Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі-позивач) звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі-відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 24.05.2024 року, яка станом на 25.05.2025 року становить 17\~285, 02 грн. В обґрунтування позову вказано, що відповідач звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», і 24.05.2024 , будучи клієнтом банку, позичальник уклав з банком кредитний договір №ABH0CT155101716549598269 щодо надання йому кредиту в розмірі 10 000.00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. (кредитний договір складається із заяви клієнта та Графіку погашення кредиту). Позивач стверджує, що банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно з умовами кредитного договору. Вказує, що у відповідності до п. 3-5 кредитного договору (заяви клієнта) ліміт цього договору: 10 000,00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 23.05.2027, терміном на 36 місяців. Кредитний договір підписано боржником за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (заяві на погодження використання електронного підпису). Вказує, що відповідно до п. 11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Також варто зазначити, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто\~Закону України «Про споживче кредитування». Посилаючись на п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, зауважує, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~(набирав чинності 24.12.2023+30 днів = 23.01.2024), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою\~статті 3 цього Закону. Зазначає, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом №3498- IX\~(набрав чинності 24.12.2023+30 днів = 23.01.2024) вимога пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється. З огляду на те, що заборгованість не було погашено, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь банку вказану заборгованість та судові витрати. Представник в судове засідання не прибув, мається клопотання про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачем подано заяву про визнання позову та розгляд справи без участі. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає насутпне. Частинами першою і другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 638 та частиною першою статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статі 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно зі статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено,\~що між\~АТ "Акцент-банк"\~та [PERSON] ,\~як клієнтом\~банку \~24.05.2024\~року\~укладено кредитний\~договір №ABH0CT155101716549598269 щодо надання відповідачу кредиту в розмірі 10 000.00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. (кредитний договір складається із заяви клієнта та Графіку погашення кредиту). До кредитного договору позивач надав заяву про надання послуги "Швидка готівка", паспорт споживчого кредиту "Швидка готівка", анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості за договором. Суд зазначає, що відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку погодився на отримання кредитних коштів. Згідно з розрахунком заборгованості встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед АТ "Акцент-банк" станом становить 17285,02 грн. Доказів спростування суми нарахованого боргу, належного виконання кредитних зобов`язань відповідач на час розгляду справи суду не надав. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушив взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані. Частинами 1, 3 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved