Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява Адвокатського бюро «Юрченко - Консалт» до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за невиконаним грошовим зобов`язанням згідно якої представник позивача просить суд: стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Адвокатського бюро «Юрченко - Консалт», код ЄДРПОУ -41923240, за прострочення боргових зобов`язань: - за Договором №23/18ц від 04.09.2018 р. інфляційні втрати за період з 01.07.2021 року по 31.07.2024 р. в сумі 10 870,11 грн., 3% річних пені за період з 01.08.2021 р. по 31.07.2024 р. в сумі - 2 250 грн.; - за Договором №10/19ц від 26.02.2019 р. інфляційні втрати за період з 01.07.2021 р. по 31.07.2024 р. в сумі 50 002,52 грн., 3% річних пені за період з 01.08.2021 р. по 31.07.2024 р. в сумі - 10 350 грн.; - за Договором №32/19ц від 12.11.2019 р. інфляційні втрати за період з 01.07.2021 р. по 31.07.2024 р. в сумі 39132,41 грн., 3% річних пені за період з 01.08.2021 р. по 31.07.2024 р. в сумі 8 100 грн. - стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.06.2024 р. Київським апеляційним судом було прийнято постанову у справі № 761/29772/21, якою суд повністю задовольнив позовні вимоги АБ «Юрченко-Консалт» та вирішив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором № 23/18ц від 04.09.2018 року - 25 000,00 гривень, 672 гривень 3% річних, 2 585,86 гривень інфляційні втрати, а всього 28 257,86 грн; за Договором № 10/19ц від 26.02.2019 року - 115 000,00 гривень, 2 243,00 гривень 3% річних, 8 582,62 гривень інфляційні втрати, а всього 125 828,62 гривень; за Договором № 32/19ц від 12.11.2019 року - 90 000,00 гривень, 2 320,00 3% річних, 9 177,29 гривень інфляційні втрати, а всього 101 497,23 гривень. Рішення суду набрало законної сили 13.06.2024 р. Ухвалою Верховного Суду від 07.08.2024 р. було ухвалено відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на постанову Київського апеляційного суду від 13.06.2024 року у справі № 761/29772/21. Таким чином, обставини щодо факту виникнення у відповідача боргу, його розміру та підстав були встановлені постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2024 р. у справі № 761/29772/21 між тими самими сторонами і повторному доведенню не підлягають. З резолютивної частини зазначеного рішення щодо розміру заборгованості [PERSON] перед АБ «Юрченко-Консалт» вбачається, що судом станом на час розгляду справи та ухвалення судового рішення було встановлено заборгованість за Договором № 23/18ц від - 04.09.2018 р. в сумі - 25 000 грн.. за Договором № 10/19ц від 26.02.2019 р. в сумі - 115 000 грн., за Договором № 32/19ц від 12.11.2019 р. в сумі - 90 000 грн. (разом: 25 000 +115 000 + 90 000 = 230 000 грн.). Також суд стягнув з відповідачки інфляційні втрати та 3% річних, відповідно до приписів ст. 625 ЦК України, що були нараховані на зазначені суми заборгованості по кожному з наведених вище Однак, станом на теперішній час боргові зобов`зання відповідачки [PERSON] за Договорами № 23/18ц від 04.09.2018 р., № 10/19ц від 26.02.2019 р., № 32/19ц від 12.11.2019 р. у загальній сумі 230 000 грн. лишаються невиконаними. Отже, оскільки грошові зобов`зання боржника за ст. 625 ЦК України є похідними від основного простроченого зобов`зання, то негативні наслідки для боржника тривають за весь період невиконання основного грошового зобов`зання, а тому позовні вимоги на підставі 625 ЦК України щодо заборгованості позивачки за Договорами № 23/18ц від 04.09.2018 р., № 10/19ц від 26.02.2019 р., № 32/19ц від 12.11.2019 р. на суми 25 000 грн., 115 000грн., 90 000 грн., відповідно розраховуються, виходячи з тривалої безпереривності невиконання кожної складової основного грошового зобов`язання, за період з: 01.08.2021 р. - 31.07.2024 р. (пеня 3% річних), 01.07.2021 р. - 31.07.2024 р. (інфляційні втрати). У зв`язку з вище викладеним представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 17.10.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами позовного провадження в загальному порядку. 13.01.2025 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 21.04.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву із викладеним запереченням проти неї. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 02.07.2025 року суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про дату місце та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект). Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі №910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, загальний розмір збитків від інфляції за період з 01.07.2021 р. - 31.07.2024 р. за Договором №23/18ц від 04.09.2018 р. у розмірі 10 870,11 грн., за Договором №10/19ц від 26.02.2019 р. у розмірі 50 002,52 грн., за Договором №32/19ц від 12.11.2019 р. у розмірі 39132,41 грн., три проценти річних з 01.08.2021 р. по 31.07.2024 р. за Договором №23/18ц від 04.09.2018 р. у розмірі 2 250,00 грн., за Договором №10/19ц від 26.02.2019 р. у розмірі 10 350,00 грн., за Договором №32/19ц від 12.11.2019 р. у розмірі 8 100,00 грн., а всього разом 120 705,04 грн. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved