Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Комунального неприбуткового підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» (далі - КНП СОР «ОКПЦ») про визнання звільнення незаконним, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 серпня 2023 року директорка Комунального неприбуткового підприємств Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр», далі -«Центр», [PERSON] видала наказ, яким звільнила її, лікаря акушер-гінеколога [PERSON] , з роботи. Вважає своє звільнення таким, що є одним із систематичних, багаточисельних проявів наявної дискримінації та утисків щодо неї під час виконання трудових обов`язків та обов`язків голови профспілкової організації, та таким, що здійснене з численними порушенням вимог чинного законодавства. Зазначає про те, що 25 січня 2016 року її обрали головою Первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКП» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль». 08 лютого 2022 року вона подала позов до суду, в якому просила суд скасувати незаконні накази від 23.12.2021 №146-ОД «Про зміни істотних умов праці у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці» (з додатком 1); від 23.12.2021 №147-ОД Про внесення змін до штатного розпису»; від 23.12.2021 №148-ОД про зміни істотних умов праці (з додатком 1); від 28.12.2021 року №149-ОД «Про зміну істотних умов праці [PERSON] », якими встановлюється скорочена тривалість робочого часу [PERSON] . Дирекція КНП СОР «ОКПЦ» впровадила зміни відповідно до наказів, які вона оскаржувала в поданому позові, та видала ще один наказ №28-К від 18 березня 2022 року, яким перевела її з посади лікаря акушер-гінеколога «консультативно-діагностичного відділення (поліклініка)» на 0,25 ставки лікаря акушер-гінеколога «спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням». Цей наказ містить посилання на раніше видані накази, скасування яких було предметом вже позовної заяви яку вона подала, але суд ще не розглянув. Наказ від 18 березня 2022 року №28-К про переведення позивачки на 0,25 ставки з 02 березня 2022 року оформлений «заднім числом», оскільки сам наказ виданий 18 березня 2022 року, а «переведення» відповідно до тексту цього ж наказу здійснене з 02 березня 2022 року. Також зміна умов її праці цим наказом здійснена без її згоди та без попередньої згоди виборного органу профспілки, членом якого вона є, що, є порушенням чинного законодавства України та міжнародних договорів, ратифікованих Україною. Про обставини її звільнення, та безпосередній предмет цього позову - про визнання неправомірним та скасування наказів від 08 червня 2023 року №135-ОД від 08 серпня 2023 року «Про скорочення» та від 08 серпня 2023 року №130-К «Про припинення трудового договору» та поновлення на роботі зазначає, що 08 травня 2023 року їй як голові Первинної профспілкової організації юрист [PERSON] та інспекторка з кадрів [PERSON] вручили Подання від 08 травня 2023 року №291/03/01-13. В цьому Поданні адміністрація повідомляла про «заплановане вивільнення з 08 серпня 2023 року працівників Спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням, у зв`язку з ліквідацією цього відділення на підставі наказу по підприємству від 02 травня 2023 року № 97-ОД «Про ліквідацію відділення». Також Подання містило пропозицію «провести спільну консультацію з адміністрацією підприємства щодо заходів запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму пом`якшення непозитивних наслідків». З наказом від 02 травня 2023 року № 97-ОД «Про ліквідацію відділення» її попередньо не ознайомлювали. Це означає, що рішення про «ліквідацію» відділення вже було прийняте без будь-яких «консультацій» з профспілкою. Припускає, що ні про яку «ліквідацію» працівникам ніхто й не казав. Як їй відомо із слів працівників їх поодинці викликали до відділу кадрів та пропонували написати заяву про переведення, пояснюючи це простим перейменуванням відділення. 18 травня 2023 року позивачка звернулась з проханням надати їй наказ від 02 травня 2023 року № 97-ОД «Про ліквідацію відділення», який вона отримала 22 травня 2023 року. Як виявилось, цей наказ від 02 травня 2023 року №97-ОД «Про ліквідацію відділення» містив посилання на ще два накази, пов`язані з черговою реорганізацією, а фактично з черговим перейменуванням тієї частини Центру, яка здійснює надання амбулаторної допомоги пацієнткам: від 07 квітня 2023 року № 72-ОД «Про створення відділення» та від 24 квітня 2023 № 88-ОД «Про зміни до штатного розпису»,про які раніше їй також не повідомляли. Того ж дня позивачка написала, а наступного подала заяву від 23 травня 2023 року № 67 з вимогою про надання наказів від 07 квітня 2023 року №72-ОД «Про створення відділення» та від 24 квітня 2023 року №88-ОД «Про зміни до штатного розпису». 01 червня 2023 року їй вручили накази від 07 квітня 2023 року №72-ОД «Про створення відділення» та від 24 квітня 2023 №88-ОД «Про зміни до штатного розпису». Таким чином, лише 01 червня 2023 року та лише на її вимогу, позивачці надали накази від 07 квітня 2023 року та від 24 квітня 2023 року, якими вже більше двох місяців як були прийняті рішення та здійснена «реорганізація». Крім того, як потім вона встановила, на той час уже був затверджений 01 травня 2023 року штатний розпис, який свідчить, що чергова «реорганізація» із відділенням «Спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» в складі акушер-гінеколога на 0,25 ставки вже проведена. Вся ця «реорганізація» та «оптимізація» насправді є виключно перейменуваннями і увесь їх зміст є виключно черговим приводом та спробою звільнити її з роботи в Центрі. Можливо, керівниця Центру вважала, що при «ліквідації» підрозділу виникають такі ж наслідки, як і при ліквідації підприємства. Вся ця «оптимізація» відділень звелася до створення із працівників, та в кабінетах із обладнанням структури під назвою «спеціалізованажіночаконсультаціязконсультативно-діагностичнимвідділенням`структури під назвою «спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою». При чому у «спеціалізованій жіночій консультації з консультативно-діагностичним відділенням» залишили єдиного лікаря акушер-гінеколога і взагалі єдиного працівника на 0,25 ставки - позивачку. Насправді всі «створення» та «ліквідації» є виключно перейменуваннями - функції, специфіка діяльності, робочі місця, обладнання та посадові обов`язки співробітників залишаються ті самі. Крім того має місце плутанина і в перейменуваннях, оскільки в наданих їй «Поданні» та наказах вживаються викривлені назви структурних підрозділів, зокрема в наказі №72-ОД нове відділення «Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою» створюється «на базі відділення, що веде амбулаторний прийом». Відділення з такою назвою в Центрі не існувало. Вважає таку плутанину умисною, створеною для ускладнення усвідомлення, що у що «реорганізується». 08 червня 2023 року позивачка отримала Повідомлення від 08 червня 2023 року N9337/03/01-13 «Про заплановане вивільнення». Разом із вказаним Повідомленням вона отримала Наказ від 08 червня 2023 року № 135-ОД «Про скорочення». Таким чином, той факт, що проводиться чергова спроба звільнити її шляхом маніпуляцій із назвами структурних підрозділів та штатним розписом, став очевидним. Враховуючи вищенаведене вона направила директорці Центру заяву з приводу запланованого звільнення. В заяві звертала увагу директорки на ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що «Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоячого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок)». Припускаючи, що керівництво центру могло вважати, що виключні права керівникам щодо звільнення працівників, які надав воєнний стан, можна використати для її звільнення, вона в цій заяві додатково зазначила: «Звертаю Вашу увагу, на ст.43 КЗпП щодо розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), а також на те, що відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» «У період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів». Отже для отримання попередньої згоди на її звільнення пропонувала звернутись до профспілкової організації Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль», яка діє на підприємстві, яку вона очолює, а також звернутись до Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» (голова [PERSON] 40004 м. Суми, вул. Металургів, 17. Електронна адреса: [INFO]»). Також у заяві позивачка зазначала, що і у начебто новоствореному відділенні «спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою» і в інших відділеннях Центру є посади лікаря акушер-гінеколога, які мають бути їй запропоновані. Також вона повідомила, що статтею 42 КЗпП передбачене переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці передбачені переваги, за наявності яких надається переважне право на залишення на роботі. З передбачених статтею переваг вона має: кваліфікаційну категорію, а також щорічно отримує необхідні для підтвердження кваліфікації бали і як їй відомо в більшій кількості ніж інші лікарі. Вона є сімейною - п. 1ст. 42 КЗпП та має двох утриманців. В сім`ї немає інших осіб із самостійним заробітком - п.2) ст. 42 КЗпП, має тривалий безперервний стаж роботи в закладі з 1990 року - п.3 ст. 42 КЗпП,є працівницею, якій залишилось менше 3 років до настання пенсійного віку - п.10 ст. 42 КЗпП. Таким чином, у своїй заяві вона чітко вказала, передбачені чинним законодавством умови її звільнення та можливі наслідки порушення законодавства. 23 червня 2023 року позивачці вручили повідомлення датоване 22 червня 2023 року №374/05/01-13, в якому запропонували їй 0,5 посади медичної сестри відділення інтенсивної терапії та 1,0 посади сестри анестезиста відділення анестезіології та реанімації. Зазначає, що є лікарем акушер-гінекологом першої кваліфікаційної категорії з 33 річним досвідом роботи та купою спеціалізацій та додаткових курсів з підготовки. В той же час в Центрі працює немало лікарів, які не просто не мають відповідної кваліфікаційної категорії та досвіду, але й на момент працевлаштування за рівнем кваліфікації взагалі не мали права бути лікуючими лікарями в високоспеціалізованому закладі третинного рівня. Таким чином, вимога мати кваліфікаційну категорію не нижче першої (а отже і стаж роботи не менше 7 років) для лікуючих лікарів в закладі 3-го рівня введена починаючи з 01 січня 2015 року і діяла до 19 липня 2022 року. Із інформації наведеної в таблиці, яку надав відповідач, витікає, що порівняно із значною кількістю лікарів позивачка має переваги в кваліфікації, в стажі роботи, тощо. В таблиці із доданими коментарями наведена інформація щодо наявних у неї переваг та ознак протиправних дій відповідача, які з цієї інформації витікають. Маючи зазначені вище переваги для залишенні на роботі при скороченні, за наявності лікарів, які взагалі не мають необхідної кваліфікації для роботи лікуючими лікарями в високоспеціалізованому закладі третинного рівня, та враховуючи умови чинного колективного договору (гл. 3 забезпечення зайнятості працівників) пропозиція працювати медичною сестрою були явним приниженням її професійної гідності. Вона відмовилась та подала заяву від 23 червня 2023 року №82, а також додала до неї заяву про переведення її в «новостворене» шляхом чергового перейменування відділення «спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою», та про залучення до роботи виїзної бригади. 11 липня 2023 року позивачці вручили повідомлення датоване 10 липня 2023 року №404/05/01-13 з повторною неприйнятною пропозицією працевлаштування медичною сестрою. Також 11 липня 2023 року їй вручили лист «про розгляд звернення» із відповіддю на її заяви датований 07 липня 2023 року №398/07/01-13 із неправдивими поясненнями, що суперечать змісту КЗпП щодо переваг при залишенні на роботі у випадку скорочення, суперечать умовам колективного договору щодо першочергового забезпечення зайнятості співробітників, вимогам щодо рівня кваліфікації для роботи в закладі третинного рівня, тощо. 25 липня 2023 року позивачка подала директорці Центру заяву з приводу порушення чинного законодавства та пропозицій працевлаштування медичною сестрою, в якій навела доводи щодо своєї позиції про неприйнятність для неї пропозиції про переведення на невідповідні наявній у неї освіті, стажу, кваліфікації посади - медичною сестрою. Це при тому, що всупереч вимогам Колективного договору та чинного законодавства для роботи на посадах лікаря акушер-гінеколога в Центрі залишені (шляхом переведення в начебто новостворене відділення) працівники, які не мають переваг для залишення на роботі, які є у неї, у випадку скорочення кількості посад лікаря акушер-гінеколога. Крім того до роботи в Центрі залучаються лікарі акушер-гінекологи, які не працюють в Центрі як основному місці роботи. Таким чином в Центрі продовжують працювати лікарі акушер-гінекологи, які у випадку скорочення кількості штатних посад акушер-гінекологів підлягають першочерговому порівняно із позивачкою звільненню. Також позивачка попередила, що у випадку її звільнення за вищезазначених умов вона буде вимушена звернутися до суду та ще раз запропонувала припинити започатковане колишньою керівницею протистояння з нею та очолюваною нею профспілкою та перейти до конструктивної співпраці в межах чинного законодавства. 31 липня 2023 року позивачці вручили Повідомлення від 31 липня 2023 року №5443/05/01 -13, в якому запропонували їй перейти на 0,25 ставки лікаря акушер-гінеколога акушерського відділення. Вона дала згоду для переходу на повну посаду, але не погодилась із 0,25 ставки. Оскільки вона вважає, що не має права давати згоду на незаконно встановлену неповну зайнятість, яку сама ж оскаржує в суді, написавши це на тексті самого повідомлення. 08 серпня 2023 року позивачці вручили лист датований 04 серпня 2023 року №466/03/01-13, який вочевидь є відповіддю на її заяву з приводу порушення чинного законодавства та пропозицій працевлаштування медичною сестрою . Цей лист містить явно неправдиві відомості. Зокрема заявлено, що «Згідно наказу по підприємству від 02.05.2023 № 97-ОД «Про ліквідацію відділення» з 09 серпня 2023 року ліквідується спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням. Працівники даного відділення персонально попереджені не пізніше ніж за два місяці про наступне вивільнення». Про яких працівників (в множині) йде мова, коли згідно із штатним розкладом на 01 травня 2023 року, що затверджений 26 квітня 2023 року увесь «штат» «спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням» становить 0,25 ставки лікаря акушер-гінеколога!? Також брутальною брехнею є твердження, що «Крім посад медичної сестри, Вам було запропоновано 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення, але на переведення Ви не надали згоду». Вона не лише погоджувалась на переведення, але й подавала відповідну заяву про переведення, але вона не погоджувалась з роботою на 0,25 ставки та оскаржує встановлення їй скороченої зайнятості в суді ( суддя Клименко А.Я., справа № 591/867/22). Отже, 10 серпня 2023 року звільнився лікар акушер-гінеколог (як їй відомо це був [PERSON] ), але всупереч вимогам ст. 42-1 їй цю посаду не запропонували. Як їй відомо, на цю посаду (на повну ставку) була працевлаштована [PERSON] ( [PERSON] ), яка свого часу також працювала в Центрі, але звільнилась за власним бажанням наказом №36-К від 04 квітня 2022 року. Оскільки вона звільнилась не з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 ст.40 КЗпП і з часу її звільнення минуло більше року, то на неї не розповсюджується переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, передбачене ст. 42-1 КЗпП України. Крім того, як їй відомо вона не має також і переваг передбачених ст. 42 КЗпП, які, як вже зазначалось, має позивачка. На момент її звільнення 04 квітня 2022 року стала вакантною її посада, але всупереч вимогам пунктів 5 та 6 розділу III чинного Колективного договору повна її зайнятість не була забезпечена. Отже, навіть у випадку припущення, що її звільнення (без врахування наявних переваг за ст.42 КЗпП та без попередньої згоди профспілкових органів) було би законним, то в силу ст. 42-1 КЗпП позивачка мала переважне право для повторного взяття на роботу порівняно із [PERSON] ( [PERSON] ). 08 серпня 2023 року позивачці також вручили наказ від 08 серпня 2023 року №130-Л «Про припинення трудового -договору». При цьому, до профспілкового комітету Первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль», головою якого вона обрана, адміністрація Центру за отриманням попередньої згоди на звільнення, як це передбачено ч.3ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також ч. 1 ст. 43 КЗпП, не зверталась, що підтверджується довідкою. Також адміністрація Центру всупереч вищезазначеним нормам права за отриманням попередньої згоди на звільнення не зверталась і до вищестоящої профспілки - Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль», що підтверджується довідкою (додаток 69). Таким чином, звільнення позивачки відповідач здійснив з порушенням наступних норм права: ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відповідно до якої «Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок)»; ч. 1 ст. 43 КЗпП, відповідно до якої «Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації). 2-5. 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник,...» (звертає увагу суду, що відповідно до ч,2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» «У період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів»); ч. 2 от. 42 КЗпП України, відповідно до якої «При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; ст. 42-1 КЗпП України, «Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу», відповідно до якої Працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), пунктом 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо роботодавець проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Пункту 1 розділу III Колективного договору, відповідно до якого роботодавець зобов`язується «Не проводити прийом нових працівників за умови, коли не вирішене питання зайнятості працюючих повний робочий день. Пункту 4 розділу III Колективного договору, відповідно до якого «Розірвання трудового договору з підстав передбачених п.1 (крім ліквідації закладу), п.2,3,4,5,7 ст. 40 і п. 2,3 ст. 41 КЗпП України може бути проведене лише за попередньою згодою профспілкового комітету ...» Пункту 10 розділу III Колективного договору, за змістом якого роботодавець зобов`язується враховувати переважне право на залишення на роботі відповідно з ст. 42 КЗпП України. Оскільки незаконне звільнення здійснене директоркою Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр», то саме на неї відповідно до от. 237 КЗпП України суд має покласти обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу. На директорку Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» [PERSON] за законом має бути покладений обов`язок і передбачений ст. 237 КЗпП України, як на особу винну в неправомірному звільненні, а також у випадку захисту порушених прав суд може застосувати зобов`язання відповідача вчинити, певні дії (зокрема видати наказ про поновлення на роботі, тощо). Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Проте в даному випадку є також невизначеною і оплата, яка підлягала нарахуванню в період до звільнення, оскільки незаконне встановлення для [PERSON] скороченого робочого часу оспорюється в суді, а фактично [PERSON] працювала не по дві години на робочий день, а в межах повного робочого дня стільки, скільки було необхідно для надання медичних послуг пацієнткам, які звертались за медичною допомогою - стільки часу, скільки було необхідно, відповідно до журналу прийому, який буде наданий суду для огляду. Як вже було зазначено Зарічний районний суд (Суддя Клименко А.Я.) розглядає справу №591/867/22 за позовом [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» з вимогами визнати незаконною та скасувати зміну умов праці та встановлення неповної зайнятості (0,25 ставки), визнати незаконними та скасувати накази, якими оформлена зміна умов праці та стягнення (зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити) різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з 02 березня 2022 року по день виконання судового рішення. Таким чином здійснити конкретний розрахунок сум, що підлягають виплаті в якості компенсації за вимушений прогул і відповідно ціну цього позову неможливо до вирішення питання щодо правомірності зміни суттєвих умов праці та встановлення [PERSON] зайнятості 0,25 ставки, нарахування їй заробітної плати відповідно до виконаної норми праці. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати незаконним її звільнення з посади лікаря акушер-гінеколога Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр»; скасувати Наказ від 08 червня 2023року №135-ОД«Про скорочення»; скасувати Наказвід 08 серпня 2023року №130-К про припинення трудового договору; поновити позивачку на посаді лікаря акушер-гінеколога структурного підрозділу, що надає амбулаторно-поліклінічну допомогу з тривалістю робочого часу відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25 травня 2006 року №319 «Про затвердження норм робочого часу для працівників закладів та установ охорони здоров`я»; прийняти рішення про виплату Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу; покласти на директорку Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» [PERSON] обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи відповідно до ст. 237 КЗпП України; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20 жовтня 2023 року о 13 год. 00 хв. 11 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначає свою незгоду з усіма обставинами, що викладені позивачкою у позові. Вказує на те, що доводи позивачки про те, що не відбулося реорганізації, а було лише виключно перейменування відділення, бо функції і специфіка діяльності, робочі місця, обладнання та посадові обов`язки працівників залишаються ті самі, не відповідають дійсності. Позивачка працювала на посаді 0,25 ставки лікаря акушера-гінеколога спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням з 02 березня 2022 року, на яку переведена наказом від 18 березня 2022 року № 28-к «Про особовий склад». 02 січня 2023 року між Фондом народонаселення Організації Об`єднаних Націй (UNFPA), Управлінням охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації та Благодійною організацією «Всеукраїнська мережа людей, які живуть з ВІЛ/СНІД» було підписано меморандум про співробітництво, метою якого є консолідація зусиль сторін, спрямованих на співпрацю та реалізацію благодійної діяльності в інтересах суспільства через впровадження Проекту «Мобільні бригади СРЗ» та який спрямований серед іншого і на покращення доступу до акушерського-гінекологічної, терапевтичної, консультативно-медичної допомоги сільському населенню, громадянам, на території яких ускладнено доступ до діагностики та медичних послуг, переселенцям, особам з обмеженими фізичними можливостями та іншими вразливими групами населення, шляхом підтримки мобільних бригад; виявлення постраждалих від гендерного та сексуального насильства, надання медичних послуг з охорони материнства, надання консультацій з питань охорони здоров`я жінок та інше. Відповідно до пункту 2.3 меморандуму про співробітництво, Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації для реалізації мети меморандуму взяло на себе зобов`язання сприяти реалізації Проекту, шляхом залучення до його виконання закладів охорони здоров`я (Обласний перинатальний центр, центри первинної медико-санітарної допомоги, тощо), медичних та інших фахівців, експертів та надавачів послуг, необхідних для належної реалізації Проекту та забезпеченню діяльності та виїздів мобільних бригад. В подальшому з КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» укладено окремий договір з вказаного питання. 05 квітня 2023 року на засіданні підсумкової медичної ради КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» за участі медичного директора, завідувачів відділеннями, підрозділами та службами, в.о. голови ПК, лікарів, представників кафедри акушерства та гінекології було здійснено аналіз роботи спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням (доповідач завідувач цього відділення [PERSON]) та роботи пробної виїзної бригади для забезпечення медичною допомогою населення віддалених районів, на якій була внесена пропозиція поліпшити організаційно-методичну роботу в районах області шляхом планової виїзної роботи комплексних бригад лікарів спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням, збільшити обсяг та якість консультативної роботи під час виїздів. Тобто, про початок функціонування мобільної виїзної бригади по забезпеченню медичною допомогою населення віддалених районів області знали всі лікарі закладу. Про створення Спеціалізованої жіночої консультації з виїзною бригадою було повідомлено у Viber у групі, до якої входять усі лікарі і медичні працівники закладу, а також оголошено директором у січні 2023 року на лікарській конференції. Після рішення медичної ради КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр», директором закладу 07 квітня 2023 року видано наказ №72-ОД «Про створення відділення», яким з 01 травня 2023 року створено нове в закладі відділення Спеціалізовану жіночу консультацію з виїзною бригадою та введено 14,25 посад. 21 квітня 2023 року директором КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» видано наказ №80-к «Про особовий склад», яким було переведено з 01 травня 2023 року працівників, які виявили бажання працювати у відділенні спеціалізованої жіночої консультації з виїзною бригадою та написали про це відповідні заяви. [PERSON] заяви про переведення її у відділення спеціалізованої жіночої консультації з виїзною бригадою директору КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» не подала. 24 квітня 2023 року директором КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» видано наказ №88-ОД «Про зміни до штатного розпису», яким з 01.05.2023 року виведено вакантні посади у відділеннях: Адміністративно-управлінський персонал; Спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням; Виїзна бригада невідкладної акушерсько-гінекологічної допомоги. Штатний розпис станом на 01 травня 2023 року затверджений директором 26 квітня 2023 року, у якому передбачено 14,25 посад у відділенні Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою. У відділенні спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням згідно штатного розпису станом на 01 травня 2023 року передбачено 0,25 посади лікаря-акушера-гінеколога. 01 травня 2023року було затверджено Положення про спеціалізовану жіночу консультацію з виїзною бригадою, основне завдання надання медичної допомоги населенню із районів і міст області. 01 травня 2023 року на засіданні медичної ради було проведено аналіз роботи Спеціалізованої жіночої консультації з виїзною бригадою та визнано подальшу діяльність відділення спеціалізована жіноча консультації з консультативно-діагностичним відділенням недоцільною. 02 травня 2023 року директором КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» видано наказ №97-0Д «Про ліквідацію відділення», яким вирішено ліквідувати з 09 серпня 2023 року спеціалізовану жіночу консультацію з консультативно-діагностичним відділенням, персонально попередити з 08 червня 2023 року працівників про наступне вивільнення та запропонувати інші вакантні посади (за наявності). Таким чином, в організаційній структурі КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» відбулися зміни, що призвело до змін в організації виробництва і праці. Ці зміни пов`язані із залученням КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» для виконання меморандуму про співробітництво, укладеного 12 січня 2023 року між Фондом народонаселення Організації Об`єднаних Націй (UNFPA), Управлінням охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації та Благодійною організацією «Всеукраїнська мережа людей, які живуть з ВІЛ/СНІД» задля покращення доступу населенню віддалених районів області до акушерського-гінекологічної, терапевтичної, консультативно-медичної допомоги. Позивачка вважає своє звільнення незаконним та зазначає, що серед лікарів вона мала першочергове право залишення на роботі, бо є лікарем акушер-гінекологом першої кваліфікаційної категорії з 33 річним досвідом роботи, проходила курси перепідготовки, має двох утриманців, в сім`ї не має інших осіб із самостійним заробітком та є працівницею, якій залишилося менше 3 років до настання пенсійного віку, а у закладі працюють лікарі, які не мають відповідної кваліфікації та досвіду роботи. Відповідно до наказу від 02 травня 2023 року №97-ОД «Про ліквідацію відділення» з 09 серпня 2023 року ліквідовувалася спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням, а працівники персонально попереджалися про наступне вивільнення. Згідно штатного розпису станом на 01 травня 2023 року у спеціалізованій жіночій консультації з консультативно-діагностичним відділенням наявна 0,25 ставки лікаря акушер-гінеколога, яку займала позивачка, що свідчить про неможливість здійснити порівняння працівників, які на ній працюють, з метою визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі. Враховуючи викладене, оскільки питання щодо наявності переважного права працівників у залишенні на роботі виникає у випадку скорочення однакових посад, а посада, яку займала позивачка, була єдиною у спеціалізованій жіночій консультації з консультативно-діагностичним відділенням, у штатному розкладі, який діяв у 2023 році, а тому у позивачки відсутнє переважне право на залишення на роботі. 08 червня 2023 року вручено повідомлення про заплановане вивільнення, у якому повідомлено, що ліквідується спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням, а тому, попереджена про наступне звільнення з посади на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України персонально з 08 червня 2023 року. Також повідомлено, що станом на дату вручення повідомлення 08 червня 2023 року вакантні посади відсутні, у разі виникнення підходящої роботи буде запропонована. 22 червня 2023 року надано повідомлення про наявні вакантні посади, у якому зазначено, що з 23 червня 2023 року з`являються вакантні посади: 0,5 посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками пост інтенсивного та неонатального догляду та 1,0 посада сестри медичної анестезиста відділення анестезіології та реанімації та запропоновано переведення на вказані посади не пізніше 08 серпня 2023 року. 23 червня 2023 року позивачка на повідомленні про вакантні посади написала письмово відмову, у якій зазначила, що запропоновані вакантні посади для неї є неприйнятними. Та подала заяву, в якій просила перевести на посаду лікаря акушера-гінеколога у відділенні Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою з 23 червня 2023 року до 08 серпня 2023 року та подала заяву про залучення її у виїзній бригаді закладу з 01 липня 2023 року у відділенні Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою. 07 липня 2023 року КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» надав на заяви відповідь про те, що у відділенні Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою вже відбулося укомплектування, шляхом прийняття осіб, які виявили бажання у ньому працювати і подали відповідні заяви. Інформація про організацію виїзних бригад в рамках проекту «Мобільні бригади СРЗ» була доведена директором на лікарській конференції, яка проводилася ще 12 січня 2023 року. На даний момент склад бригади повністю укомплектований, а тому включити до складу виїзної бригади не є можливим. 10 липня 2023 року надано повідомлення про появу 10 липня 2023 року вакантної посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками пост інтенсивного та неонатального догляду та запропоновано у разі прийняття рішення про переведення, написати заяву не пізніше 08 серпня 2023 року. На повідомленні 11 липня 2023 року позивачка написала «не згодна» та поставила особистий підпис. 31 липня 2023 року надано повідомлення про появу з 01 серпня 2023 року вакантної 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення та у разі згоди запропоновано позивачці написати заяву не пізніше 08 серпня 2023 року. На цьому повідомленні, 31 липня 2023 року позивачка написала «не згодна на 0,25 ставки, а погоджусь з переведенням на повну посаду» та поставила особистий підпис. Тобто, роботодавець запропонував тотожну посаду, яку займала позивачка з тим же навантаженням, що було у позивачки, від якої вона відмовилася, зазначивши, що вона бажає повну ставку лікаря акушера-гінеколога у будь-якому відділенні закладу. Проте, ця вимога була безпідставною, бо з 01 серпня 2023 року з`являлася вакантної 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення, а не повна ставка. Роботодавець має право перевести працівника тільки за його згодою. Заяви про переведення від позивачки на запропоновану вакантну посаду не надійшло, 08 серпня 2023 року позивачку звільнено за ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Роботодавець належним чином попередив позивачку про наступне звільнення у зв`язку із скороченням її посади та тричі запропонував вакантні посади, які з`являлися у закладі під час дії повідомлення про наступне вивільнення, на яких вона могла працювати з урахуванням її кваліфікації та досвіду роботи, проте тричі позивачка відмовилася від запропонованих посад, отже, роботодавець дотримався вимог ч.ч. 1,3 ст. 49-2 КЗпП України. Вказані обставини спростовують твердження позивачки щодо штучного створення умов для скорочення штатної одиниці, яку займала позивачка та щодо упередженого ставлення до неї, що зумовило її звільнення з роботи. Позивачка посилається, на те, що роботодавець звільнив її без отримання згоди профспілки. 08 травня 2023 року голові профспілки [PERSON] юрисконсультом КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» [PERSON] вручено подання про заплановане вивільнення з 08 серпня 2023 року працівників спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням у зв`язку з ліквідацією цього відділення та пропозицією провести консультацію та подання про надання згод на розірвання трудового договору. 19 червня 2023 року, 25 липня 2023 року головою Первинної профспілкової організації КЗ СОРО «ОКПЦ» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» [PERSON] подаються директору КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» листи, в яких висловлюється головою профспілки незгода на звільнення [PERSON] у зв`язку з скороченням посади, а також зазначається, що реорганізація є виключно перейменуванням відділень зі Спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням на Спеціалізовану жіночу консультацію з виїзною бригадою, всі функції, специфіка діяльності, робочі місця, обладнання та посадові обов`язки залишаються ті самі. Також зазначає про переважне право залишення на роботі у порівнянні з іншими лікарями. Але ці листи направлялися поза межами строків, визначених ст. 39 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності». Щодо посилання позивачки на те, що роботодавець мав звернутися до Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль», у роботодавця відсутня інформація про те, що Первинна профспілкова організація КЗ СОРО «ОКПЦ» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» станом на дату прийняття оскаржуваних наказів входить до будь-якого профспілкового об`єднання, такі докази не надані позивачем до суду. У разі подання таких доказів, КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» буде клопотати перед судом про зупинення провадження у справі та звернення до Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» щодо згоди на звільнення позивачки. Позивачка зазначає, що роботодавцем порушено вимоги ст. 42-1 КЗпП України щодо переважного права на укладення трудового договору у разі повторного прийняття на роботу, вказує, що 10 серпня 2023 року звільнився лікар акушер-гінеколог [PERSON] , а на його місце була прийнята [PERSON] ( [PERSON] ), а тому, як вказує позивачка, що навіть якщо її звільнення було законним, то в силу ст. 42-1 КЗпП України у неї переважне право у порівнянні [PERSON] ( [PERSON] ), яка не має переваг передбачених ст. 42 КЗпП України при повторному прийнятті на роботу. Такі доводи є помилковими, оскільки трудові відносини між позивачкою та роботодавцем припинилися 08 серпня 2023 року, а законодавцем не передбачено обов`язку роботодавця інформувати працівника про зміни у штатному розкладі, оскільки після звільнення між колишнім роботодавцем та працівником припиняються трудові правовідносини. Позивачка не зверталася до роботодавця з проханням укласти трудовий договір, як особа, яка має переважне право на укладення трудового договору при поворотному прийнятті на роботу на посаду лікаря акушер-гінеколога, яка стала вакантною 10 серпня 2023 року. Позивачка у позовних вимогах просить суд покласти на директорку КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний цент» [PERSON] обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи відповідно до ст. 237 КЗпП України. Позивачка не може звертатися до суду з такою вимогою, оскільки відповідно до ст. 136 КЗпП України у разі наявності для цього підстав, право на звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству його керівником, здійснюється вищестоящим в порядку підлеглості органом. Посилаючись на вказане, просить суд у задоволенні позовної заяви відмовити (т. І а.с.155-163). 16 жовтня 2023 року від директора КНП СОР «ОКПЦ» [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що з наведеними у позовній заяві обставинами та правовими підставами [PERSON] не погоджуєтьсяз наступного. Доводи позивачки щодо неврахування відповідачем переважного права на залишення її на роботі є необґрунтованими та повинні спростуватися встановленими судом обставинами, відповідно до яких у вдповідача не було працівників, які виконували однакові з позивачем функції та посади яких були скорочені одночасно зі скороченням його посади і при цьому були залишені відповідачем на роботі, однак порівняно з ними скаржник мав вищий рівень кваліфікації і продуктивності праці (частини 1 статті 42 КЗпП України), або ж з такими працівниками він мав однаковий рівень кваліфікації і продуктивності праці та більшу кількість переваг на залишення на роботі (частини 2 статті 42 КЗпП України). Відповідачем були вжиті усі можливі заходи для того, щоб працевлаштувати позивачку, а відповідно покладений обов`язок статті 49-2 КЗпП України на роботодавця, було виконано, оскільки було запропоновано всі вакантні посади, які з`являлися у закладі під час дії попередження про наступне вивільнення, від яких позивачка відмовилася. 08 червня 2023 року вручено повідомлення про заплановане вивільнення, у якому повідомлено, що ліквідується спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням, а тому попереджена про наступне звільнення з посади на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України персонально з 08 червня 2023 року. Також повідомлено, що станом на дату вручення повідомлення 08 червня 2023 року вакантні посади відсутні, у разі виникнення підходящої роботи буде запропонована. 22 червня 2023 року надано повідомлення про наявні вакантні посади, у якому зазначено, що з 23 червня 2023 року з`являються вакантні посади: 0,5 посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками пост інтенсивного та неонатального догляду та 1,0 посада сестри медичної анестезиста відділення анестезіології та реанімації та запропоновано переведення на вказані посади не пізніше 08 серпня 2023 року. 23 червня 2023 року позивачка на повідомленні про вакантні посади написала письмово відмову, у якій зазичила, що запропоновані вакантні посади для неї є неприйнятними. Та подала заяву, в якій просила перевести на посаду лікаря акушера-гінеколога у відділенні Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою з 23червня 2023 року до 08 серпня 2023 року та подала заяву про залучення її у виїзній бригаді закладу з 01 липня2023 року у відділенні Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою. 07 липня 2023року КНП СОР «ОКПЦ» надав на заяви відповідь про те, що у відділенні Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою вже відбулося укомплектування, шляхом прийняття осіб, які виявили бажання у ньому працювати і подали відповідні заяви. Інформація про організацію виїзних бригад в рамках проекту «Мобільні бригади СРЗ» була доведена директором на лікарській конференції, яка проводилася ще 12 січня 2023 року. На даний момент склад бригади повністю укомплектований, а тому включити до складу виїзної бригади не є можливим. 10 липня 2023 року надано повідомлення про появу 10 липня 2023 року вакантної посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками пост інтенсивного та неонатального догляду та запропоновано у разі прийняття рішення про переведення, написати заяву не пізніше 08 серпня 2023 року. На повідомленні, 11 липня 2023 року Позивачка написала не згодна та поставила особистий підпис. 31 липня 2023року надано повідомлення про появу з 01 серпня 2023 року вакантної 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення та у разі згоди запропоновано позивачці написати заяву не пізніше 08 серпня 2023 року. На цьому повідомленні, 31 липня 2023 року Позивачка написала не згодна на 0,25 ставки, а погоджусь з переведенням на повну посаду та поставила особистий підпис. Копії зазначених повідомлень про вакантні посади були подані Позивачкою та є у матеріалах справи. Тобто, роботодавець запропонував тотожну посаду, яку займала Позивачка з тим же навантаженням, що було у Позивачки, від якої вона відмовилася, зазначивши, що вона бажає повну ставку лікаря акушера-гінеколога у будь-якому відділенні закладу. Проте, ця вимога була безпідставною бо з 01 серпня 2023 року з`являлася вакантної 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення, а не повна ставка. Роботодавець має право перевести працівника тільки за його згодою. Заяви про переведення від Позивачки на запропоновану вакантну посаду не було подано. Посилання Позивачки, на те, що роботодавець звільнив її без отримання згоди профспілки є таким, що не відповідає дійсності. 08 травня 2023року голові профспілки [PERSON] юрисконсультом КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» [PERSON] вручено подання про заплановане вивільнення з 08 серпня 2023 року працівників спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням у зв`язку з ліквідацією цього відділення та пропозицією провести консультацію та подання про надання згоди на розірвання трудового договору. Обов`язок роботодавця повідомити про заплановане скорочення працівників та подати подання до Первинної профспілкової організації, що було виконано. Отже, роботодавець свій обов`язок виконав. Копія подання від 08 травня 2023 додається. Щодо посилання Позивачки на те, що роботодавець мав звернутися до Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» зазначаю наступне. У Відповідача відсутня інформація про те, що Первинна профспілкова організація Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» станом на дату прийняття оскаржуваних наказів входить до будь-якого профспілкового об`єднання, такі докази не надані позивачкою до суду. Позивачка у позовних вимогах просить суд покласти на директорку КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний цент» [PERSON] обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи відповідно до ст. 237 КЗпП України. Позивачка не може звертатися до суду з такою вимогою, оскільки відповідно до ст. 136 КЗпП України у разі наявності для цього підстав, право на звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству його керівником, здійснюється вищестоящим в порядку підлеглості органом. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що у Відповідача мали місце зміна в організації виробництва і праці, скорочення чисельності і штату працівників, а також те, що Відповідачем Позивачка попереджена про наступне звільнення в установленому трудовим законодавством порядку та були запропоновані вакантні посади, третя особа по справі зазначає, що Відповідачем було дотримано вимоги трудового законодавства під час звільнення Позивачки, а відтак у задоволенні позову в частині вимог про визнання незаконним звільнення з посади, скасування наказів, поновлення на посаді, виплату середньої заробітної плати за часвимушеного прогулу необхідно відмовити (т.І, а.с.191-199). 16 січня 2024 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 05 лютого 2024 року о 10 год. 15 хв. у зв`язку з неявкою позивачки. 