Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~АТ «ОТП\~Банк»заборгованість за кредитним договором №3000008016 від 04.04.2023 станом на 16.01.2025 у розмірі 45034,94 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 40260,22 грн, заборгованості за відсотками - 4774,72 грн. В обґрунтування\~позову вказано,\~що 04.04.2023\~АТ «ОТП\~Банк» та\~ [PERSON] \~було укладено\~у електронній\~формі кредитний\~договір №3000008016\~шляхом підписання\~удосконаленим електронним\~підписом клієнта,\~на підставі\~якого банк\~надав позичальнику\~кредит,\~а позичальник\~приймає кредит,\~зобов`язується належним\~чином використати\~та повернути\~банку суму\~отриманого кредиту,\~а також\~сплатити відповідну\~плату за\~користування кредитом,\~а також\~виконати всі\~інші зобов`язання,\~як вони\~визначені кредитним\~договором та\~правилами кредитування.\~Відповідно до\~п.\~1.1.\~кредитного договору,\~кредит видається\~у розмірі\~65048,00\~грн на\~цільове використання\~кредиту -\~на рефінансування\~(погашення\~заборгованості позичальника\~перед кредитором\~першої черги\~(АТ\~«ОТП Банк»)\~за кредитним\~договором першої\~черги (кредитний\~договір №2037452556)\~від 10.09.2021.\~На виконання\~умов кредитного\~договору №3000008016\~від 04.04.2023\~АТ «ОТП\~Банк» свої\~зобов`язання по\~видачі відповідної\~суми кредиту\~виконав повністю,\~кошти надав,\~що підтверджується\~переказом коштів\~та меморіальним\~ордером №4846089\~від 04.04.2023\~на суму\~65048,00\~грн.\~Протягом дії\~кредитного договору\~для розрахунку\~процентів за\~користування кредитом\~буде використовуватись:\~фіксована процентна\~ставка у\~розмірі 20,00%\~річних.\~Дата остаточного\~повернення кредиту\~04.03.2026.У зв`язку із порушенням умов кредитного договору №3000008016 від 04.04.2023, станом на 16.01.2025 заборгованість [PERSON] перед АТ «ОТП Банк» становить суму у розмірі 45034,94 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 40260,22 грн, заборгованості за відсотками 4774,72 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2025 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст. 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦПК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору №3000008016 від 04.04.2023. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК\~України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 04.04.2023 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3000008016 від 04.04.2023, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: цільове використання на рефінансування (погашення заборгованості позичальника перед кредитором першої черги (АТ «ОТП Банк») за кредитним договором першої черги (кредитний договір №2037452556) від 10.09.2021, загальний розмір кредиту 65048,00 грн, дата остаточного повернення кредиту 04.03.2026, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 20,00% річних. Кредитний договір підписаний [PERSON] удосконаленим електронним підписом (а.с. 11-15). Також удосконаленим електронним підписом [PERSON] підписала паспорт споживчого кредитування, у якому визначено порядок та строк надання кредиту, розмір та порядок нарахування відсотків, порядок погашення кредиту, а також аналогічним чином підписала орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с. 16-19). Видача [PERSON] кредиту відповідно до договору №3000008016 від 04.04.2023 підтверджується меморіальним ордером №4846089 від 04.04.2023 (а.с. 20). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №3000008016 від 04.04.2023, станом на 16.01.2025 розмір заборгованості [PERSON] становить 45034,94 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 40260,22 грн, заборгованості за відсотками - 4774,72 грн (а.с. 10). Позивач звертався до [PERSON] з досудовою вимогою щодо дострокового стягнення заборгованості, однак станом на момент звернення до суду відповідач не виконала взятого на себе обов`язку по поверненню кредитних коштів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ОТП Банк» не повернуті, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягує з позичальника [PERSON] заборгованість за кредитним договором на підставі ст.1050, 1054 ЦК України. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн, сплачений при зверненні з позовом.

Outcome: approved