.06.2025 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому зазначається, що на даний момент повнолітня дитина якій виповнилось 18 років проходить відповідні медичні обстеження для підтвердження групи інвалідності. Також вказав, що відповідач не допомагає матеріально сину, а сплачуючи тільки мінімальний розмір аліментів намагається довести до суду, що дитині мати повинна купувати дешеві речі. Натомість мати вважає за необхідне забезпечувати свою дитину в межах своїх можливостей. Щодо адвокатського запиту, який поданий представником відповідача до ГУ ДПС у Львівській області, у якому було запрошено інформацію щодо декларування [PERSON] отриманого доходу за договором оренди та чи було сплачено податок на прибуток фізичних осіб від отриманого доходу, вказав, що ці правовідносини стосовно умов договору та не мають жодного відношення до матеріалів даної справи. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що позовна заява вмотивована та містить достатньо доказів на підтвердження того, що повнолітня дитина на час свого навчання потребує матеріальної допомоги з боку батька у вигляді сплати аліментів у розмірі 5500,00 грн. Крім того, сплата аліментів на період навчання буде виключно в інтересах дитини, оскільки батько з часу стягнення аліментів, жодної додаткової матеріальної допомоги сину не надавав та не купляв одяг, речі першої необхідності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також просив врахувати, що [PERSON] працює на ТОВ «Страйвер», інших доходи відсутні, є єдиним годувальником сім`ї у якого перебуває на утриманні донька [PERSON] та дружина [PERSON] , яка на даний час тимчасово безробітна. Вислухавши пояснення та доводи позивача, представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши обставини справи та матеріали справи, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 13.09.2022 року. Наведене не оспорюється та підтверджується долученими до справи свідоцтвом про народження та рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має посвідчення серії [NUMBER] дитини з інвалідністю. Відповідно до Акту обстеження умов проживання проведеного представником служби у справах дітей зазначено, що дитина проживає за адресою [ADDRESS] , разом з матір`ю у них добрі родинні стосунки є повага порозуміння. Після розлучення батьків мати створює для нього належні умови проживання та виховання, турбується про його розвиток навчання та стан здоров`я. Згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №184602 від 13.08.2024 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» денної форми навчання. Відповідно до листа №68-01-465 від 02.04.2025 року, студент [PERSON] у гуртожитку Національного університету «Львівська політехніка» не проживає. Позивачем укладено договір оренди квартири №18/08/2024 від 19.08.2024 за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено той факт, що у зв`язку з навчанням, [PERSON] , [INFO] , останній потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як позивачка, так і відповідач, оскільки син сторін не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання. Таким чином, встановивши, що син сторін навчається на першому курсі денної, бюджетної форми навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, має можливість надавати сину таку допомогу, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів. Також матеріали справи містять копії виписок із медичної картки стаціонарного хворого та квитанції оплати аналізів. Суд зазначає, що витрати на лікування [PERSON] , 15.03.2007 є витратами, пов`язаними з хворобою дитини, що є у розумінні статті 185 СК, додатковими витратами. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини від другого шлюбу. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Досліджуючи такий критерій, як матеріальне становище платника аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатний, офіційно працевлаштований. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3023 гривень. З урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь [PERSON] аліменти у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до закінчення сином навчання, оскільки, на думку суду, саме такий розмір аліментів буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення повнолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи також обов`язок і матері утримувати свого сина. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму несплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 гривень, оскільки позивач звільнялась від їх сплати при поданні позову.

Outcome: partial