29 січня 2024 року від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій звертає увагу суду, що наказ від 18 березня 2022 року № 28-к «Про особовий склад», датований 18 березня 2022року, а суттєві зміни умов праці позивачки - переведення на 0,25 ставки цим наказом встановлюється з 02 березня 2022 року - «заднім» числом. Той факт, що надання медичних послуг «на виїзді» здійснювалось і до «створення» відділення «Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою», свідчить також і те, що підрозділ з назвою «виїзна бригада» також існував до «створення» відділення «Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою», що підтверджується порівнянням штатних розписів до та після «реорганізації». До позовної заяви під номером №34 доданий штатний розпис затверджений 15 грудня 2021 року. До штатного розпису вносились зміни додатком до штатного розпису (перелік змін), що - погоджений 01 лютого 2022 року, який додається до цієї відповіді на відзив (додаток 4). Вказані розписи свідчать, що станом на 01 лютого 2022року у відділенні «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням», в якому позивачка працювала - лікаркою акушер-гінекологом на 0,25 ставки, існувало 2,25 посади лікаря акушер-гінеколога, з яких наказом від 24 квітня 2023 року №88-ОД (додаток до позову №41) директорка скоротила 1 25 ставки в якості вакантних. Пізніше - при затвердженні штатного розпису 26 квітня 2023 року (додаток до позову №43) в штатному розписі на 01 травня 2023 року у відділенні «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» були залишені лише 0,25 ставки зайняті позивачкою і позивачка з 26 квітня 2023 року стала єдиною лікаркою на 0,25 ставки і єдиною працівницею у цілому відділенні «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням». Але в той же час уже було «створене» відділення «спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою». Отже в «новоствореному» відділенні вводились посади лікарів акушер-гінекологів, на ці посади «переводили» працівників з абсолютно тотожних посад лікарів акушер-гінекологів, а в«старих» відділеннях - «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» ці ж посади лікарів акушер-гінекологів скорочували. Так само й спеціалісти іншого профілю переводились на абсолютно тотожні посади відповідного профілю, які вони займали до «реорганізації». Створення відділення «Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою» також не означає, що для роботи у складі «виїзної бригади» залучаються саме працівники «новосформованого» відділення. Як свідчать зокрема графік виїздів на грудень 2023 року (додаток 5) частина лікарів, які залучені до виїздів не є працівниками цього відділення ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]). Крім того, є лікарі - працівники цього відділення, які не залучаються до виїздів ([PERSON], [PERSON], [PERSON]), отже ніякої функціональної спеціалізації у вигляді роботи на виїзді немає. До «відзиву» доданий додаток №5 - «Копія витягу з протоколу засідання медичної ради КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» від 01 травня 2023 року», в якому серед іншого міститься перелік запрошених і це абсолютно не «всі лікарі». У зазначеному переліку позивачка як голова Первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» СОВП «Громадський контроль» відсутня. В той час як виконуючий обов`язки голови іншої профспілкової організації в переліку запрошених зазначений. Жодних доказів запрошення позивачки і як голови однієї із діючих на підприємстві профспілок і як єдиної лікаря акушер-гінеколога, яку на 0,25 ставки залишили працювати в відділенні «Спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» немає. Відповідно до встановленого у перинатальному центрі порядку на всіх подібних медичних радах та конференціях присутні реєструються або в заздалегідь виготовленому списку запрошених, або у списку, що складається безпосередньо на конференції, в який присутні записують свої прізвища та ставлять особистий підпис. В додатку до «відзиву» №5 - «Копія витягу з протоколу засідання медичної ради КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» від 01 травня 2023 року» конкретний перелік запрошених та учасників відсутній, як відсутній і список із самостійною реєстрацією учасників. Не було оголошень та запрошень на засідання медичної ради 01 травня 2023 року і у групі Viber - принаймні з 10 березня 2023 року - з моменту реєстрації позивачки в групі, що може бути підтверджене шляхом огляду в телефоні розміщених в групі оголошень. Отже твердження 10-о абзацу «відзиву» про «знали всі лікарі закладу» належним чином не підтверджується, як і стосовно обізнаності в цьому питанні позивачки. Також ігнорування Первинної профспілкової організації, головою якої є позивачка, в процесі «реорганізації» із «створенням» відділення «Спеціалізована жіноча консультація звиїзною бригадою» підтверджується тим фактом, що без погодження позивачкою затверджено і Положення про спеціалізовану жіночу консультацію з виїзною бригадою» - на титульному листі «Положення...» запис про те, що його погодив голова іншої профспілки передбачений та підписаний, а запис для погодження голови Первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» СОВП «Громадський контроль» - взагалі не передбачили. Таким чином, всупереч чинному законодавству щодо прав та гарантій діяльності профспілок, всупереч положенням Колективного договору, підписаного за участю обох профспілок «Положення...» затверджували без узгодження та без будь-якого повідомлення позивачки і як лікаря і як голови Первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» СОВП «Громадський контроль». До «відзиву» доданий додаток №3 - Копія наказу КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» від 21 квітня 2023 року №80-к «Про особовий склад». В цьому наказі відсутня будь-яка відмітка про ознайомлення з ним позивачки і як голови Первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» СОВП «Громадський контроль» і як єдиної лікарки акушер-гінеколога, і взагалі єдиної працівниці, яку залишили працювати у відділенні «Спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням». Крім того, сам зміст наказу неспростовно підтверджує, абсолютну тотожність посад, з яких працівники переводились із відділення під назвою «Спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» до відділення з назвою «Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою». При чому це стосується і лікарів акушер-гінекологів і лікарів інших спеціальностей. Таким чином, твердження «відзиву», що «про початок функціонування мобільної виїзної бригади по забезпеченню медичною допомогою населення віддалених районів області знали всі лікарі закладу» не відповідає дійсності в тому числі й стосовно позивачки. Навпаки, ВСІ надані у справу документи свідчать, що позивачку фактично усунули від участі в обговоренні та затвердженні відповідних документів, пов`язаних із «реорганізацією», в ході якої лікарів акушер-гінекологів та лікарів інших спеціальностей перевели на абсолютно тотожні посади у начебто новоствореному відділенні, а її залишили єдиною працівницею та єдиною лікаркою акушер-гінекологом відділення «Спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням». Таким чином, адміністрація Центру сподівалась уникнути необхідності при звільненні позивачки за скороченням штату враховувати наявні у неї переваги для залишення на роботі при наступному, запланованому саме для її звільнення скороченні штатів. Це підтверджується доводами «відзиву», що викладені далі в його тексті, які будуть проаналізовані та спростовані далі по ходу відповіді на «відзив». Твердження про те, що позивачку серед інших повідомили через Viber не відповідає дійсності та не підтверджується будь-яким допустимими та належними доказами. Ніяким чинним законодавством та чинним Колективним договором такий спосіб повідомлення «у Viber у групі» не передбачений. Крім того, в 2023 році позивачка була приєднана до групи у Viberлише 10 березня, що підтверджується скріном (додаток 6), а також може бути продемонстровано в судовому засіданні шляхом огляду телефону. Щодо «оголошення у січні 2023 року на лікарській конференції». Жодних доказів про те, що таке оголошення мало місце, і що позивачка була запрошена на «лікарську конференцію» ні «відзив» ні додані до нього додатки також не містять. Також не відповідає дійсності це твердження «відзиву» і в частині, що було повідомлено всіх лікарів. Зі слів лікаря [PERSON] , його викликали у відділ кадрів і запропонували написати заяву про переведення, пояснивши, що відділення перейменовується, що він може підтвердити при залученні його в якості свідка. Крім того, з цього питання має місце суперечність окремих тверджень «відзиву», а саме: в абзаці 11 «відзиву» стверджується, що «..про створення Спеціалізованої жіночої консультації з виїзною бригадою було повідомлено у Vіbег..., а також оголошено директором у січні 2023 року». В абзаці 9 «відзиву» повідомляється про те, що «пропозиція поліпшити організаційно-методичну роботу в районах області шляхом планової виїзної роботи комплексних бригад лікарів спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням, збільшити обсяг та якість консультативної роботи під час виїздів» «була внесена» 05 квітня 2023 року на засіданні підсумкової медичної ради КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр». Отже сама лише пропозиція «...планової виїзної роботи комплексних бригад лікарів спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням» була проголошена пізніше не у січні, а у квітні - 05 квітня 2023 року. Наведена в позовній заяві хронологія запитів позивачки та хронологія надання їй для ознайомлення наказів, пов`язаних із «реорганізацією» та «створенням» «спеціалізованої жіночої консультації з виїзною бригадою», свідчить, що на момент видання цих наказів позивачку про їх видання не повідомляли, що про ці наказами їй ставало відомо пізніше -відповідно до дати, коли вона їх отримувала після подання письмових вимог, посвідчуючи отримання кожного власним підписом. їй ставало відомо про їх існування завдяки посиланням на ці накази в інших наказах, що видавались для ознайомлення перед тим. Станом на час 02 травня 2023 року, коли був виданий наказ про ліквідацію відділення «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» позивачка про всю цю вже фактично проведену «реорганізацію» не знала. А про наказ від 21 квітня 2023 року №80-к «Про особовий склад» позивачці стало відомо лише з отриманням цього «відзиву», до якого він доданий в якості додатку під №3. Так сталося тому, що посилання на цей наказ відсутні в інших наказах і у позивачки не було можливості дізнатися про його існування із інших наказів, які вона отримувала на свої вимоги. Як витікає з цього наказу на момент, коли 08 травня 2023 року позивачці надали подання з повідомленням «про заплановане 08 серпня 2023 року звільнення працівників Спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням, у зв`язку із ліквідацією цього відділення» із пропозицією «провести консультацію з адміністрацією підприємства щодо заходів запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму...» працівників відділення (крім [PERSON]) вже раніше під приводом «перейменування» попереводили у «новостворене» відділення «спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою». Цей наказ також неспростовно демонструє, що у «новоствореному» відділенні вводились абсолютно тотожні посади лікарів акушер-гінекологів, на ці посади «переводили» працівників з таких самих посад лікаря акушер-гінеколога, а у відділенні - «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» такі ж посади лікаря акушер-гінеколога скорочувались. Так само й спеціалісти іншого профілю переводились на абсолютно тотожні посади відповідного профілю, які вони займали до «реорганізації». Крім того, як потім позивачка встановила, отримавши відповідь на адвокатський запит, на той час уже був затверджений 01 травня 2023 року штатний розпис (додаток 43 до позовної заяви), який свідчить, що вже проведена чергова «реорганізація» внаслідок якого відділення «Спеціалізована жіноча консультація з консультативно - діагностичним відділенням» опинилось із «штатом» в складі лише акушер-гінеколога на 0,25 ставки. Ще раз звертає увагу суду на явне зловживання правом та абсурдність реорганізації ізіснуванням в структурі Перинатального центру відділення «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням», в штаті якого є лише 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога і це єдина четвертушка працівника, з якої складається уся спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням. Зміст цього абзацу фактично підтверджує доводи позову, що дійсною метою та умислом «реорганізації» із «створенням» відділення «спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою» було створення ситуації, через яку, як вже зазначалось, адміністрація Центру сподівалась уникнути необхідності про звільненні позивачки за скороченням штату враховувати наявні в неї переваги для залишення на роботі при наступному, запланованому саме для її звільнення скороченні штатів. Це підтверджується змістом окремих доводів «відзиву», які будуть проаналізовані та спростовані далі по ходу аналізу наступних абзаців «відзиву». В наступному 20-у абзаці «відзиву» зазначено, що «02 травня 2023 року директором КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» видано наказ №97-ОД «Про ліквідацію відділення», яким вирішено «ліквідувати з 09 серпня 2023 року спеціалізовану жіночу консультацію з консультативно-діагностичним відділенням, персонально попередити з 08.06.2023 року працівників про наступне вивільнення та запропонувати інші вакантні посади (за наявності)». Нагадує суду, що з цим наказом на момент його видання ні позивачку ні профспілку, яку вона очолює не ознайомлювали. Цей наказ був наданий позивачці лише 22.05.2023 року - після того, як вона написала запит про його надання, оскільки згадка про нього містилось в поданні від 08.05.2023 №291/03/01-13. В наступному 21-у абзаці «відзиву» міститься висновок: «Таким чином, в організаційній структурі КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» відбулися зміни, що призвело до змін в організації виробництва і праці». Такий висновок не відповідає дійсності. Фактично зміни для персоналу (крім [PERSON]) відбулися лише в назві відділення, в якому вони числяться - завідувачка, посади та робота лікарів та іншого персоналу, їх робочі місця, функціональні обов`язки та завдання, обладнання тощо лишились ті самі. Посади, які займали працівники, в тому числі й акушер-гінекологи у відділенні «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» є абсолютно тотожними із посадами, на які вони переведені у «новостворене» відділення «спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою» - цю обставину наглядно демонструє текст наказу від 21 квітня 2023 року №80-к «Про особовий склад». Також нічого не змінилось і в роботі позивачки [PERSON] - лише вона тепер виявилась єдиною лікаркою акушер-гінекологом на 0,25 ставки, яка залишилась числитись у відділенні «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням». «Меморандум про співробітництво» від 02 січня 2023 року не містить будь-яких вимог щодо зміни організаційної структури Перинатального центру. Також жодний із документів, якими проведена «реорганізація» не містить посилання на відповідні вимоги «Меморандуму...» щодо здійснення реорганізації. Мало того, Перинатальний центр взагалі не є стороною цього «Меморандуму...» не є його підписантом і взагалі в «Меморандумі...» не згадується. Таким чином, твердження «відзиву», що відбулися зміни в організації виробництва і праці і що проведена «реорганізація» здійснена «на виконання меморандуму про співробітництво» не відповідають дійсності та не підтверджується жодним із доданих до справи доказів. Насправді це явне та очевидне зловживання правом з метою залишити позивачку єдиною працівницею підрозділу, яку заплановано звільнити під приводом ліквідації підрозділу із спробою уникнути обов`язку враховувати наявні у неї переваги для залишення на роботі при звільненні. Вдаючи при цьому, що вимоги законодавства в цій частині не можуть бути виконані, оскільки єдину працівницю підрозділу, що ліквідується, немає з ким порівнювати для реалізації наявних у неї переваг для залишення на роботі. Правомірність такого висновку щодо дійсних мотивів умислу «реорганізації» підтверджується подальшим змістом «відзиву». Особливість відповідача як некомерційного підприємства полягає в тому, що Перинатальний центр є медичним закладом, - об`єктом комунальної власності, медичні послуги якого фінансуються Національною службою здоров`я та бюджетом органів місцевого самоврядування, і особливості його створення та діяльності крім Господарського кодексу ще й регламентуються іншими актами законодавства, зокрема Законами, постановами Кабінету міністрів, наказами міністерства охорони здоров`я та інших міністерств, договорами укладеними з Національною службою здоров`я України», що практично всебічно регламентують діяльність закладів охорони здоров`я. Наказом МОЗ від 15.08.2011 реку №514 із змінами наказами №160 від 12.03.2012 року та №763 від 01.10.2012 року затверджено примірний статут перинатального центру зі стаціонаром, а також затверджено структуру перинатального центру III рівня та примірні нормативи центру III рівня. Зокрема передбачено, що штатні нормативи адміністративно-управлінського та господарського - обслуговуваного персоналу перинатальних центрів розраховуються згідно Додатка 46 наказу МОЗ від 23.02.2000 року № 33 "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров`я". Штатні нормативи персоналу централізованих бухгалтерій розраховуються згідно Додатка 45 наказу МОЗ від 23.02.2000 року №33 "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров`я". Також вищеназваний Наказ МОЗ від 15.08.2011 року №514 безпосередньо містить чинні нормативи, які регламентують як структуру так і якісний та кількісний склад лікарського персоналу перинатального центру III рівня. Відповідно до наведених в наказі нормативів встановлено як розраховується кількість та номенклатура посад лікарів та іншого персоналу в залежності від кількості населення, яке проживає на відповідній території, відповідної кількості ліжок стаціонару тощо. І вищеназвані накази МОЗ додатки до них і жодний інший нормативний документ не допускають можливості існування в комунальному медичному закладі перинатальному центрі III рівня амбулаторно-поліклінічного відділення «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» зі штатом 0,25 ставки єдиного лікаря акушер-гінеколога. Отже, «реорганізація» здійснена ще й з порушенням вищезазначеного наказу МОЗ щодо належної структури якісного та кількісного складу лікарського персоналу перинатального центру III рівня. Таким чином, стосовно комунального медичного закладу - перинатального центру III рівня акредитації судам не доводиться, (як і наголошує Верховний суд у наведених у «відзиві» рішеннях) «вирішувати питання про доцільність скорочення штату та чисельності працюючих». Питання належної структури та допустимих штатів комунального медичного закладу - перинатального центру III рівня акредитації вирішуються відповідними нормативними актами МОЗ України, які в даному випадку були брутально проігноровані. Власник комунального закладу в особі Сумської обласної ради та її відповідного підрозділу також певною мірою визначає його діяльність, зокрема призначає та звільняє керівника. Саме після звернення профспілки до власника - Сумської обласної ради щодо звільнення директорки центру в зв`язку із численними порушеннями трудового та профспілкового законодавства і почалася фактична спроба адміністрації знищити профспілку та позивачку, як її очільницю. І, нарешті, на підприємстві діє колективний договір. Зокрема п.4 розділу III Колективного договору передбачає, що звільнення з підстав передбачених п.1 ст.40 ....КЗпП може бути проведене лише за попередньою згодою профспілкового комітету, а пункт 1 - покладає на роботодавця обов`язок «не проводити прийом нових працівників за умов, коли не вирішене питання зайнятості працюючих повний робочий день». Пункт 5 цього ж розділу передбачає, що «роботодавець повинен забезпечити повний робочий день працівників. У зв`язку із змінами в організації праці, роботодавець лише за згодою працівника та профспілкового комітету має право дозволити роботу на умовах неповного робочого дня або тижня», і т.д. Як бачимо, проведені «реорганізації» повністю ігнорують вимоги колективного договору, зокрема щодо зобов`язання забезпечити повну зайнятість працівників. Доводи позову з приводу особливостей «реорганізацій» та «оптимізацій із «скороченнями» «створеннями» та «ліквідаціями» відділень наводяться з метою продемонструвати суду, що в діях керівництва перинатального центру має місце умисел та зловживання правом. Зловживання правом полягає в здійсненні «реорганізацій», в ході яких на місці амбулаторно-поліклінічного підрозділу перинатального центру, що мав одну назву, «створювалось» відділення з новою назвою, в яке переводились працівники цього підрозділу, а також залишались відділення із назвою, що була до цієї реорганізації, в якому залишалась єдина працівниця - лікарка акушер-гінеколог [PERSON] з метою обійти наявність у [PERSON] переваг для залишення на роботі у випадку скорочення штатів. При цьому утворювались відділення, в яких [PERSON] була єдиною працівницею, що за задумом та умислом відповідача усуває необхідність враховувати наявність переваг для залишення на роботі при скороченні штатів. В ході наступної, останньої реорганізації - на місці «спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням» створена «спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою», а також залишена «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» із 0,25 ставки лікаря, яку займала [PERSON] . Ніяких доказів, того, що «працівники персонально попереджалися про наступне вивільнення» немає і не може бути. Оскільки, як уже зазначалось, наказом від 21.04.2023 року №80-к «Про особовий склад» працівників відділення (крім [PERSON] ) вже раніше попереводили у «новостворене» відділення «спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою» на абсолютно тотожні посади. Отже, ніяких працівників (у множині), які «персонально попереджалися про наступне вивільнення» на час видання наказу від 02.05.2023 року №97-ОД «Про ліквідацію відділення» не існувало в природі. Як уже зазначалось, чинні нормативи, затверджені наказом МОЗ від 15.08.2011 року №514 із змінами передбачають визначення кількості штатних лікарів відповідно до чисельності населення на території, що обслуговує заклад і не допускають існування в структурі перинатального центру III рівня акредитації амбулаторно-поліклінічного відділення як під назвою «спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням» із штатом 0,25 ставки лікаря акушер-гінеколога, так і під назвою «консультативно-діагностичного відділення (поліклініка)» із штатом з посадою єдиного лікаря акушер-гінеколога. Ні про які переваги на залишення на роботі порівняно із іншими працівниками, які мають меншу кваліфікацію та не мають переваг, не йдеться, оскільки вбачається лише обов`язок роботодавця запропонувати вакантні посади, а не про врахування наявних у працівників відповідної професії (спеціальності) та звільнення іншого працівника з тою ж професією, але з нижчою кваліфікацією чи відсутністю передбачених законом переваг. Насправді обов`язок роботодавця щодо врахування переваг передбачених статтею 42 КЗпП може вважатися виконаним, якщо при скороченні посади лікаря акушер-гінеколога буде визначений для вивільнення лікар акушер-гінеколог, що має найнижчу кваліфікацію та не має передбачених законом переваг порівняно із іншими лікарями акушер-гінекологами, а лікар акушер-гінеколог, який має вищу кваліфікацію та передбачені законом переваги залишиться працювати. У своєму відзиві відповідач інформацію про наявність у відповідачки переваг у рівні кваліфікації, а також інших переваг для залишення на роботі у випадку скорочення посади акушер-гінеколога ніяким чином не спростовує та не заперечує. Також відсутні будь-які заперечення доводи позивачки та надані підтверджуючі матеріали щодо наявності лікарів акушер-гінекологів, які мають нижчу кваліфікацію та не мають переваг для залишення на роботі у випадку скорочення, а крім того, і на час працевлаштування також не мали необхідного рівня кваліфікації для роботи лікуючим лікарем в спеціалізованому медичному закладі третього рівня. Проте, як бачимо, відповідач маніпулюючи реорганізаціями звільнив за скороченням саме відповідачку, а когось із акушер-гінекологів, що взагалі не мають необхідного рівня кваліфікації для роботи лікуючими лікарями в спеціалізованому медичному закладі третього рівня залишив на роботі. Таким чином, має місце порушення відповідачем вимог ст.42 КЗпП щодо врахування переваг для залишення на роботі у випадку скорочення. Крім твердження, що «Роботодавець ужив усі можливі заходи для того, щоб працевлаштувати позивачку....», в абзаці 41 міститься ще й твердження, що було «запропоновано всі вакантні посади, які з`являлися у закладі під час дії попередження про наступне вивільнення, від яких позивачка відмовилася». Твердження про відмову відповідачки вочевидь стосуються пропозицій працевлаштування на 0,5 посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених та на посаду сестри медичної анестезистки відділення анестезіології та реанімації. Твердження, що «склад бригади повністю укомплектований, а тому включити до складу виїзної бригади не є можливим» не відповідає дійсності. Насправді склад лікарів, що залучаються до роботи на виїзді складається щомісячно, що підтверджується графіком, і до нього включаються лікарі різних відділень. В 47, 48, 49 абзацах «відзиву» зазначено наступне: «31.07.2023 року надано повідомлення про появу з 01.08.2023 року вакантної 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення та у разі згоди запропоновано позивачці написати заяву не пізніше 08.08.2023 року. На цьому повідомленні, 31.07.2023 року позивачка написала не згодна на 0,25 ставки, а погоджусь з переведенням на повну посаду та поставила особистий підпис. Тобто, роботодавець запропонував тотожну посаду, яку займала позивачка з тим же навантаженням, що було у позивачки, від якої вона відмовилася, зазначивши, що вона бажає повну ставку лікаря акушера-гінеколога у будь-якому відділенні закладу. Проте, ця вимога була безпідставною бо з 01.08.2023 року з`являлася вакантної 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення, а не повна ставка. Відповідач раніше незаконно змінив позивачці суттєві умови праці - встановивши без її погодження та без погодження профспілки для позивачки скорочену тривалість робочого часу. Ці дії відповідача позивачка оскаржує в судовому порядку. За таких умов, її згода з переведенням на неповну зайнятість була б і порушенням її позиції в суді і фактичним виправдуванням незаконних дій роботодавця, які були щодо неї вчинені, і які вона оскаржує в суді. Твердження відповідача про те, що роботодавець попередив позивачку про звільнення та пропонував їй вакантні посади відповідають дійсності лише з врахуванням того, що кілька разів пропонувались посади невідповідні кваліфікації та досвіду, а один раз пропонувалась лише часткова зайнятість. Також вірно те, що позивачка будучи лікарем першої кваліфікаційної категорії та із значним досвідом та стажем відмовилась від відверто цинічної пропозиції працювати медичною сестрою. Що стосується пропозиції працевлаштування лікарем акушер-гінекологом до акушерського відділення, то позивачка від посади не відмовлялась, а відмовлялась від незаконної пропозиції працювати з невідповідною до чинного законодавства тривалістю робочого часу. Твердження про те, що «вказані обставини спростовують твердження позивачки щодо штучного створення умов для скорочення штатної одиниці, яку займала позивачка та щодо упередженого ставлення до неї, що зумовило її звільнення з роботи» не відповідає дійсності і доводів позивачки не спростовують, а навпаки лише підтверджують, що при звільненні позивачки наявні у неї переваги для залишення на роботі роботодавець не врахував. Відповідач так і не спростував, що попри скорочення 0,25 ставки лікаря акушер-гінеколога залишились не був скорочений жодний із лікарів акушер-гінекологів з числа тих, що мають нижчу кваліфікацію, менший стаж та не мають інших переваг для залишення на роботі, які має позивачка. В тому числі залишені й такі лікарі, які на час працевлаштування не мали належної для роботи в закладі III рівня кваліфікації і до цього часу такої кваліфікації не мають. Крім того, заявляючи про пропонування позивачці 0,25 ставки лікаря акушер-гінеколога акушерського відділення, відповідач сам визначив цю посаду тотожною посаді позивачки. Твердження відповідача щодо неможливості звернутися позивачці з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної керівником підприємству, не відповідає змісту норм права, які регламентують відповідні правовідносини. Стаття 237 КЗпП містить пряму вказівку на дії суду: «Суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи». Також стаття 237 КЗпП містить дві умови, коли суд має виконати передбачену статтею дію: «Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі». При чому вказівка на дії суду є абсолютно конкретною: визначає спосіб відповідальності - суд покладає обов`язок покрити шкоду; визначає характер заподіяної шкоди: у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи; а також визначає особу, на яку покладається цей обов`язок - службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Враховуючи викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (т. ІІ а.с.9-41). 02 лютого 2024 року від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив третьої особи, в якому вона висловлює заперечення проти нього (т. ІІ а.с.65-75). 05 лютого 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 23 лютого 2024 року, 11 год. 10 хв. за клопотанням представника відповідача. 23 лютого 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (т. ІІ а.с.110-115). 23 лютого 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 04 квітня 2024 року 11 год. 00 хв. у зв`язку з наданням можливих заперечень позивача на заперечення відповідача. 04 квітня 2024 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 07 червня 2024 року, 10 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням позивачки. 07 червня 2024 року від позивачки [PERSON] , надійшли додаткові пояснення стосовно заперечень на відповідь на відзив (т. ІІ а.с.228-239). 07 червня 2024 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 04 липня 2024 року, 16 год. 20 хв. у зв`язку клопотанням представника відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 03 жовтня 2024 року о 09 год. 30 хв. 03 жовтня 2024 року у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги в Сумській області, розгляд справи відкладено до 16 жовтня 2024 року о 15 год. 00 хв. 16 жовтня 2024 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 29 жовтня 2024 року, 15 год. 30 хв. за клопотанням представника відповідача. 29 жовтня 2024 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 06 січня 2025 року, 14 год. 30 хв. для забезпечення явки свідків. 06 січня 2025 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 06 березня 2025 року, о 09 год.30 хв. за клопотанням позивачки. 06 березня 2025 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , розгляд справи відкладено до 30 квітня 2025 року, 15 год. 00 хв. у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у кримінальному провадженні. 30 квітня 2025 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розгляд справи відкладено до 28 травня 2025 року у зв`язку із закінченням процесуального часу. 28 травня 2025 року розгляд справи відкладено до 11 червня 2025 року, 15 год. 20 хв. у зв`язку із закінченням процесуального часу. 11 червня 2025 року протокольною ухвалою головуючого, враховуючи ту обставину, що в Сумській області оголошена повітряна тривога розгляд справи відкладено до 19 червня 2025 року 13 год. 30 хв. 19 червня 2025 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 03 липня 2025 року 14 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою позивачки. В зазначеному судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечив з підстав, що викладені у відзиві. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Суд, вислухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] 06 липня 1993 року прийнята на посаду акушера-гінеколога жіночої консультації Сумського будинку пологів №2, що підтверджується копією трудової книжки (т. І а.с.16-19). З копії рішення про державну реєстрацію створення юридичної особи від 08 серпня 2016 року вбачається, що на підставі правового висновку, складеного за результатами правової експертизи документів, поданих для державної реєстрації створення юридичної особи, прийнято рішення про реєстрацію Первинної профспілкова організація комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний Центр» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» (т. І а.с. 21-22). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Первинна профспілкова організація комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний Центр» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» зареєстрована як юридична особа 08 серпня 2016 року (т.І а.с.24-27). Згідно копії наказу Комунального неприбуткового підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» від 18 березня 2022 року № 28-к вбачається, що [PERSON] - лікаря акушера-гінеколога консультативно-діагностичного відділення (поліклініка) переведено на 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням з 02 березня 2022 року (т. І а.с.93). Згідно запису в трудовій книжці позивачки від 02 березня 2022 року - [PERSON] переведено на 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням, наказ № 28-к від 18 березня 2022 року (т. І а.с.95). 02 січня 2023 року між Фондом народонаселення Організації Об`єднаних Націй (UNFPA), Управлінням охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації та Благодійною організацією «Всеукраїнська мережа людей, які живуть з ВІЛ/СНІД» було підписано меморандум про співробітництво, метою якого є консолідація зусиль сторін, спрямованих на співпрацю та реалізацію благодійної діяльності в інтересах суспільства через впровадження Проекту «Мобільні бригади СРЗ» та який спрямований серед іншого і на покращення доступу до акушерського-гінекологічної, терапевтичної, консультативно-медичної допомоги сільському населенню, громадянам, на території яких ускладнено доступ до діагностики та медичних послуг, переселенцям, особам з обмеженими фізичними можливостями та іншими вразливими групами населення, шляхом підтримки мобільних бригад; виявлення постраждалих від гендерного та сексуального насильства, надання медичних послуг з охорони материнства, надання консультацій з питань охорони здоров`я жінок та інше. Відповідно до пункту 2.3 меморандуму про співробітництво, Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації для реалізації мети меморандуму взяло на себе зобов`язання сприяти реалізації Проекту, шляхом залучення до його виконання закладів охорони здоров`я (Обласний перинатальний центр, центри первинної медико-санітарної допомоги, тощо), медичних та інших фахівців, експертів та надавачів послуг, необхідних для належної реалізації Проекту та забезпеченню діяльності та виїздів мобільних бригад (т. І а.с.165-168). На порядку денному лікарської конференції в КНП СОР «ОКПЦ» від 12 січня 2023 року серед інших було питання про організацію діяльності виїзної бригади акушерсько-гінекологічної допомоги в рамках співпраці з UNFPA (т. ІІ а.с.116, 117). Стороною відповідача в обґрунтування заперечень надано суду для дослідження копії договорів про надання послуг між Благодійною організацією «Всеукраїнська мережа людей, які живуть з ВІЛ/СНІД» та [PERSON] від 01 лютого 2023 року (т. ІІ а.с.118-124), між Благодійною організацією «Всеукраїнська мережа людей, які живуть з ВІЛ/СНІД» та [PERSON] (т.ІІ, а.с. 125-128). 10 лютого 2023 року між КЗ СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» та Фондом народонаселення Організації Об`єднаних Націй»(або з UNFPA) укладено Договір про надання Субгранту (т.ІІ, а.с.129-137). Судом досліджено копії наказів про відрядження працівників КНП СОР «ОКПЦ» (т. ІІ а.с.138, 139, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150, 151, 152). Крім того, судом досліджено штатний розпис КЗ СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» станом на 2021 рік (т.ІІ, а.с.153-155), копію штатного розпису КНП СОР «ОКПЦ» станом на 03 жовтня 2022 року (т.ІІ, а.с. 156-159) та копію штатного розпису Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» станом на 09 серпня 2023 року (т. ІІ а.с. 160-162). Судом досліджено копії скриншотів із застосунку Viber з групи «Лікарі ОКПЦ (т. ІІ, а.с.184-186), а також Положення про спеціалізовану жіночу консультацію з консультативно-діагностичним відділенням, затвердженим 15 грудня 2021 року (т.ІІ, а.с.187-190) та копію Положення про виїзну бригаду невідкладної акушерсько-гінекологічної допомоги, затвердженого 29 грудня 2017 року (т.ІІ а.с. 191-193). 05 квітня 2023 року на засіданні підсумкової медичної ради КНП СОР «ОКПЦ» за участі медичного директора, завідувачів відділеннями, підрозділами та службами, в.о. голови ПК, лікарів, представників кафедри акушерства та гінекології було здійснено аналіз роботи спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням (доповідач завідувач цього відділення [PERSON]) та роботи пробної виїзної бригади для забезпечення медичною допомогою населення віддалених районів, на якій була внесена пропозиція поліпшити організаційно-методичну роботу в районах області шляхом планової виїзної роботи комплексних бригад лікарів спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням, збільшити обсяг та якість консультативної роботи під час виїздів (т. І а.с.169,170-171). 21 квітня 2023 року директором КНП СОР «ОКПЦ» видано наказ №80-к «Про особовий склад», яким було переведено з 01 травня 2023 року працівників, які виявили бажання працювати у відділенні спеціалізованої жіночої консультації з виїзною бригадою та написали про це відповідні заяви (т. І а.с.172-173). 24 квітня 2023 року директором КНП СОР «ОКПЦ» видано наказ №88-ОД «Про зміни до штатного розпису», яким з 01 травня 2023 року виведено вакантні посади у відділеннях: адміністративно-управлінський персонал; спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням; виїзна бригада невідкладної акушерсько-гінекологічної допомоги (т.І а.с.97, 106). 01 травня 2023 року було затверджено Положення про спеціалізовану жіночу консультацію з виїзною бригадою (т. І а.с.174-177). З копії витягу з рішення медичної ради з контролю якості надання медичної допомоги в КНП СОР «ОКПЦ» від 01 травня 2023 року № 8 вбачається, що підставою для проведення медичної ради стало питання аналізу роботи Спеціалізованої жіночої консультації з виїзною бригадою за квітень 2023 року (т. І а.с.178-179). 02 травня 2023 року директором КНП СОР «ОКПЦ» видано наказ №97-0Д «Про ліквідацію відділення», яким вирішено ліквідувати з 09 серпня 2023 року спеціалізовану жіночу консультацію з консультативно-діагностичним відділенням, персонально попередити з 08 червня 2023 року працівників про наступне вивільнення та запропонувати інші вакантні посади (за наявності) (т. І а.с.180). 05 травня 2923 року за № 291/03/01-13 КНП СОР «ОКПЦ» на адресу голови первинної профспілкової організації Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» надіслало Подання, за змістом якого відповідно до частини 10 статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статті 43 Кодексу законів про працю України висловлено прохання надати згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] - лікарем акушером-гінекологом спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням, яку планується звільнити згідно п.1 статті 40 КЗпП України (т.І, а.с. 182). Судом досліджено штатний розпис КНП СОР «ОКПЦ» станом на 01 травня 2023 року, що затверджений директором КНП СОР «ОКПЦ» (т. І а.с.99-100). 08 травня 2023 року голові профспілки [PERSON] КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» надіслано подання про заплановане вивільнення з 08 серпня 2023 року працівників спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням у зв`язку з ліквідацією цього відділення та пропозицією провести консультацію та подання про надання згод на розірвання трудового договору. Подання отримане [PERSON] 08 травня 2023 року, про що свідчить її підпис на поданні (т. І а.с.101, 181). 18 травня 2023 року [PERSON] звернулася зі зверненням до директора КНП СОР «ОКПЦ» [PERSON], в якому просила надати наказ від 08 травня 2023 року № 97-ОД «Про ліквідацію відділення» та проханням провести спільну консультацію щодо заходів запобігання звільнення чи зведення їх кількості до мінімуму згідно Подання від 08 травня 2023 року № 291/03/01-1 (т. І а.с.102). 07 квітня 2023 року КНП СОР «ОКПЦ» видано наказ №72-ОД «Про створення відділення», яким з 01 травня 2023 року створено нове в закладі відділення Спеціалізовану жіночу консультацію з виїзною бригадою та введено всього 14,25 посад (т. І а.с.103). 22 травня 2023 року [PERSON] звернулася із заявою до директора КНП СОР «ОКПЦ» [PERSON], в якій просила надати накази по підприємству «Про створення відділення №72-ОД від 07 квітня 2023 року та «Про зміни до штатного розпису» № 88-ОД від 24 квітня 2023 року (т. І а.с.104). 08 червня 2023 року [PERSON] вручено повідомлення про заплановане вивільнення, у якому повідомлено, що ліквідується спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням, а тому вона попереджена про наступне звільнення з посади лікаря акушера-гінеколога на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 08 серпня 2023 року. Також повідомлено, що станом на 08 червня 2023 року вакантні посади, які б могли бути запропоновані їй для подальшого працевлаштування відсутні, у разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двомісячного терміну попередження, вона буде запропонована (т. І а.с.107). Наказом КНП СОР «ОКПЦ» від 08 червня 2023 року №135-ОД«Про скорочення» у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці, ліквідацією спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням на підставі наказу по підприємству від 02 травня 2023 року № 97-ОД «Про ліквідацію відділення», скорочено 08 серпня 2023 року [PERSON] - лікаря-акушера-гінеколога Спеціалізованої жіночої консультації з консультативно-діагностичним відділенням (т. І а.с.108). 19 червня 2023 року [PERSON] звернулася із заявою до директора КНП СОР «ОКПЦ» з приводу запланованого звільнення, в якому вказувала про те, що має переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (т.І а.с.109-100). 22 червня 2023 року [PERSON] КНП СОР «ОКПЦ» надіслано повідомлення, із інформацією про наявні вакантні посади, у якому зазначено, що з 23 червня 2023 року з`являються вакантні посади: 0,5 посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками пост інтенсивного та неонатального догляду та 1,0 посади сестри медичної анестезиста відділення анестезіології та реанімації та запропоновано переведення на вказані посади не пізніше 08 серпня 2023 року. 23 червня 2023року позивачка на повідомленні про вакантні посади написала «Не згодна» (т. І а.с.114). На запит адвоката Якименко О.І. КНП СОР «ОКПЦ» надано інформацію що працівників закладу, із зазначенням стажу роботи та кваліфікаційної категорії (т. І а.с.115-118). 23 червня 2023 року [PERSON] на повідомлення відповідача, яким пропонувались вакантні посади медичних сестер,зазначила, що запропоновані вакантні посади для неї є неприйнятними та подала заяву, в якій просила перевести її на посаду лікаря акушера-гінеколога у відділенні Спеціалізованій жіночій консультації з виїзною бригадою з 23червня 2023року до 08 серпня 2023 року та подала заяву про залучення її у виїзній бригаді закладу з 01 липня 2023 року у відділенні Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою (т. І а.с. 125, 126, 127). 10 липня 2023 року за № 404/05/01-13 КНП СОР «ОКПЦ» на адресу позивачки надіслало повідомлення про те, що у зв`язку з наданим нею повідомленням від 08 червня 2023 року №337/03/01-13 «Про заплановане вивільнення» та появою з 10 липня 2023 року вакантної посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками постінтенсивного та неонатального догляду, запропоновано їй переведення на вищевказану посаду. У разі прийняття даної пропозиції висловлено прохання не пізніше 08 серпня 2023 року подати заяву до відділу кадрів. На повідомлення є відмітка про його отримання [PERSON] 11 липня 2023 року, та із зазначенням на ньому слів «Не згодна» (т. І а.с.128). 07 липня 2023 року КНП СОР «ОКПЦ» на адресу позивачки повідомлено про розгляд її звернень та вказано про те, що у відділенні Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою вже відбулося укомплектування шляхом прийняття осіб, які виявили бажання у ньому працювати і подали відповідні заяви. Інформація про організацію виїзних бригад в рамках проекту «Мобільні бригади СРЗ» була доведена директором на лікарській конференції, яка проводилася ще 12 січня 2023 року. На даний момент склад бригади повністю укомплектований, а тому включити її до складу виїзної бригади не є можливим (т. І а.с.129). 25 липня 2023 року [PERSON] звернулась до директора КНП СОР «ОКПЦ» із заявою з приводу порушення чинного законодавства та пропозицій працевлаштування медичною сестрою (т. І а.с. 130). 31 липня 2023 року №443/05/01-13 КНП СОР «ОКПЦ» на адресу позивачки надіслано повідомлення, в якому зазначалося про те, що у зв`язку з наданим нею повідомленням від 08 червня 2023 року №337/03/01-13 «Про заплановане вивільнення» та появою з 01 серпня 2023 року 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення запропоновано їй переведення на вищевказану посаду. У разі прийняття даної пропозиції висловлено прохання не пізніше 08 серпня 2023 року подати заяву до відділу кадрів. На заяві [PERSON] написала: «не згодна на 0,25 посади. Погоджуюсь на переведення на повну посаду до любого відділення закладу» (т. І а.с. 131). 04 серпня 2023 року за № 466/03/01-12 КНП СОР «ОКПЦ», розглянувши заяву від 25 липня 2023 року голови первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» [PERSON], повідомлено про те, що згідно наказу по підприємству від 02 травня 2023 року № 97-ОД «Про ліквідацію відділення» з 09 серпня 2023 року ліквідується спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням. Працівники даного відділення персонально попереджені не пізніше ніж за два місяці про наступне вивільнення. У відповідності до норм чинного трудового законодавства, одночасно з попередженням про вивільнення, їй пропонуються вакансії, які були на день попередження про звільнення, а також вакансії, які з`являються протягом 2 місяців і які відповідають професії працівника та кваліфікації (рівнозначні нинішній посаді або нижчі). Разом з цим власник або уповноважений ним орган не зобов`язаний пропонувати працівнику посаду вищого рівня, можливість призначення на такі посади визначається загальними правилами про комплектування кадрів, які діють на підприємстві. Зазначено, що крім посад медичної сестри [PERSON] було запропоновано 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення, але на переведення вона не надала згоду. З приводу заяви про переведення до спеціалізованої жіночої консультації з виїзними бригадами відповідь вже надавалася (т. І а.с.132). На адвокатський запит від 18 серпня 2023 року № 90 щодо працевлаштування до центру на посади лікаря акушера-гінеколога за період з 08 травня 2023 року і по даний час, КНП СОР «ОКПЦ» надано інформацію про те, що станом на 31 липня 2023 року, у зв`язку зі звільненням працівника, на підприємстві з`явилося 0,25 вакантної посади лікаря акушера-гінеколога у акушерському відділенні. 31 липня 2023 року цю вакантну 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога було запропоновано [PERSON] , але остання відмовилася від переведення, тому прийнято іншу особу. 10 серпня 2023 року звільнився лікар акушер-гінеколог відділення патології вагітності та екстрагенітальної патології (з ліжками для невиношування).15 серпня 2023 року на цю посаду було прийнято нового працівника. За запитуємий період прийняття на посади лікарів акушерів-гінекологів до КНП СОР «ОКПЦ», крім вище зазначеного, не здійснювалося (т. І а.с.133). 