Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-06 00:00:00

У квітні 2022 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» та [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в якій просила суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на її користь страхове відшкодування у розмірі 95 754,88 грн, стягнути з [PERSON] на її користь майнову шкоду у розмірі 91 852,00 грн, а також стягнути з обох відповідачів понесені нею судові витрати. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 07.10.2021 о 15 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Набережно-Луговій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «TOYOTA YARIS» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка порушивши правила дорожнього руху здійснила, зіткнення з транспортним засобом «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] та з транспортним засобом «Daihatsu Terios» д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачці [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AP/9140940. Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» здійснило виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 34 245,12 грн. Відповідно до Рахунків та Актів виконаних робіт (які були оплачені, що підтверджується платіжними дорученнями) вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daihatsu Terios» д.н.з. [NUMBER] становить 221 852,00 грн. Ліміт відшкодування за шкоду заподіяну майну за полісом № AP/9140940 становить 130 000,00 грн. Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь позивачки підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн - 34 245,12 грн = 95 754,88 грн. Сума відшкодування, що належить до сплати винуватицею ДТП - [PERSON] становить різницю між вартістю відновлювального ремонту та лімітом відповідальності страховика згідно полісу, що становить 91 852,00 грн (221 852,00 грн - 130 000,00 грн). З огляду на наведене позивачка, посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, просила стягнути вказану суму майнової шкоди з [PERSON] на її користь та стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору з обох відповідачів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2022 головуючим суддею по справі було визначено [PERSON]. Ухвалою суду від 04.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.11.2022 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру завданої шкоди завданої внаслідок ДТП. 01.02.2023 від ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, вказуючи на його безпідставність. Ухвалою суду від 07.02.2023 задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Ухвалою суду від 07.07.2023 провадження у справі поновлено. 06.10.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про призначення у справі незалежної судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 12.10.2023 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2024 справу передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., оскільки згідно з наказом № 4/02-02 від 11.01.2024 суддю Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області [PERSON] відраховано зі штату Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою суду від 30.01.2024 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 04.06.2024 у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та на час проведення такої експертизи провадження у справі було зупинене. Ухвалою суду від 20.03.2025 провадження у справі поновлено. 22.04.2025 від ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» надійшов додатковий відзив на позовну заяву, відповідно до якого ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» визнало позовні вимоги частково, у розмірі 20 415,66 грн. 14.05.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» страхове відшкодування у розмірі 20 415,66 грн та з [PERSON] - майнову шкоду у розмірі 167 019,13 грн, а також стягнути з відповідачів на її користь судовий збір у розмірі 1 876,07 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 11 359,20 грн. Ухвалою суду від 20.05.2025 заяву (клопотання) про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду, встановлено відповідачам строк для подання відзиву та доказів, що підтверджують заперечення проти позовних вимог. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом із цим, клопотанні від 07.07.2025 представник позивача просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Представник ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи заяви сторін по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними в справі доказами. Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником транспортного засобу «Daihatsu Terios» державний номерний знак [NUMBER] . 07.10.2021 о 15 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Набережно-Лугова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «TOYOTA YARIS» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка порушивши правила дорожнього руху здійснила зіткнення з транспортним засобом «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] та з транспортним засобом «Daihatsu Terios» д.н.з. [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] порушила п. 11.4, п. 2.3 б Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124, КУпАП. Обставини вчинення ДТП та вина відповідачки [PERSON] у її вчиненні підтверджуються постановою Подільського районного суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №758/15180/21, згідно з якою [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, оскільки вина відповідачки [PERSON] у скоєнні ДТП є підтвердженою, вказані обставини не підлягають доказуванню. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність власника автомобіля «TOYOTA YARIS» д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ». Відповідно до Звіту про визначення вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу №009.23Е SOS_-230113-254494 від 08.11.2021, складеного ТОВ «СОС Сервіс Україна», встановлено, що вартість (розмір) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «Daihatsu Terios» д.н.з. [NUMBER] становить 38 404,65 грн. Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 34 417,21 грн. Встановлено також, що після ДТП позивачкою було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля «Daihatsu Terios» д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається із Рахунку №00000000459 вiд 27.12.2021 та Рахунку №00000000014 від 29.01.2022, Акту виконаних робіт №ФОБ-К-00024 вiд 31.01.2022 та Акту виконаних робіт №ФОБ-К-00031 від 31.02.2022, квитанції про оплату від 09.11.2021 на суму 60 000,00 грн, та квитанції про оплату від 29.01.2022 на суму 64 152,00 грн та квитанції про оплату від 29.01.2022 на суму 97 700,00 грн, вартість ремонту автомобіля позивачки склала 221 852,00 грн. В обґрунтування позову позивачка стверджує про наявність підстав для стягнення на її користь з ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 95 754,88 грн (130 000,00 грн - 34 245,12 грн), а з [PERSON] - різниці між вартістю відновлювального ремонту та лімітом відповідальності страховика згідно полісу 91 852,00 грн (221 852,00 грн -130 000,00 грн). Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивачки та наявність підстав для їх задоволення, суд керується наступним. Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено судом із досліджених фактичних обставин справи, спір між сторонами виник з приводу завдання [PERSON] шкоди майну позивачки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №461/8496/15. При вирішенні даного спору суд також враховує наступну правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.10.2020 у справі №755/7666/19 (провадження № 61-10010св20). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV чинний на момент ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц (провадження №61-1156св 18), від 13.06.2019 у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17.10.2019 у справі №370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21.02.2020 у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22.04.2020 у справі №756/2632/17(провадження №61-12032св19). В ході судового розгляду позивачка надала до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідачка [PERSON] своїми протиправними діями спричинила їй матеріальну шкоду. Розмір завданої шкоди підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а самеа: -висновком експерта за результатом проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 8276/24-54 від 14.01.2025, згідно з яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «Daihatsu Terios» д.н.з. [NUMBER] станом на дату ДТП 07.10.2021 року становить 59 311,98 грн; -рахунком №00000000459 вiд 27.12.2021 та рахунком №00000000014 від 29.01.2022 року на загальну суму 221 852,00 грн; -актом виконаних робіт № ФОБ-К-00024 вiд 31.01.2022 та актом виконаних робіт №ФОБ-К-00031 від 31.02.2022 на загальну суму 221 852,00 грн; -банківськими квитанціями, якими підтверджуються факти перерахування коштів за ремонт автомобіля на загальну суму 221 852,00 грн. Визначаючи розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню із ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь позивачки, судом приймається до уваги висновок експерта за результатом проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №8276/24-54 від 14.01.2025, згідно з яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «Daihatsu Terios» д.н.з. [NUMBER] станом на дату ДТП 07.10.2021 становить 59 311,98 грн, а також враховується, що страховиком виплачено позивачці 34 417,21 грн страхового відшкодування. Таким чином, різниця недоплаченого страхового відшкодування, яке підлягає стягненню зі страхової компанії на користь позивачки, становить 20 415,66 грн (59 311,98 грн. - 34 417,21 грн (сума сплаченого відшкодування) - 4 479,11 грн (сума ПДВ). Визначаючи розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивачки, судом приймається до уваги рахунок №00000000459 вiд 27.12.2021 та рахунок №00000000014 від 29.01.2022 на загальну суму 221 852,00 грн, Акт виконаних робіт № ФОБ-К-00024 вiд 31.01.2022 та Акт виконаних робіт №ФОБ-К-00031 від 31.02.2022 року на загальну суму 221 852,00 грн, банківські квитанції, якими підтверджуються факти перерахування платежів за ремонт транспортного засобу на загальну суму 221 852,00 грн, а також враховується, що сума страхового відшкодування, яка має бути сплачена страховиком, становить 54 832,87 грн (34 417,21 грн + 20 415,66 грн). Таким чином, для повного відшкодування завданої позивачці шкоди залишилася різниця між страховим відшкодуванням та витраченими на ремонт автомобіля коштами у розмірі 167 019,13 грн (221 852,00 грн - 54 832,87 грн). Відповідач ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» визнав позовні вимоги у розмірі 20 415,66 грн, які є розміром недоплаченого страхового відшкодування. Відповідачка [PERSON] не надала до суду жодних доказів того, що шкода позивачці могла бути завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. На підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 20 415,66 грн, а з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] майнової шкоди у розмірі 167 019,13 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується заявленої позивачкою вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи у розмірі 11 359,20 грн, то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам. З урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на проведення експертизи у розмірі 11 359,20 грн, підлягають наступному розподілу: 187 434,79 грн - ціна позову (100%); 20 415,66 грн - підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (10,89 %); 167 019,13 грн - підлягають стягненню з відповідача [PERSON] (89,11%). Отже, з ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» підлягає стягненню 1 237,02 грн (11 359,20 грн х 10,89 %), а з [PERSON] - 10 122,18 грн (11 359,20 грн х 89,11%). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, пропорційно між відповідачами. Оскільки позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1 876,07 грн за подання позовної заяви до суду, то з ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 204,30 грн (1 876,07 грн х 10,89 %), а з [PERSON] - судовий збір у розмірі 1 671,77 грн (1 876,07 грн х 89,11%). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved