Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-01 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого гарячого водопостачання та теплової енергії, спожитих за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів: заборгованість за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 5 351,86 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 по 31 жовтня 2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 50 583,96 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 29 799,35 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 45 255,24 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 431,72 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 315,79 грн; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідачі є споживачами послуг за адресою: [ADDRESS] , відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 25 червня 2004 № 1875-ІV та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 № 2189-VІІІ, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 603 (Правила 630); Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 № 1182 (Правила 1182; Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 (Правила 830). Позивач зазначає, що до 01 травня 2018 послуги з надання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , здійснювало ПАТ «Київенерго», яке на підставі договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 про відступлення права вимоги (цесії) передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 послуг з централізованого та гарячого водопостачання. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідачів по заборгованості за послуги з централізованого опалення, послуги з постачання гарячої спожиті до 01 травня 2018. З 01 травня 2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та 01 листопада 2021 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі не у повному обсязі та не своєчасно сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, а також стягнути 43,00 грн, як витрати за отримання інформації з Державного реєстру речових прав, стягнути судовий збір в сумі 3 028,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва відкрито провадження від 04 листопада 2024 року в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін (т.1 а.с. 124, 125). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року відмовлено у клопотанні відповідача [PERSON] про розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (т.1 а.с.145-147). Відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] копію ухвали суду про відкриття провадження, позовної заяви з додатками судом направлялись, направлялись за адресою їх реєстрації (т.1 а.с.115, 118, 120), однак поштові відправлення двічі повернулись до суду без вручення з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до інформації № 121771637 від 04 листопада 2024 [PERSON] в ІТС «Реєстрі територіальної громади не знайдено (т.1 а.с.122, 123). Судом на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про розгляд справи (т.1 а.с.143) Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Окрім того, 16 листопада 2024 року на офіційному сайті судової влади України було розміщено текст оголошення про судовий розгляд справи (т.1 а.с. 133). 08 грудня 2024 року відповідачем [PERSON] подано примірники відзиву на позовну заяву, які судом не приймаються до розгляду, оскільки подані з порушення норм ст. 178 Цивільного процесуального Кодексу (ЦПК) України (т.1 а.с.150-т.2 а.с.91). Положенням частин 4,5 ст.178 ЦПК України встановлено, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду; до відзиву додаються:1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. За матеріалами справи відзив з додатками на позовну заяву не було направлено позивачу та іншим учасникам справи. Крім того, судом в ухвалі про відкриття провадження роз`яснено, що відповідач має право надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази з підтвердження направлення їх позивачу та іншим учасникам справи. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не скористались правом подання відзиву на позовну заяву. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація № 591 від 10 квітня 2018 року Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. На підставі Договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01 серпня 2018 до дати укладання цього договору - Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (т.1 а.с.19). Відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 до позивача перейшло право вимоги за квартирою [ADDRESS] заборгованість з центрального опалення у розмірі 5 601,86 грн (т.1 а.с.18). Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року (4511) (т.1 а.с. 21). Позивачем підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085) (т.1 а.с. 20). Рішенням Київської міської Ради від 19 листопада 2023 року № 7340/7381 затверджено нова редакція Статуту КП «Київтеплоенерго», одним із предметів діяльності якого є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії постачання гарячої води, постачання та розподіл електричної енергії (п.2 т.1 а.с.27-35). Відповідно до п. 2 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 цей (в редакції від 08 серпня 2021 року № 1022) договір є публічним договором приєднання, який набирає силу чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування та /або веб-сайті виконавця (т.1 а.с.23-26). Встановлено, що з 01 травня 2018 надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго». Отже, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго» за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 389641590, сформованого 05 серпня 2024 року відповідачі є співвласниками кв. [ADDRESS] (т. 1 а.с. 8-10). Відповідачам квартира належить на праві спільно часткової власності. Відповідач [PERSON] є власником 1/7 частки квартири, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності 25 грудня 2000, Державна адміністрація Московського району м.Києва, розпорядження № 25028 від 25 грудня 2000; а також власником 1/42 частки квартири, підстава виникнення права власності - свідоцтво на спадщину 2-10 11 січня 2007, Київська державна нотаріальна контора № 17. Відповідач [PERSON] є власником 1/7 частки, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності 25 грудня 2000, Державна адміністрація Московського району м.Києва, розпорядження № 25028 від 25 грудня 2000; а також власником 1/42 частки квартири, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину 2-10 11 січня 2007, Київська державна нотаріальна контора № 17. Відповідач [PERSON] є власником 1/7 частки, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності 25 грудня 2000, Державна адміністрація Московського району м.Києва, розпорядження № 25028 від 25 грудня 2000; а також власником 1/42 частки квартири, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину 2-10 11 січня 2007, Київська державна нотаріальна контора № 17. Відповідач [PERSON] є власником 1/7 частки, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності 25 грудня 2000, Державна адміністрація Московського району м.Києва, розпорядження № 25028 від 25 грудня 2000; а також власником 1/6 частки квартири, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу 2015, 30 червня 2009 року приватний нотаріус Київського міського округу Смірнов І.В.; а також власником 1/6 частки квартири, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу 4261, 23 грудня 2010 року приватний нотаріус Київського міського округу Смірнов І.В. Відповідач [PERSON] є власником 1/42 частки квартири, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину 2-10 11 січня 2007, Київська державна нотаріальна контора № 17 ( т.1 а.с.8-10). Згідно з розрахунком заборгованості, за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) обліковується заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 50 583,96 грн (т.1 а.с.12,13). Згідно з розрахунком заборгованості, за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) обліковується заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, з 01 листопада 2021 року по 31 серпень 2024 року послуги з теплової енергії в сумі 29 799,35 грн та гарячої води у розмірі 45 255,24 грн (т.1 а.с.14). Згідно з розрахунком за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) [ADDRESS] за період з 01 листопада 2021 року по 30 серпня 2024 року обліковується заборгованість за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 431,72 грн та за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 315,79 грн (а.с.15). Згідно з розрахунком за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) обліковується заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року до 31 серпня 2024 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 351,86 грн (а.с.16-17). Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Перелік житлово-комунальних послуг наведений у пункті 1 частини 1 статті 5 вищевказаного Закону, до котрих, зокрема, належить послуга з управління багатоквартирним будинком та включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року за № 45 визначається, що власник та наймач (орендар) квартири, з-поміж іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат. Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії» встановлено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Згідно з ч. 6 ст. 19, ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 р. № 1198 передбачено, що споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Частиною статті 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку. Приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку, є спільним майном багатоквартирного будинку. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньо-будинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. За рахунок тепловиділення розподільчих трубопроводів, що розташовані у підвалах чи інших приміщеннях МЗК (місця загального користування) створюються нормальні умови для функціонування мереж водопостачання та водовідведення та інших інженерних комунікацій. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У Постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц Верховний Суд дійшов висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору чи іншого документу про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №712/8916/17, де було сформовано висновок щодо застосування норм права (пункт 79). Таким чином, на підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунки заборгованості, які не спростовані відповідачами. Позивач просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість. Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). Отже, кожен із власників до спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні. Крім того, згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України). Натомість, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (статті 541 ЦК України). Судом встановлено, що позивач надавав послуги з теплопостачання та постачання гарячої води у квартирі [ADDRESS] , яка належить відповідачам на праві спільної часткової власності. Таким чином, за відсутності договору, який визначає солідарне зобов`язання або домовленості між співвласниками щодо порядку несення витрат за отримані послуги, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги відповідно до їх частки у праві спільної часткової власності. Як встановлено судом, відповідачі є співвласниками квартири, отже мають нести відповідальність за невиконання зобов`язання відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. Відповідачці [PERSON] належить 1/6 частки у праві спільної часткової власності (16,67%), сума боргу відповідно до її частки становить - 21 960,72 грн., з яких: заборгованість за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 892,16 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 по 31 жовтня 2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8432,35 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 4967,55 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 7544,05 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 71,97 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 52,64 грн. Відповідачці [PERSON] належить 10/21 частки у праві спільної часткової власності (47,62%), сума боргу відповідно її частки становить - 62 733,60 грн., з яких: заборгованість за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 2 548,55 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 по 31 жовтня 2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 24 088,09 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 14 190,45 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 21 555,55 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 205,58 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 150,38 грн. Відповідачці [PERSON] належить 1/6 частки у праві спільної часткової власності (16,67%), сума боргу відповідно її частки становить - 21 960,72 грн., з яких: заборгованість за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 892,16 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 по 31 жовтня 2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8432,35 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 4967,55 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 7544,05 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 71,97 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 52,64 грн. Відповідачці [PERSON] належить 1/42 частки у праві спільної часткової власності (2,38%), сума боргу відповідно її частки становить - 3 135,36 грн., заборгованість за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 127,37 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 по 31 жовтня 2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1203,90 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 709,23 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 1077,07 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 10,28 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 7,52 грн. Відповідачці [PERSON] належить 1/6 частки у праві спільної часткової власності (16,67%), сума боргу відповідно її частки становить - 21 960,72 грн., з яких: заборгованість за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 892,16 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 по 31 жовтня 2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8432,35 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 4967,55 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 7544,05 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 71,97 грн; заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 52,64 грн. Відповідачі не надали суду докази належної оплати комунальних послуг за спірний період або контррозрахунок заборгованості, отже не спростували вимог позивача. За таких обставин, суд вважає, що позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню частково. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн., підтверджено випискою від 07 жовтня 2024 про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, на користь позивача слід стягнути понесені витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог до кожного з відповідачів, а саме: з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 504,77 грн; з [PERSON] - судовий збір в сумі 1 441,93 грн; з [PERSON] - судовий збір в сумі 504,77 грн, [PERSON] - судовий збір в сумі 72,07 грн., з [PERSON] судовий збір в сумі 504,77 грн. Вимога про стягнення з відповідачів 43,00 грн за витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідачів.

Outcome: partial