Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

09.05.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4787-2975-1 від 07.01.2024 у розмірі 47875 грн станом на 30.04.2025, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованості за нарахованими процентами у сумі 42875 грн, а також понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору № 4787-2975-1 від 07.01.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів (до 06.01.2025 року) шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «ПУМБ», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Представник позивача вказує у позовній заяві, що Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 815593 направлявся відповідачу 07.01.2024 року о 15:27:52 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначений у кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір був підписаний відповідачем 07.01.2024 року о 15:28:04 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 815593 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 07.01.2024 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПУМБ», що підтверджується довідкою про успішний переказ. Відповідач в порушення умов кредитного договору не повернув суму кредиту, не сплатив нараховані відсотки за користування кредитом, у зв`язку із чим станом на 30.04.2025 [PERSON] має заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 47875 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованості за нарахованими процентами у сумі 42875 грн. Окрім того представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Разом із позовною заявою представником позивача було подане клопотання про витребування доказів, в якому останній просив суд витребувати у АТ «ПУМБ» письмові докази, що містять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо належності [PERSON] платіжної карти № [NUMBER] , виписку про рух грошових коштів, відкритого до вказаної платіжної карти за період з 07.01.2024 по 12.01.2024, а також інформацію щодо номерів телефону, що знаходяться в анкетних даних відповідача. Ухвалою суду від 14.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов, задоволено клопотання представника позивача: витребувано у АТ «ПУМБ» письмові докази, що містять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо належності [PERSON] платіжної карти № [NUMBER] , виписку про рух грошових коштів, відкритого до вказаної платіжної карти за період з 07.01.2024 по 12.01.2024, а також інформацію щодо номерів телефону, що знаходяться в анкетних даних відповідача. 23.05.2025 до суду від АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду від 14.05.2025 надійшли витребувані судом докази. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся щодо розгляду справи належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, судові повістки направлялися відповідачу за останнім відомим місцем його реєстрації. Відповідач відзиву не подав. Окрім того, відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК виклик відповідача у судове засідання здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Оскільки відповідачем у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин відповідно до ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору, відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином, відзиву не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 07.01.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4787-2975-1 (далі договір), відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені договором (п. 1.1. договору). Згідно з п. п. 1.2., 1.3. договору процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,5 %) користування кредитом. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування, згідно з додатком № 1 до цього договору. Відповідно до п. 1.5. договору невід`ємною частиною цього договору є правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Процент», розміщені на сайті https://procent.com.ua. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальнику. Переказ суми кредиту здійснюється товариство через платіжний сервіс FONDY (п. 1.7. договору). Відповідно до п. п. 1.8., 1.9. договору розмір та строки сплати позичальником платежів за цим договором погоджений сторонами в додатку № 1 до цього договору. Продовження строку надання кредиту, вказаного в п. 1.3. договору не передбачено. Пунктом 4.1. договору передбачено, що сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку № 1. Згідно з п. 6.1. договору цей договір укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті https://procent.com.ua (далі ІКС), відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Пунктом 6.3 договору встановлено, що після проходження реєстрації та ідентифікації в ІКС товариства, позичальник в особистому кабінеті в ІКС, реєструє електронний платіжний засіб на який буде перераховано суму кредиту. Цей договір складено в електронному вигляді українською мовою, підписано позичальником з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та електронним підписом з електронною позначкою часу та/або електронної печатки з електронною позначкою часу уповноваженою особою товариства. Договір створений та збережений в ІКС товариства, перетворений електронними засобами у візуальну форму (п. 8.1. договору). Додаток №1 до кредитного договору № 4787-2975-1 від 07.01.2024 містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графік платежів та реальну річну процентну ставку, в якій відображено дату видачі кредиту/дату платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, що становить 20 днів, чисту суму кредиту/сума платежу за розрахунковий період, суму кредиту за договором/погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом, загальну вартість кредиту , яка становить 50625 грн. Також представником позивача надано суду правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ "ФК "Процент", в якому передбачені умови надання кредитів, обслуговування та погашення заборгованості за кредитами. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 815593, який відповідач використав для підписання кредитного договору та додатків до нього, що також підтверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи, хронологією дій щодо укладення кредитного договору № 4787-2975-1 від 07.01.2024, наданого представником позивача. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до копії довідки, виданої ТОВ «ФК «Елаєнс» 29.04.2025, на підставі договору № 41466388-1_06/09/23 про надання послуг з переказу грошових коштів, укладеного між ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «ФК «Процент», 07.01.2024 на платіжну картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти у розмірі 5000 грн, призначення платежу: перерахування коштів за договором 4787-2975-1 від 07.01.2024 на умовах фінансового кредиту. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частинами 3 та 6\~статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~встановлено, що: відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку. Враховуючи п.2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого\~Постановою Національного банку 30 грудня 1998 року №566, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; суму операції (цифрами та прописом). Сума операції може бути відображена цифрами за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України; номери рахунків; назву банку (отримувача та платника коштів); посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису). Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, касаційний суд зазначив, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Як вбачається з листа начальника відділу обробки запитів контролюючих органів Управління супроводження контрольно-операційної діяльності Мережі Центру операційної підтримки АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/6445БТ від 19.05.2025 в банку на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. За [PERSON] закріплено фінансовий номер [NUMBER] . Відповідно до виписки про рух коштів за особовим рахунком [NUMBER] за період з 07.01.2024 по 12.01.2024, 07.01.2024 о 20:48 год. на вказаний рахунок перераховано грошові кошти у розмірі 5000 грн, призначення: зарахування коштів МПС Master Card Money Send FONDY A2C Kyiv UA. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку суми заборгованості [PERSON] станом на 30.04.2025 має заборгованість за договором № 4787-2975-1 від 07.01.2024 у загальному розмірі 47875 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованості за нарахованими процентами у сумі 42875 грн. Відомостей щодо належного виконання відповідачем взятих на себе обов`язків за вказаним кредитним договором матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи той факт, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 4787-2975-1 від 07.01.2024 належним чином не виконала, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент» до [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 4787-2975-1 від 07.01.2024 у загальному розмірі 47875 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованості за нарахованими процентами у сумі 42875 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 3\~ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи суд також враховує практику Верховного Суду, а саме те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Процент» в особі директора Чужової Т.Є. та фізичною-особою підприємцем [PERSON] укладено договір № 03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано суду копію акту приймання-передачі наданих послуг № 18 від 28.02.2025 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, копію витягу з реєстру № 1 від 28.02.2025 до акту приймання-передачі наданих послуг № 18 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, відповідно до яких ФОП [PERSON] надано ТОВ «ФК «Процент» правничу допомогу загальною вартістю 10000 грн, яка складається з: підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості зі [PERSON] за кредитним договором № 4787-2975-1 від 07.01.2024 та клопотання про витребування доказів (вартість послуги 9000 грн), а також складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за кредитним договором № 4787-2975-1 від 07.01.2024 (вартість послуги 1000 грн). Відповідно до копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1937 від 28.02.2025 ТОВ «ФК «Процент» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 100000 грн, призначення платежу: оплата за надання юридичних послуг по договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 згідно з актом № 18 від 28.02.2025 без ПДВ. Беручи до уваги складність справи, виконану адвокатом роботу, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд доходить висновку, що вказані витрати відповідно до вимог ч. 3 ст. 133 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved