Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-13 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр»» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути на свою користь з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3152584 від 16.07.2021 в розмірі 24103,20 грн., та судові витрати. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 16 липня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір № 3150584, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 4000,00 грн., зі сплатою відсотків за ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. У визначений строк, відповідачка кредит не сплатила, внаслідок чого сформувалася заборгованість. 26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Міолан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 3150584. 10 січня 2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі за договором № 3150584. Заборгованість відповідачки за користування кредитом становить 24103,20 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3880,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 19063,20 грн., заборгованість за комісіями 1160,00 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07\~березня 2025\~рокупо справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 26 березня 2025 року на адресу суду від представника відповідачки [PERSON] адвоката Дончак Д.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає, зазначивши, що вимоги позивача щодо нарахування відсотків є незаконним, оскільки нараховані за межами строку кредитування. Вважає, що відповідачці встановлено плату за послуги (комісію), які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості за вказану плату умовами договору не передбачено, тому положення пунктів кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, щодо обов`язку позичальника оплатити комісію за надання кредиту, є нікчемним. Також зазначив, що судові витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому вважає, що у стягненні судових витрат на правову допомогу слід відмовити. Окрім того, просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу. 01 квітня 2025 року від представником позивача Ткаченко М.М. надійшла відповідь на відзив де зазначено, що відповідач не заперечує факт укладання договору, отримання грошових коштів та виникнення зобов`язань між сторонами. Вважає, що кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору, а відсотки нараховано в межах дії даного договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та строку нарахування процентів. Також, вважає, що відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивача. Таким чином, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 04 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідачки [PERSON] адвоката Дончак Д.М. надійшло заперечення, де останній підтримав свою позицію викладену у відзиві. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~\~Кодексу\~\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16 липня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 3150584, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 4000,00 грн., строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування в розмірі 3,0 % на день. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідачки, який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачкою умов кредитування. 26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Міолан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 3150584. 10 січня 2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі за договором № 3150584. З розрахунку\~заборгованості за\~договором слідує,\~що заборгованість\~ [PERSON] перед товариством становить 24103,20 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3880,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 19063,20 грн., заборгованість за комісіями 1160,00 грн. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 15 днів, а також відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії договору кредитної лінії, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору. З огляду на викладене з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 1800,00 грн. Щодо доводів відповідача про неправомірне нарахування комісії суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422,40 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу. При цьому, суд врахував складність справи, а саме те, що вона є типовою, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви, а тому визначає вартість наданих юридичних послуг в розмірі 2000,00 гривень, що відповідає критеріям розумності та співмірності. Разом із тим, відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. В силу статті 141 ЦПК України,\~\~із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати,\~що складаються\~із сплаченого\~судового збору,\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~в сумі 687,43 гривень (6840,00 х 2422,40 грн. / 24103,20 грн.).

Outcome: partial