Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-07 00:00:00

25 лютого 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 13.02.2024 року Бориславським міським судом Львівської області прийнято рішення у справі 442/7272/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення заборгованості, згідно якого вирішено: позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, задовільнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 146 000 грн. - суму основного боргу; 66 335, 59 грн - суму інфляційних витрат в період з грудня 2020 року по 20 вересня 2023 року; 12 597 грн. - 3% річних за період з 27 листопада 2020 року по 20 вересня 2023 року, а всього 224 932, 68 грн. Проте, станом на час звернення до суду з відповідним позовом вищевказану суму відповідачем повернуто не було, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості у вигляді інфляційних витрат та 3% річних в період з 21 вересня 2023 року по 30 січня 2025 року у розмірі 26 758,38 грн. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суддя ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Бориславським міським судом Львівської області прийнято рішення від 13.02.2024 року у справі 442/7272/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення заборгованості, згідно якого вирішено: позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, задовільнити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 146 000 грн. - суму основного боргу; 66 335, 59 грн - суму інфляційних витрат в період з грудня 2020 року по 20 вересня 2023 року; 12 597 грн. - 3% річних за період з 27 листопада 2020 року по 20 вересня 2023 року, а всього 224 932, 68 грн. (двісті двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять дві гривні шістдесят вісім копійок). За змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань, а тому у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу, 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Так, згідно із розрахунком проведеним позивачем та долученим до позовної заяви, заборгованість за несвоєчасне виконання зобов`язання [PERSON] за період з жовтня 2023 року по січень 2025 року становить: -сума інфляційних втрат 20\~782,38 грн. (а.с.3); -сума 3% річних 5\~976,00 грн. (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги, щодо трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно зі ст.\~625\~ЦК України в розмірі 5 976,00 грн. та 20 782,38 грн. - інфляційних втрат. Судом перевірено і прийнято до уваги представлений розрахунок суми, яка підлягає до стягнення. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях №13-рп/2000 від 16.11.2000 року, №23-рп/2009 від 30.09.2009 року. Так, у рішенні Конституційного\~Суду\~України\~від 30.09.2009\~року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не долучено жодних доказів, а саме: витрат позивача на професійну правничу допомогу. Зважаючи на зазначене, позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню. При цьому, у відповідності до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved