Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-08 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ\~КБ\~«Приватбанк») звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 18.02.2021 у розмірі 68\~503,34 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що 18.02.2021 [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» для отримання кредитних коштів. Так, відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту і заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, погодивши наступні умови, зокрема, тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 50\~000 грн.; тип кредитної картки - картка «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних 42 %. Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №\~151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку «Універсальна» №\~ [NUMBER] строком дії до 11/24, згодом кредитну картку «Універсальна» №\~ [NUMBER] строком дії до 11/27. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, а відтак є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором, станом на 23.12.2024 у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 68\~503,34 грн., з яких: 54\~998,30 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13\~505,04 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яка, на переконання позивача підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2025 означену справу передано на розгляд Сихівському районному суду м. Львова за підсудністю. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позов передано на розгляд судді Жилі В.С. Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 25.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги підтримав із підстав, що викладені у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що процентна ставка в долучених представником позивача Умовах та Правилах надання банківських послуг, що становить 42 % річних, не відповідає пропозиції банку під час укладення договору, а саме 3,5% на місяць, на яку він погоджувався. Також зазначав про безпідставність заявлених позовних вимог та залишення позивачем без належного реагування його неодноразових звернень, як клієнта банку, в межах спірних правовідносин. Просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 03.07.2025, постановленою в судовому засіданні без оформлення окремого документа та занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено в клопотанні відповідача [PERSON] про витребування у позивача матеріалів переписки між відповідачем та АТ\~КБ\~«Приватбанк», оскільки заявлене клопотання було не вмотиване, доказів того, що такі матеріали у відповідача відсутні суду не надано, таке клопотання було заявлено після початку розгляду справи по суті та не повідомлено обставин, які унеможливлювали звернення з таким клопотанням раніше. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини спірних правовідносин. 18.02.2021 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання останнім Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг власноручним підписом на планшеті (а.с. 20-39). У заяві зазначено, що клієнт підписанням цієї заяви приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» Умов та Правил надання банківських послуг АТ\~КБ\~«Приватбанк», що розміщенні в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату цієї заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Так, в розділі 1 Істотні умови договору «Кредитні картки» визначено, зокрема, наступні умови: -тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; розмір кредитного ліміту не перевищує 50 000 грн. для карт «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту споживчі цілі; спосіб надання кредиту безготівковим шляхом (п. 1.2); -процентна ставка для карт «Універсальна» становить 42,0 % річних (п. 1.3); -кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4); -проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.\~2 ст.\~625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60 % (пункти 1.5, 2.1.1.2.12). \~ \~ \~ \~Окрім цього, відповідач 18.02.2021 ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту (а.с. 12 -19). Як доказ відкриття позивачу кредитної лінії та підтвердження існування заборгованості у відповідача за кредитним договором, позивач до позовної заяви долучив: -фотокопію перебування [PERSON] у відділенні АТ КБ «Приватбанк»; -довідку АТ КБ «Приватбанк» №\~0000003996406783 від 12.12.2024, згідно з якою на підставі підписаного кредитного договору [PERSON] видано кредитні картки «Універсальна»: №\~ [NUMBER] строком дії до 11/24, №\~ [NUMBER] строком дії до 11/27 (а.с. 185); -довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки АТ\~КБ\~«Приватбанк» №0000003996404995 від 12.12.2024, згідно з якою встановлений [PERSON] кредитний з 18.02.2021 неодноразово збільшувався (а.с. 184); -виписку про рух коштів за договором №б/н за період 01.02.2021 по 23.12.2024 з балансом на кінець періоду: - 68\~503,34 грн. (а.с. 40 74); -розрахунок заборгованості за договором №б/н від 18.02.2021, укладеного між АТ\~КБ «Приватбанк» та [PERSON] , згідно з яким станом на 23.12.2024 заборгованість відповідача становить 68\~503,34 грн., з яких: 54\~998,30 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13\~505,04 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 75-103). Надаючи оцінку зазначеним обставинам суд відзначає наступне. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частинами 1,2 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У ч. 1 ст. 634 ЦК України\~передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~умови таких договорів приєднання у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, так як друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). АТ КБ «Приватбанк», пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №\~334/3056/15 зроблено висновок про те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. З досліджених судом доказів встановлено, що між позивачем та\~відповідачем досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, в тому\~числі тип\~кредитного продукту\~(вид\~картки)\~-\~«Універсальна» і\~щомісячну сплату\~відсотків за\~користування кредитними\~коштами по\~цій картці\~за фіксованою\~процентною ставкою\~у розмірі\~42\~%\~річних.Означений договір підписано відповідачем, а те, що підпис на заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та паспорті кредиту (а.с. 19, 39) належить не [PERSON] , останнім не спростовано. При цьому, з огляду на наявні у справі докази, а також враховуючи твердження відповідача щодо його звернень до позивача з метою врегулювання спірної заборгованості та умов користування послугами банку, підстав сумніватися, що такий кредитний договір між сторонами був укладений у суду немає. Водночас, беручи участь в судових засіданнях [PERSON] відмовився відповідати на запитання головуючого у справі щодо обставин спірних правовідносин, зокрема щодо отримання кредитних карток, користування ними, а також щодо даних, наведених у виписці про рух коштів та розрахунку заборгованості позивача. Що стосується\~доводів відповідача\~про те,\~що процентна\~ставка в\~розмірі 42\~%\~річних не\~відповідає умовам,\~на які\~він погоджувався,\~а саме\~3,5%\~в місяць,\~то такі\~є безпідставними,\~оскільки п. 1.3 Умов та Правил надання банківських послуг, підписаних відповідачем 18.02.2021, визначено, що процентна ставка для картки «Універсальна» становить 42 % річних. Окрім цього, розмір процентної ставки 42 % річних з розрахунку на 12 місяців складає 3,5 % на місяць. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 21.06.2023 у справі №\~916/3027/21 та ін.). У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 372/223/17, від 15.01.2025 №753/16762/15-ц міститься правовий висновок про те, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Як видно з виписки про рух коштів за договором №\~б/н за період 01.02.2021 по 23.12.2024, відповідач [PERSON] у період з 18.02.2021 по 23.05.2024 активно користувався картками №\~ [NUMBER] , №\~5457082506388896, виданими АТ\~КБ\~«Приватбанк» на його ім`я, частково погашаючи заборгованість, однак несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредитні кошти, у зв`язку з чим баланс станом на 01.12.2024 становить: « 68\~503,34 грн.». Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картках підтверджує обставини користування відповідачем кредитними коштами, а також розмір заборгованості за кредитом, а рух коштів по картках відповідача свідчить про те, що він був обізнаний про списання відсотків. Водночас, наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно з яким загальний залишок заборгованості [PERSON] за наданим кредитом становить 68\~503,34 грн., з яких: 54\~998,30 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13\~505,04 грн. заборгованість за простроченими відсотками, містить детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення відповідачем платежів, в тому числі на погашення заборгованості, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Вказана заборгованість відповідачем не погашена та в порядку, встановленому процесуальним законом, не спростована, підстав сумніватися в обґрунтованості таких розрахунків судом не встановлено. Саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача (позиція Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, останній не надав, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 18.02.2021 у розмірі 68\~503, 34 грн. За таких обставин, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Окрім цього, з врахуванням вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved