Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

У березні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Пінг-Понг» (далі по тексту ТОВ Пінг-Понг) звернулося до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом, у якому зазначало, що 11.02.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту ТОВ Мілоан) та [PERSON] укладено кредитний договір №1898630, відповідно до умов якого він отримав безготівково на свою картку грошові кошти в сумі 8000 грн, які зобов`язався повернути разом із відсотками та комісією у розмірі та на умовах, встановлених договором, однак своїх зобов`язань не виконав. На підставі договорів факторингу позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ Мілоан, включно і до відповідача. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 08.04.2025 дана справа направлена за підсудністю до Новоград-Волинського (теперішня назва Звягельського) міськрайонного суду Житомирської області /а.с.60/, куди вона надійшла 05.05.2025 /а.с.65/. Ухвалою суду від 06.05.2025 /а.с.66/ відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористався. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. У справі встановлено, що 11.02.2020 між ТОВ Мілоан та [PERSON] укладено кредитний договір №1898630 (індивідуальна частина) (далі по тексту Договір, кредитний договір) в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua (п.6.1), який підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, склад та порядок розміщення яких визначається законодавством. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Електронний цифровий\~підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача (ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За правовим статусом він прирівнюється до власноручного підпису (печатки) та використовується фізичними та юридичними особами, суб`єктами електронного документообігу, для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Він укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому Законом; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому Законом; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Нормою ст.639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно умов договору позикодавець зобов`язався на умовах визначених Договором на строк, визначений п.1.3, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 8000 грн (п.1.2). Кредит надається строком на 30 днів з 11.02.2020 (п.1.3). Термін повернення кредиту і сплати комісії та процентів: 12.03.2020 (п.1.4). Комісія за надання кредиту: 800 грн (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом: 2400 грн, які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.6). Особливості нарахування процентів за Договором визначені п.п.2.2.3. Пролонгація кредиту передбачена п.2.3. Так, на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Для продовження строку кредитування позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан» (далі за текстом Правила), що розміщені на веб-сайті останнього tengo.com.ua https://tengo.com.Ua/s/documents і є невід`ємною частиною Договору. Анкета-заява на кредит містить особисті відомості відповідача, зокрема його ідентифікаційний номер, мобільний телефон та адресу реєстрації і проживання, електронну адресу, місце роботи, що свідчить про безумовну участь відповідача в укладанні електронного договору з ТОВ Мілоан. Також відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором графік розрахунків, згідно якого сума кредиту складає 8000 грн, комісія 800 грн та 2400 грн процентів. Перед укладенням Договору [PERSON] був вільним в погодженні всіх умов кредиту, з правилами, порядком погашення по кредиту ознайомлений. Кредитні кошти надаються шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника (п.2.1). Приймаючи пропозицію Мілоану про укладення Договору, відповідач підтвердив, що погодився з невід`ємними його частинами: Правилами та Графіком розрахунків, ознайомився із ними, повністю розуміє їх зміст і зобов`язався неухильно дотримуватись усіх умов (п.6.3). Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Порядок надання ТОВ Мілоан фінансових кредитів встановлюються Правилами, які перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, між відповідачем та ТОВ Мілоан правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами позичальник ознайомився, погодився та не сприймав їх, як невигідні для себе. Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між ТОВ Мілоан та відповідачем не був би укладений. Відповідач, підписавши договір, не лише погодив його умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, відсотки, строк та умови, але й скористався грошовими коштами. На підставі Договору 11.02.2020 на рахунок платіжної картки відповідача шляхом безготівкового переказу було перераховано 8000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №15098271. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. 09.10.2020 між ТОВ Мілоан та товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» було укладено договір факторингу №03/10, а затим 24.01.2022 між останнім та позивачем було укладено договір факторингу №1/15, за умовами яких ТОВ Пінг Понг набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором №1898630. Відповідно до витягів з реєстру боржників за договорами факторингу та відомості про нарахування, позивач набув право вимоги до відповідача у загальному розмірі 17604,8 грн, з якої: 6480 грн сума заборгованості за тілом, 10324,8 грн сума заборгованості за відсотками та 800 грн комісії. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Оскільки позикодавець (ТОВ Мілоан) та позичальник ( [PERSON] ) досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання Договору ЦК України та уклали його, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Відтак, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та комісії є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23.01.2018), суд здійснює перевірку нарахованої до стягнення заборгованості. Так, в позові позивач просив стягнути заборгованість по відсотках в сумі 10324,8 грн, проте суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові №444/9519/12 від 28.03.2018 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідно до ст.1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо зрозуміти, яким саме чином відповідачу нараховувались відсотки і за який період, разом з тим розділом 1 Договору передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 2400 грн (п.1.5.2), а тому саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. З врахуванням наведеного, суд приходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та вважає доведеною суму заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 9680 грн, яка складається з: 6480 грн суми заборгованості за тілом, 2400 грн заборгованості за відсотками та 800 грн комісії. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити з наведених вище мотивів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ЦПК України). До останніх належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн, на підтвердження чого надано договір про надання правової допомоги №43657029 від 01.11.2024, укладений між ТОВ [PERSON] та адвокатом Білецьким Б. М., додаткову угоду до договору, акт та детальний опис виконаних робіт від 03.03.2025. Як передбачено ч.ч.4,5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Розподіляючи витрати, понесені заявником на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для частково відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір не є доведений, необхідним та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відтак, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн, що буде відповідати принципу співмірності, виваженості та розумності.

Outcome: partial