Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-14 00:00:00

представник позивача Савченко Т. І., діючи в інтересах свого довірителя, звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку (сіножаті) в порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування позову зазначила, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна покійної [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті останньої відкрилася спадщина на все її спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку площею 2,1823 га, кадастровий номер 5324886200:00:006:0031, що розташована на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (колишньої Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області), що належали останній на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 156153. Оскільки у позивача немає оригіналу правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку (сіножаті), нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на це спадкове майно. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом та прохав визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку (пай) сіножаті в порядку спадкування за заповітом померлої [PERSON] . Ухвалою судді від 13.03.2025 у справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 11 червня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Савченко Т. І. у судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Представник відповідача Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про час та місце його проведення, у встановлений строк надіслав до суду відзив на позов, у якому не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З наданих суду доказів встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом покійної [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 04.02.2019, посвідченого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори Рештою С. М., зареєстрованого в реєстрі № 121 (а. с. 11). Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 19.07.2018 [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 133 (а. с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина все її спадкове майно. Згідно з повідомлення відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 296/15-25 від 13.02.2025 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , серії ПЛ № 156153, загальною площею 2.18 га(ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324886200:00:006:0031, що розташована на території Трубайцівської сільської ради колишнього Хорольського району Полтавської області, виготовлений взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0038789 (а. с.14). По КВП ім. Калініна на території колишньої Трубайцівської сільської ради уточнений розмір земельної частки (паю) сіножатей затверджений розпорядженням Хорольської РДА № 55 від 20.05.2017 становить - 0,35 га. Позивач звернувся до Хорольської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку сіножаті. З листа Хорольської державної нотаріальної контори № 517/02- 14 від 12.11.2024 року слідує, що єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після померлої [PERSON] є [PERSON] , тобто позивач. У державні нотаріальній конторі відкрита спадкова справа № 240/2018 на підставі заяви [PERSON] . Однак, оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку сіножаті, нотаріус немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину, а саме на земельну ділянку сіножаті, площею 0,35 га, яка розташована на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (колишньої Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Позивачеві рекомендовано звернутися до суду (а. с.13). Отже, неуспадкованою позивачем залишилась земельна частка (пай) у розмірі 0, 35 в умовних кадастрових гектарах (сіножаті), що розташована на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (колишньої Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області). Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Статтями 1268, 1269 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. З листа Міністерства юстиції від 21.02.2005 за № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України ''Про судову практику у справах про спадкування'' від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено судом, згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем за заповітом померлої [INFO] [PERSON] , тому має право на її спадкове майно. Незважаючи на те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на земельну ділянку (сіножаті) площею 0,35 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (колишньої Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області), яка належала останній на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0038789, за позивачем, як спадкоємцем останньої, має бути визнано право на земельну частку (пай) сіножаті в порядку спадкування за заповітом. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у позасудовому порядку, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про стягнення судових витрат судом не вирішувалось, оскільки така вимога не ставилась позивачем.

Outcome: approved