Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-03 00:00:00

Зміст вимог заяви У березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , разом із спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] з 1984 року до часу відкриття спадщини [INFO] . Вимоги заяви мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] з 1984 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . 27 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] [PERSON] помер. Заявниця стверджує, що до дня смерті чоловіка вони постійно проживали разом за адресою: [ADDRESS] , мали єдиний сімейний бюджет, вели спільне господарство; вона доглядала чоловіка та після його смерті здійснила поховання. 21.02.2025 заявниця звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буглак-Куцевол О.Г. з метою оформлення спадкових прав. Однак нотаріус листом відмовив в оформленні спадкових прав, оскільки заявниця пропустила передбачені законодавством строки для прийняття спадщини, а в розумінні ст. 1268 ЦК України, вона не є такою, що прийняла спадщину, оскільки реєстрація її місця проживання ( [ADDRESS] ) на момент смерті чоловіка є відмінною від реєстрації його місця проживання. Метою встановлення є оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Пояснення Київської міської ради Представник заінтересованої особи, зважаючи на докази в матеріалах справи, просить суд ухвалити рішення, згідно з нормами чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Повідомлення учасників справи Всі учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. У судовому засіданні представниця заявниці підтримала вимоги заяви та просила її задовольнити. Заінтересовані особи повідомлялись про розгляд справи належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, а саме Київська міська рада шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, заяви з додатками та судової повістки до її електронного кабінету, що підтверджується відповідними довідками, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак-Куцевол Олеся Гурамівна шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, заяви з додатками та судової повістки на адресу місця знаходження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Фактичні обставини справи, встановлені судом 27 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.09.2006. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.08.2024. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя, 31.05.2000 [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Десятої київської нотаріальної контори Домашенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1н-1547, на користь [PERSON] . У заповіті зазначено місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У виписці із медичної карти амбулаторного хворого від 31.12.2003, архівних довідках № 2/15103 від 29.04.2004, № 2/15103 від 26.04.2004, № 2/1175691 від 25.01.2006, поштовому конверті за 30.09.2005, заявах № 512837 від 09.01.2023 та № 512838 від 09.01.2023, екзаменаційній картці водія за 1988 рік зазначається місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що похованням [PERSON] займалась [PERSON] . 21.02.2025 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буглак-Куцевол Олесі Гурамівни із заявою про прийняття спадщини. На підставі вказаної заяви заведено спадкову справу № 01/2025. У листі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак-Куцевол Олеся Гурамівна від 26.02.2025 вказує, що [PERSON] помер [INFO] , який на момент відкриття спадщини (смерті) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті спадкодавця, за повідомленням [PERSON] , місце проживання [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] , а місце реєстрації померлого [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, [PERSON] повідомила нотаріусу, що заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини нотаріусу не подавала, оскільки вважала, що вона, як дружина (спадкоємець першої черги), вважається такою, що її прийняла, оскільки постійно проживала разом з чоловіком (спадкодавцем) на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Нотаріус вищевказаним листом повідомила, що [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки у спадкодавця та спадкоємця місце реєстрації різне. На підтвердження факту проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 1984 року по день смерті [INFO] , заявницею подано акт від 04.03.2025. На підставі вказаного акту складено довідку, підписану начальником ЖЕД-305. Однак акт від 04.03.2025, як особами, які підверджують факт проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 1984 року, підписано самою заявницею [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (1995 року народження). Свідок [PERSON] є сусідкою заявниці, стверджує, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з 1984 року, чи виїжджав [PERSON] свідку не відомо. Свідок бачила, як заявниця та [PERSON] разом ходили в магазин, в квартирі свідок не була, бачила їх на вулиці. Свідок [PERSON] , [INFO] , вказує, що пам`ятає з дитинства, що заявниця та [PERSON] проживали в будинку. Акт свідок підписала, опираючись на слова батьків та спогади з дитинства. Свідок [PERSON] , [INFO] , є сусідкою заявниц, сім`ю заявниці знає з дитинаства. Свідок стверджує, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з 1984 року постійно до дня смерті. Норми права та мотиви суду Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У пункті 21 вищевказаної постанови вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 зазначив, що «до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках». У постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц зазначається, що «обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини». Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Акт та довідка від 04.03.2025 не є достовірними доказами на підтвердження факту проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] саме з 1984 року, оскільки вказаний акт підписано самою заявницею, яка є зацікавленою особою у розгляді справи, а також [PERSON] ( [INFO] ), яка не може бути свідком подій з 1984 року і щонайменше до 1995 року, тобто до моменту її народження. Проаналізувавши надані заявницею докази у їх сукупності, заслухавши показання свідків, суд встановив, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є дружиною померлого [PERSON] з 2006 року та проживала з померлим за вищевказаною адресою з 27 вересня 2006 року до часу відкриття спадщини [INFO] . Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що встановлення факту спільного проживання має для заявниці юридичне значення, суд доходить висновку, що вимога [PERSON] про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем - [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial