Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва із вказаним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 30 795,38 грн та моральну шкоду в сумі 8000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58295, яким стягнуто з нього на користь ТОВ «СІМПЛ МАНІ» заборгованість за кредитним договором №20190724301864 від 24.07.2019 за період з 10.07.2020 по 03.06.2021 в сумі 76 473,65 грн. За вчинення цього виконавчого напису приватним нотаріусом, на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат», також стягнуто з позивача плату в сумі 1 200,00 грн. Таким чином, з позивача стягнуто грошові кошти в загальній сумі 77 673,65 грн. На виконання вказаного виконавчого напису 29.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Наказом міністра юстиції України №1637/5 від 04.05.2023 діяльність приватного виконавця Попляка В.В. зупинено та визначено, що його заміщує приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. Постановою про прийняття виконавчого провадження від 30.01.2024 приватний виконавець Пашков Ю.Д. прийняв у свої провадження ВП [NUMBER]. В межах виконавчого провадження приватним виконавцем Пашковим Ю.Д. було накладено арешт на грошові кошти боржника, а також звернуто стягнення на його заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, в результаті чого за місцем роботи позивача, Дарницьким трамвайним ремонтно-транспортним депо за період з 01.02.2024 по 31.07.2024 було здійснено відрахування із заробітної плати позивача на користь стягувача в сумі 30 795,38 грн. Оскільки рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19.04.2024 у справі №756/1892/24, яке набрало законної сили 20.05.2024, вказаний виконавчий напис нотаріуса визнаний таким, що не підлягає виконанню, позивач вважає, що зазначена сума грошових коштів стягнута з нього безпідставно, а тому, у відповідності до ст. 1212 ЦК України, він просить стягнути їх з відповідача на свою користь. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 8000,00 грн, вказуючи на те, що протиправні дії відповідача щодо безпідставно набутих грошових коштів, вирахуваних із його заробітної плати, та користування ними спричини йому стрес, негативні емоції, переживання, погіршення його самопочуття та стан здоров`я, викликали посттравматичні фактори. Ухвалою суду від 31.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. 18.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість. У відзиві представник відповідача також просить проводити розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 26.05.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. копії матеріалів виконавчого провадження [NUMBER]. У судове засідання позивач не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі. Третя особа по справі - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Ю.Д. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Документів, що витребовувалися у нього судом, не надав. На підставі викладеного суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом із матеріалів справи, 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58295, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» заборгованості за кредитним договором №20190724301864 від 24.07.2019, укладеним боржником із Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит Ту Ю», за період з 10.07.2020 по 03.06.2021, в сумі 76 473,65 грн. За вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом, на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат», стягнуто плату зі стягувача в розмірі 1 200,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Таким чином, загальна сума стягнення, що підлягала стягненню з боржника - 77 673,65 грн. З метою примусового виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Наказом міністра юстиції України №1637/5 від 04.05.2023, відповідно до п.2 ч.1, ч.3, ч.6 ст. 42 Закону України «Про органи та осіб, як здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. зупинено та на строк його тимчасової відсутності визначено приватним виконавцем, який здійснюватиме його заміщення, приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. 30.01.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження [NUMBER]. В межах вказаного виконавчого провадження 30.01.2024 приватним виконавцем Пашковим Ю.Д. винесено постанову про арешт коштів боржника, а також постанову про звернення стягнення на його заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Приватним виконавцем було встановлено, що згідно відповіді ДФСУ боржник отримує дохід у філії КП «Київпастранс» «Дарницьке трамвайне ремонтно-експлуатаційне депо», а тому постанову про звернення стягнення на доходи боржника було направлено на виконання за місцем роботи боржника. В рамках виконавчого провадження [NUMBER] за період з 01.02.2024 по 31.07.2024 роботодавцем було здійснено відрахування із заробітної плати боржника [PERSON] на користь стягувача на загальну суму 30 795,38 грн, що підтверджується звітом про здійснення відрахувань та виплат Дарницького трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо, наданим приватному виконавцю Пашкову Ю.Д. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19.04.2024, ухваленим у цивільній справі №756/1892/24 за позовом [PERSON] до ТОВ «СІМПЛ МАНІ, треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В., виконавчий напис №58295 від 11.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили 20.05.2024. 12.08.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [NUMBER]. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 19.04.2024 виконавчий напис №58295 від 11.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., визнано таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягнуті грошові кошти, між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2016 у справі №6-100цс15, від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19. Суд приймається до уваги, що правовою підставою для набуття ТОВ «СІМПЛ МАНІ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, оскільки правова підстава для отримання таких коштів відпала, грошові кошти у розмірі 30 795,38 грн підлягають поверненню позивачеві у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача, відповідачем до суду не надано. Доводи відповідача, наведені у відзиві, не спростовують наведених вище обставин справи та відхиляються судом як такі, що є безпідставними. Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «СІМПЛ МАНІ» безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 30 795,38 грн є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. При вирішенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного. Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдано моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн, яка полягає у тому, що протиправні дії відповідача щодо безпідставно набутих грошових коштів, вирахуваних із його заробітної плати, та користування ними спричини йому стрес, негативні емоції, переживання, погіршення його самопочуття та стан здоров`я, викликали посттравматичні фактори. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд зауважує, що відповідно до ч.ч 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн, оскільки заподіяння такої шкоди відповідачем не доведено належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем за вимогу про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, яка задоволена судом. На підставі викладеного,

Outcome: partial