08 серпня 2023 року КНП СОР «ОКПЦ» видано наказ від №130-К про припинення трудового договору, відповідно до якого 08 серпня 2023 року звільнено [PERSON] у зв`язку зі скороченням чисельності (штату) працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. І а.с.134,186). Довідкою Первинної профспілкової організації Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» від 05 вересня 2023 року підтверджено, що станом до 08 серпня 2023 року Комунальне комерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» з поданням щодо надання попередньої згоди на звільнення голови Первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» [PERSON] , як це передбачено ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 43 КЗпП України до профспілкового комітету первинної профспілкової організації не зверталось (т. І а.с.135). З довідки Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» від 05 вересня 2023 року вбачається, що станом до 08 серпня 2023 року Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» з поданням щодо надання попередньої згоди на звільнення голови Первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» [PERSON] , як це передбачено ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст.43 КЗпП України до Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» не зверталось (т. І а.с. 136). Згідно довідки від 06 жовтня 2023 року № 558/05/01-13, адміністрація КНПСОР «Обласний клінічний перинатальний центр» повідомляє про те, що станом на 08 червня 2023 року на момент попередження лікаря акушера-гінеколога [PERSON] на підприємстві відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані (т. І а.с.183). Відповідно до довідки від 06 жовтня 2023 року № 559/05/01-13, адміністрація КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» повідомляє про те, що станом на 08 серпня 2023 року на момент скорочення лікаря акушера-гінеколога [PERSON] на підприємстві відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані. За період з 08 червня 2023 року по 08 серпня 2023 року з`являлися вакантні посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками постінтенсивного та неонатального догляду, сестри медичної анестезиста відділення анестезіології та реанімації та 0,25 посади лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення, які були лікарю запропоновані та від яких вона відмовилася, є письмові відмови (т. І а.с. 184). На засіданні комітету первинної профспілкової організації КЗ СОР «Обласний клінічний перинатапьний центр» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» згідно протоколу №9 від 22 червня 2023 року розглядалось Подання від 08 травня 2023 №291/03/01-13 про «заплановане вивільнення 08 серпня 2023 року працівників Спеціалізованої жіночої консультації з консультативно -діагностичним відділенням, у зв`язку з ліквідацією цього відділення на підставі наказу по підприємству від 02.05.2023 № 97-ОД «Про ліквідацію відділення» (т. ІІ а.с. 55-56). З копії ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2023 року у справі №591/867/22 вбачається, що судом випробовувались документи щодо реєстрації та установчих документів первинної профспілкової організації Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» (т.ІІ, а.с.209-210). Судом досліджено копію статуту Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль»(т. ІІ, а.с.214-217). 21 червня 2024 року за № 357/03/01-14 КНП СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» направило на адресу голови Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» подання, в якому просило висловити свою позицію з приводу звільнення [PERSON] за ч.1 ст. 40 КЗпП України (т. ІІІ, а.с.3,4, 20-21). 12 квітня 2025 року від голови Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» надійшло повідомлення про те, що 03 квітня 2025 року він отримав електронною поштою лист від Обласного клінічного перинатального центру під назвою «Подання», вказаний лист надійшов 03 квітня 2025 року, а датований 21 червня 2024 року. В той час як звільнили [PERSON] 08 серпня 2023 року. У вказаному Поданні ставиться питання про позицію щодо звільнення голови первинної профспілкової організації КЗ СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» [PERSON] З цього приводу він, як голова Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» же давав свідчення в суді. У повідомленні зазначено, що вказане звільнення здійснене з грубим порушенням чинного законодавства, в тому числі без попередньої згоди комітету Первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» також і без попередньої згоди вищестоящого виборного профспілкового органу, як це передбачено ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст.252 КЗпП України. Адміністрація взагалі за наданням попередньої згоди на звільнення [PERSON] ні до комітету первинної профспілкової організації, ні до виборного органу вищестоящої профспілкової організації - до Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» не зверталось. Довідка з цього приводу для надання до суду надавалась. Також при звільненні [PERSON] адміністрація Перинатального центру грубо порушила міжнародне право, зокрема Конвенцію про захист прав представників працівників на підприємстві та можливості, що їм надаються № 135, яка ратифікована Законом України від 15.05.2003 № 798-ІV. Також адміністрація Перинатального центру при звільненні [PERSON] за скороченням ігнорувала наявні у неї переваги передбачені статтями 42 та 42-1 КЗпП України. Свої дії щодо [PERSON] адміністрація мотивувала необхідністю скорочення штатів в нових економічних умовах. Але насправді мали місце утиски та дискримінація щодо [PERSON] та профспілки, яку вона очолювала. Фактично профспілку знищили. Їй створювали нестерпні умови для роботи. В 2022 році брехливо стверджуючи про відсутність штатних посад одночасно із переведенням [PERSON] на 0,25 ставки, тим самим позбавляючи її заробітку (в ті самі дні!) на 1,5 ставки на посаду лікаря акушер-гінеколога прийняли [PERSON] , який взагалі не тільки не мав рівної із [PERSON] кваліфікації та передбачених КЗпП переваг, але через відсутність будь-якої кваліфікаційної категорії взагалі не мав права бути лікуючим лікарем в закладі третинного (високоспеціалізованого) рівня відповідно до чинної на той час ст. 35-3 Закону «Про основи законодавства України про охорону здоров`я». Пізніше, продовжуючи в судах брехати про необхідність скорочення штатів як на підставу неповної зайнятості [PERSON] в порушення чинного колективного договору знову взяли на 1,5 ставки лікаря акушер-гінеколога [PERSON] без будь-якої кваліфікації. Через добу після звільнення «за необхідністю» скорочення штатів [PERSON] прийняли на роботу лікаря акушер-гінеколога [PERSON] ( [PERSON] ), що мала значно менший досвід та стаж роботи. При цьому в якості додаткового морального приниження [PERSON] пропонували посади медичної сестри, або пропонували погодитись із неприйнятними швами неповної зайнятості (0,25 ставки) в той час коли [PERSON] оспорювала законне переведення її неповну зайнятість. Керівництву Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» обставини ставлення адміністрації Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» до первинної профспілкової організації та її голови [PERSON] добре відомі. Відповідаючи на поставлене в листі від Обласного клінічного перинатального Центру під назвою «Подання» звернення до голови Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» про «позицію з приводу звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України», зазначає наступне: 1.Звільнення [PERSON] є незаконним та необґрунтованим 2.СОВП «Громадський контроль» попередньої згоди на звільнення [PERSON] не надавало і не дає. 3.СОВП «Громадський контроль» із звільненням [PERSON] не погоджується. 4. СОВП «Громадський контроль» вважає звільнення [PERSON] проявом дискримінації та перешкоджання діяльності профспілкової організації, очолюваною [PERSON] , що підпадає під кримінальну відповідальність за ст 170 КК. «Перешкоджання законній діяльності професійних спілок, політичних партій, громадських організацій» та ст. 172 КК «Грубе порушення законодавства про працю» (т. ІІІ а.с.67-68,73-74). Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є лікарем сексопатологом відділення обласного клінічного перинатального Центру. Працює у закладі з 1999 року до розформування Центру планування сім`ї. У нього була конфліктна ситуація з попереднім головним лікарем [PERSON] . Йому запропонували вступити у профком, років 3-4 тому. Дуже були напружені стосунки і [PERSON] запропонувала вступити в незалежну профспілку, і він перебував у двох профспілках. Потім він перейшов у профспілку і покинув профспілку закладу. Йому запропонували стати секретарем. У кінці 2021 року він був на конференції, якийсь документ підписував у 2022 році. Він дав незгоду на звільнення [PERSON] , це було влітку 2022 року. У них було 3 лікаря: позивачка, [PERSON] , і він. Його покликали, позивачку повідомили про те, що її буде звільнено і чи надають згоду. Позивачка склала протокол, і він його не читавши, підписав. Він був написаний від руки. У січня 2024 року він написав заяву про звільнення з профспілки. Первинна профспілкова організація «Громадський контроль» - це профспілка, яку очолювала позивачка. Ніяких документів чи звернень від роботодавця не було. Це за проханням позивачки було. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є головою Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль», куди входить первинна профспілкова організація, яку очолює [PERSON] . Первинна організація створена у 2016 році, а Об`єднання створено раніше - у 2004 році. У 2023 році до нього звернулася позивачка з питанням про те, чи зверталась адміністрація установи, де вона працює, на його ім`я за згодою на звільнення її з роботи. Він повідомив її про те, що про такі звернення йому нічого не відомо. Він сказав, що його телефон є у адміністратора і він може прийти, при бажанні роботодавець міг з ним легко зв`язатися. Потім з`ясувалося, що позивачку було звільнено. Позивачка проінформувала, що проводили засідання профспілкової організації, приймалися якісь рішення, і що вона буде оскаржувати звільнення. І після 2023 року ніякої інформації про звільнення позивачки до нього не поступало. Він як голова Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» не отримував ні письмових, ні усних звернень роботодавця. У травні, червні, серпні 2023 року позивачка запитувала про те, чи були звернення керівництва установи на згоду про звільнення. Він перевіряв електронну пошту, але звернень немає і по сьогодні. Свідок пояснив, що працює в ДФТГ, з 8 ранку по 8 вечора. З 10 вересня 2023 року він за контрактом з ДФТГ. З початку війни був в [INFO] по контракту як військовослужбовець . Профспілка знаходиться по вул. Металургів, 17 в м. Суми . В офісі буває один раз в три-чотири дні. По пошті у нього домовленість - з відділення пошти телефонують, щоб він прийшов за кореспонденцією. Позивачка зверталася до нього - телефонувала усно: запитувала чи були звернення роботодавця. Відбувалися переговори з попереднім керівником Кузьмінською. Він з нею домовився, що у разі необхідності, він надав номер мобільного телефону і домовився, що будуть вирішувати питання у робочому порядку. В результаті був укладений колективний договір за участю профспілки у 2016 році. З новим керівництвом не було жодних контактів і ініціатив. Електронну пошту він передав [PERSON] при здорових стосунках. Його телефон був наданий попередньому керівнику. Оскільки терміни не виконані, роботодавець зробив формальні дії, але по факту не було звернення. Судом пред`явлено свідку т. І а.с.110, на що він повідомив, що вказана електронна адреса вже не діє, з 2022 року вона не актуальна та наразі він користується іншою електронною поштою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є колегою [PERSON] , працювала у період з 01 серпня 2011 року по 30 квітня 2024 року лікарем акушером-гінекологом. Вона та позивачка є членами профспілки. Позивачку не попереджали і не зверталися до них з приводу її звільнення. 22 червня 2023 року вони склали і підписали протокол засідання щодо її незаконного звільнення. Зміст - про незаконне звільнення без попередження і звернення до профспілки. Протокол був письмовий. Підписали, бо [PERSON] кудись запізнювався, Протокол був виготовлений для суду. Переслідування профспілки було ще з 2015 року, при створенні профспілки ще була директором [PERSON] , вона викликала її до кабінету і почала обзивати, казати нісенітниці на позивачку. Говорила, що якщо вона не вийде із профспілки [PERSON] і не повернеться до профспілки закладу, то до неї будуть вжиті заходи реагування. Потім коли вона вийшла з декретної відпустки то був Covid. Коли головним лікарем стала [PERSON] , вона не чіпала. Коли почалися перейменування відділення, то [PERSON] в січні 2024 року дістала мобільний телефон і надиктувала про вихід із профспілки. Вона звернулась до позивачки і написала заяву про вихід з Вільної профспілки обласного клінічного перинатального центру 21 січня 2024 року. 22 червня 2023 року вони зібралися в кабінеті позивачки з [PERSON] і говорили на тему незаконного звільнення, бо було попередження про перейменування відділення з жіночої в спеціалізовану жіночу консультацію. Там було написано, що залишилась одна позивачка, працююча у цьому відділенні. Це було предметом засідання. Був лист відділення обласного клінічного перинатального центру про те, що залишилося одне відділення і одна особа, яку треба скоротити. Вони розглядали цей лист і протокол написала позивачка, а потім вони друкували його текст та підписали. Лист був не на адресу профспілки, на чиє ім`я - вона не пам`ятає. У квітні 2023 року вона та інші працівники написали заяви про перехід у нове відділення, а позивачку залишили у старому відділенні. Точно не пам`ятає назву відділення. Заяву в спеціалізовану жіночу консультацію з виїзною бригадою вона не писала, їй ніхто не пропонував. Лікарі-гінекологи до перинатального центру після переводу працювали на 0,25 ставки. А потім були взяті інші працівники, які вже працювали на повну ставку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює лікарем гінекологом в Обласному клінічному перинатальному Центрі, позивачку знає з 2007 року. На початку 2023 року була проведена медична конференція, яку проводив директор [PERSON] , і було повідомлено, що формуються мобільні бригади і хто має бажання приймати участь повинен зібрати пакет документів і повідомити медичного директора. Вона дала згоду, зібрала документи і на початку 2023 року її було включено до мобільної бригади. В результаті було створено нове відділення Спеціалізована жіноча консультація з мобільними бригадами. Позивачку не було включено у це відділення, тому вона була звільнена. До цього свідок працювала і в жіночій консультації. Інформація про створення виїзної бригади була доступна. В групу включено: лікар акушер-гінеколог, акушерка і лікар сумісного профілю. Створено графік виїзду, куди саме в який район їхати. Працівники за бажанням переходили у нове відділення. З позивачкою на цю тему вона не говорила. Графіки виїзду бригад складав [PERSON] , з ким погоджував - їй не відомо. Чи була позивачка присутня на конференції вона не пам`ятає. Виїзди мобільних бригад почалися чи в лютому чи в березні 2023 року. За це була додаткова оплата. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є лікарем акушером-гінекологом з 2009 року, з позивачкою колега. Про звільнення [PERSON] не відомо. На підприємстві була реорганізація у 2023 році і її звільнили. Зараз вона є завідувачем відділення екстрагенітальної патології, патології вагітних з ліжками для не виношування - з лютого 2024 року. У виїзних бригадах не працювала та не брала участі. У січні-лютому 2023 року було оголошено про цю програму і запропоновано лікарям подати документи хто бажає. Це були загальні лікарняні збори обласного принатального центру. З позивачкою колись у жіночій консультації працювали, а у відділенні не працювали. Чи була позивачка присутня на зборах - вона не пам`ятає. У січні 2022 року вона працювала лікарем акушером-гінекологом, завідувачем стала у квітні 2022 року. Була група у Вайбері і через неї повідомлено про збори, оголошено дату та час. Осіпова була в акушерському відділенні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є лікарем акушером-гінекологом у гінекологічному відділенні у акушерському відділенні ОКПЦ, у трудових відносинах - з 2022 року. Повідомив, що з позивачкою працювали в різних відділеннях, комунікація відбувалась на рівні спілкування колег. Щодо обставин звільнення інформації не має. Працював у виїзній бригаді. Працює безпосередньо з Фондом, працює на 0,5 ставки в гінекологічному відділенні і на 0,75 посади - чергування в акушерському відділенні, плюс виїзна бригада ЮНІСЕФ- це як відрядження, яке оплачувалось перинатальним Центром. Обставини створення відділення з мобільними бригадами йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є юрисконсультом КНП СОР «ОКПЦ`з 2023 року і по цей час. На початку квітня 2023 року відбулася медична рада в обласному КПЦ, на якій рекомендовано створити спеціалізовану жіночу консультацію з виїзними бригадами. Керівник надала йому розробити проект наказу про створення відділу, який був ним підготовлений і наданий на підпис 5 чи 7 квітня 2023 року. Був виданий наказ. Зі слів директора [PERSON] в чат боті повідомили проте, що хто бажає перейти працювати в новостворене відділення, треба написати заяву і звернутися до відділу кадрів. Також на якійсь лікарняній конференції чи планерці було повідомлення від директора [PERSON] , він чув. В травні 2023 року відбувалася медична рада, на якій було проаналізовано роботу двох відділів і вирішено рекомендувати ліквідувати спеціалізовану жіночу консультацію з консультативно-діагностичним відділенням. У зв`язку з цим ним був підготовлений проект наказу про ліквідацію відділення і підписаний директором. Ним було підготовлено два подання: одне подання про заплановане вивільнення з 08 серпня 2023 року працівників відділення, яке ліквідовується і друге подання - про надання згоди на звільнення [PERSON] як голові профспілкового комітету. Ці поданням були підписані керівником. На той час позивачка працювала на 0,25 ставки, вела прийом. Він піднявся до неї і в кабінеті вручив дані подання. Вона двічі розписалася, забравши по одному примірнику, він вийшов з кабінету. Це було 08 травня 2023 року. Пізніше він побачив, що на одному подання відсутній підпис про отримання. Тому він прийшов, але в цей день позивачки вже не було на роботі. На наступний день він піднявся до неї, але вона відмовилася будь-що підписувати. 08 червня 2023 року був виданий наказ керівником про скорочення, який з 08 серпня 2023 року передбачав скорочення лікаря акушера-гінеколога [PERSON] . З ним вона була ознайомлена. Також було повідомлено про те, що відсутні вакантні посади на час її ознайомлення. Від відділу кадрів йому відомо, що позивачці пропонували інші посади, але вона від переведення відмовилася. 08 серпня 2023 року було видано наказ про звільнення позивачки, з ним [PERSON] була ознайомлена. Десь в кінці жовтня на початку листопада 2023 року він звільнився. В лютому 2024 року він ще раз влаштувався юрисконсультом, і в червні 2024 року готував подання на голову Об`єднання профспілок «Громадський контроль» і поштою направив подання. Направив на електронну адресу, яку повідомив директор. Через деякий час прийшло повідомлення по те, що лист повернувся. Відомо, що на минулому тижні надійшла відповідь на це подання. На медичних нарадах він не був присутній, хто був запрошений - йому не відомо. В його обов`язки не входить сповіщати персонал про медичні наради. 08 травня 2023 року подання - оргінал вилучив слідчий. Акт про відмову від підписання він не складав. Позивачка підписала 2 примірника: подання про заплановане вивільнення працівників відділу. Не було підписано подання про згоду на розірвання трудових відносин. Це були подання адресовані позивачці як голові профспілки. Він вважав, що позивачка розписалася на його примірниках, а потім з`ясувалося, що на одному примірнику відсутній її підпис. Але на наступний день вона сказала, що підписувати нічого не буде. Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до пункту третього статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. У відповідності до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Водночас, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Реалізація зазначеного обов`язку повинна відбуватися з урахуванням принципу рівності трудових прав громадян і не може бути обумовлена виключно розсудом роботодавця. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року у справі № 6-45цс11 та Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18). Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19 (провадження № 61-13999св20), від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19 (провадження № 61-7098св21), від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19 (провадження № 61-10299св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 (провадження № 61-7496св21) та багатьох інших. Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти, як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Запровадження змін в організації виробництва і праці є правом роботодавця, який наділений правом самостійного визначення умов здійснення господарської діяльності. З досліджених під час судового розгляду доказів вбачається, що у КНП СОР «ОКПЦ» мали місце зміни в організації виробництва і праці, обумовлені підписаним 02 січня 2023 року з Фонлом народонаселення ООН, Управління охорони здоров`я Сумської ОДА та Благодійної організації меморандумом про співпрацю, яким передбачено впровадження проекту «Мобільні бригади», шляхом залучення до роботи перинатального центру. Як наслідок аналізу роботи мобільної виїзної бригади КНП СОР «ОКПЦ» видано наказ № 27-ОД від 07 квітня 2023 року про створення з 01 травня 2023 року відділення «Спеціалізована жіноча консультація з виїзною бригадою». Про створення такого відділення було повідомлено працівників, про що в судовому засіданні зазначали свідки [PERSON] , [PERSON] [PERSON] . Також про обставини свого переводу у новостворене відділення підтвердила свідок [PERSON] . В подальшому, з огляду на недоцільність для подальшої роботи КНП СОР «ОКПЦ» 02 травня 2023 року видано наказ № 97-ОД про ліквідацію з 09 серпня 2023 року відділення Спеціалізована жіноча консультація з консультативно-діагностичним відділенням. Позивачка була належним чином повідомлена про скорочення своєї посади на наступне звільнення шляхом вручення повідомлення про наступне звільнення 08 червня 2023 року. У період до подальшого звільнення позивачі пропонувалися посади, а саме: 22 червня 2023 року - 0,5 посади сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками пост інтенсивного та неонатального догляду та 1,0 посади сестри медичної анестезиста відділення анестезіології та реанімації; 10 липня 2023 року - посаду сестри медичної відділення інтенсивної терапії новонароджених з ліжками постінтенсивного та неонатального догляду, запропоновано їй переведення на вищевказану посаду; 31 липня 2023 року 0,25 вакантної посади лікаря акушера-гінеколога у акушерському відділенні. Проте позивачка висловила незгоду з переводом на запропоновані посади, в тому числі висловлене бажання займати посаду лікаря акушера-гінеколога з повною ставкою не можна розцінювати як згоду на запропоновану посаду, оскільки така не пропонувалася, та відомості про наявність такої вакансії з повною ставкою відсутні. З приводу тверджень позивачки щодо незаконності встановлення їй неповної зайнятості, суд враховує висновки, викладені у судових рішеннях у справі № 591/867/22. Так, згідно наявних відомостей в Єдиному державному реєстрі судових рішень постановою Сумського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року у зазначеній справі залишено без зміни рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2024 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до КНП СОР «ОКПЦ» про визнання незаконною та скасування зміну умов праці та встановлення неповної зайнятості. Вказаними рішеннями судів встановлено, що зміна істотних умов праці позивачки відбулась у зв`язку зі змінами в штатному розписі, та роботодавцем дотримано порядок повідомлення про такі зміни. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно з частиною другою статті 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Отже, при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в першу чергу, підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України. За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. З аналізу наведеної норми вбачається, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Право на залишення на роботі, передбачене ч. 1 ст. 42 КЗпП України не застосовується для працевлаштування на іншу посаду, оскільки переважне право на залишення на роботі враховуються при скороченні декількох посад, тобто інші рівнозначні посади залишаються у відповідному структурному підрозділі, і тоді роботодавець застосовує переважне право та надає право на залишення на роботі. Враховуючи те, що в результаті зміни в організації виробництва і праці відбулося скорочення посади, яку займала позивачка, без залишення рівнозначних посад у структурному підрозділі, підстави для застосування передбаченого ч. 1 ст. 42 КЗпП України права на залишення на роботі відсутні. За приписами статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Статтею 252 КЗпП України та частиною третьою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок). Отже, системний аналіз указаних норм закону дозволяє зробити висновок, що попередня згода чи незгода на звільнення працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника, і це право на захист не може бути обмежено. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 01 жовтня 2013 року (справа № 21-319а13), від 25 березня 2014 року (справа № 21-44а14). Під час судового розгляду встановлено, що 08 травня 2023 року позивачці як голові профспілкової організації вручено подання щодо ліквідації відділення Спеціалізована жіноча консультація та вивільнення з 08 серпня 2023 року працівників цього відділення з метою надання згоди на розірвання трудового договору. Вказані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] . Така згода Первинною профспілковою організацією КЗ СОР «ОКПЦ» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» надана не була, а про обставини засідання цієї профспілкової організації підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , а також позивачкою надано Протокол № 9 засідання комітету первинної профспілкової організації КЗ СОР «ОКПЦ» Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» від 22 червня 2023 року (т. ІІ а.с. 55-56). Крім того, згідно з частиною дев`ятою статті 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті. Пленумом Верховного Суду України у пункті 15 Постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що суд, встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Згідно з частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та з урахуванням вищезазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості. Лише у разі відсутності у рішенні обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо добре аргументованим, підтвердженим переконливими доказами, доведеним фактами». Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо добре аргументованим та містити посилання на фактичні обставини й правове обґрунтування незаконності звільнення працівника, на неврахування власником певних обставин й гарантій, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. Оцінку щодо обґрунтованості рішення профспілкового органу надає суд. З наданих представником відповідача доказів встановлено, що 21 червня 2024 року відповідачем направлено на ім`я голови Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» [PERSON] за адресою: м. Суми, вул. Металургів, 17 за № 357/03/01-14 подання, в якому запропоновано висловити пропозицію з приводу звільнення позивачки за п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. ІІІ а.с. 3, 4), проте поштове відправлення повернулося за закінченням терміну зберігання 12 липня 2024 року (т. ІІІ а.с. 23, 24,25). Допитаний під час судового розгляду в якості свідка голова Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» [PERSON] , зазначив, що профспілка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Металургів, 17, та він відвідує офіс раз на 3-4 дні. Контакти профспілкова організація мала з попереднім керівником КНП СОР «ОКПЦ», а з новим керівництвом таких не було. При пред`явленні свідку копії заяви позивачки на адресу дирекції КНП СОР «ОКПЦ» [PERSON] , в якій висловлена пропозиція звернутися до профспілкової організації Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» (т. І а.с. 109-110), [PERSON] повідомив, що зазначена електронна адреса [INFO] з 2022 року є неактуальною. Свідок також в судовому засіданні повідомив актуальну електронну адресу. Згідно отриманого судом листа Сумського об`єднання вільних профспілок «Громадський контроль» від 12 квітня 2025 року вих.. №1/25, в якому повідомляється про отримання 03 квітня 2025 року електронною поштою листа від КНП СОР «ОКПЦ» датованого 21 червня 2024 року, зазначає, що звільнення [PERSON] є незаконнім та необґрунтованим; СОВП «Громадський контроль» із звільненням позивачки не погоджується та вважає таке звільнення проявом дискримінації та перешкоджання діяльності профспілкової організації, очолюваною [PERSON] , що підпадає під кримінальну відповідальність за ст. 170 КК (т. ІІІ а.с. 67-68). Надаючи оцінку вказаному рішенню профспілкового органу, слід зазначити, що посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення позивачки є аналогічними із підставами, які заявлені у позові, а тому це не може бути підставою для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення. У відповідності до ст. 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому громадському об`єднанні, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їхніх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Посилання позивачки на її дискримінацію є безпідставними, оскільки не підтверджено будь-якими доказами, а зі змісту позовних вимог не вбачається, що її обмежено у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, що відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» можна вважати дискримінацією. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів про те, що з боку відповідача вчинено стосовно неї дії, які мають ознаки прямої дискримінації чи утиску. Таким чином, відповідачем у повному обсязі шляхом подання належних та допустимих доказів доведено виконання обов`язків роботодавця, передбачених КЗпП України при звільненні, у той час як під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження порушення прав позивачки, що підлягали б захисту у визначений нею спосіб. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що трудові права позивачки не були порушені відповідачем, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed