Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

У лютому 2025р. позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-8) до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: 1) стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за: - договором про надання фінансового кредиту № 12586-04/2024 від 11 квітня 2024р (далі по тексту - кредитний договір 1), у розмірі 26250,0 грн.; - договором про надання фінансового кредиту № 17446-04/2024 від 10 квітня 2024р. (далі по тексту - кредитний договір 2), у розмірі 36750,0 грн.; - договором про надання фінансового кредиту № 19040-04/2024 від 11 квітня 2024р. (далі по тексту - кредитний договір 3), у розмірі 3650,0 грн. - договором про надання фінансового кредиту № 17881-04/2024 від 11 квітня 2024р. (далі по тексту - кредитний договір 4), у розмірі 16000,0 грн.; - договором про надання фінансового кредиту № 15229-11/2021 від 19 листопада 2021р. (далі по тексту - кредитний договір 5), у розмірі 19700,0 грн.; - договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79851754 від 12 квітня 2024р. (далі по тексту - кредитний договір 6), у розмірі 16266,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 квітня 2024р. між відповідачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено кредитний договір 1, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 7500,0 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України; строком на 100 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % за один день користування кредитом. 29 липня 2024р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем було укладено договір факторингу № 29072024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав за плату належні йому право вимоги, а позивач прийняв право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором 1, укладеним з відповідачем. 10 квітня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було кредитний договір 2, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10000,0 грн., строком на 120 днів, до 07 серпня 2024р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % в день. 11 квітня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було кредитний договір 3, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 1000,0 грн., строком на 120 днів, до 08 серпня 2024р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % в день. 25 липня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем було укладено договір факторингу № 25072024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) позивачу, як новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитними договорами 2, 3. 11 квітня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було кредитний договір 4, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 4000,0 грн., строком на 120 днів, до 08 серпня 2024р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % в день. 20 серпня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем було укладено договір факторингу № 20082024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) позивачу, як новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором 4. 19 листопада 2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір 5, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 5000,0 грн., строком на 30 днів, до 18 грудня 2021р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,0 % на добу. 21 вересня 2022р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем було укладено договір факторингу № 21092022, у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) позивачу, як новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором 5. 12 квітня 2024р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір 6, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 5000,0 грн., строком на 29 днів, до 10 травня 2024р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,7 % на добу. 14 червня 2021р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору (позивачу) за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором 6. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами 1-6 належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитними договорами 1-6, і в термін, встановлений умовами кредитних договорів, не здійснює, решта заборгованості не повертається, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення сум заборгованості за кредитними договорами. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2025р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу в підготовче засідання, та витребувано у позивача інформацію та документальне підтвердження (належним чином засвідчені платіжні доручення, меморіальні ордери, тощо), перерахунку грошових коштів відповідачу [PERSON] , за кредитними договорами 1-6. Позивачем, не була надана до суду витребувана інформація. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання 08 липня 2025р., сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, в прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи. Сторона відповідача поважності причин неявки не повідомила, відзив на позов, в установлений судом строк до суду не подала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що: - 11 квітня 2024р. між відповідачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено кредитний договір 1, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 7500,0 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України; строком на 100 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % за один день користування кредитом; - 29 липня 2024р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем було укладено договір факторингу № 29072024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав за плату належні йому право вимоги, а позивач прийняв право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором 1, укладеним з відповідачем; - 10 квітня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було кредитний договір 2, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10000,0 грн., строком на 120 днів, до 07 серпня 2024р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % в день; - 11 квітня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було кредитний договір 3, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 1000,0 грн., строком на 120 днів, до 08 серпня 2024р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % в день; - 25 липня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем було укладено договір факторингу № 25072024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) позивачу, як новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитними договорами 2, 3; - 11 квітня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було кредитний договір 4, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 4000,0 грн., строком на 120 днів, до 08 серпня 2024р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % в день; - 20 серпня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем було укладено договір факторингу № 20082024, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) позивачу, як новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором 4; - 19 листопада 2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір 5, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 5000,0 грн., строком на 30 днів, до 18 грудня 2021р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,0 % на добу; - 21 вересня 2022р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем було укладено договір факторингу № 21092022, у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) позивачу, як новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором 5; - 12 квітня 2024р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір 6, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 5000,0 грн., строком на 29 днів, до 10 травня 2024р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,7 % на добу; - 14 червня 2021р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору (позивачу) за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором 6. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами 1-6 належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитними договорами 1-6, і в термін, встановлений умовами кредитних договорів, не здійснює, решта заборгованості не повертається, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення сум заборгованості за кредитними договорами 1-6. Згідно ст. ст. 4, 12, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, у відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018р. у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018р. № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитними договорами, проте вони суду надані не були, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача за кредитними договорами 1-6. Як і не були надані до суду стороною позивача відомості, які були витребувані у позивача ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2025р. (належним чином засвідчені платіжні доручення, меморіальні ордери, тощо), перерахунку грошових коштів відповідачу [PERSON] , за кредитними договорами 1-6. Відтак, жодних належних і допустимих доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, матеріали справи не містять, при цьому судом критично оцінюються надані стороною позивача, в якості доказів розрахунки заборгованості за кредитними договорами 1-6, які суд позбавлений можливості перевірити, враховуючи відсутність банківських виписок з рахунків позичальника. Матеріали справи не містять первинних документів, які підтверджують отримання кредитів, користування ними, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві. Протягом розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного доказу оригінали первинних документів (касові та меморіальні ордери) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними кредитними договорами 1-6, при цьому судом враховано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у суду відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed