Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-02 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ПрАТ «Шепетівкагаз» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості\~за послуги\~з розподілу\~природного газу з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є споживачем послуги з розподілу природного газу, що надає ПрАТ «Шепетівкагаз» домоволодінню по [ADDRESS] . Облік нарахувань, оплати за послугу з розподілу природного газу та показники лічильника відображається на особовому рахунку № [NUMBER] . ПрАТ «Шепетівкагаз» здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території м. Шепетівка та Шепетівського району на підставі Постанови НКРЕКП № 776 від 15.06.2017 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Шепетівкагаз». 05.01.2018 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Шепетівкагаз» змінило тип з публічного на приватний та відповідно своє найменування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягом з протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Шепетівкагаз» від 27.12.2017 року. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1067 від 30.06.2021 року внесено зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 776 від 15.06.2017 року «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Шепетівкагаз»: у назві абревіатуру «ПАТ» замінено на «ПРАТ», та абз.1 п.1 викладено у новій редакції, згідно якої видано Приватному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Шепетівкагаз» (код ЄДРПОУ 03361394) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Шепетівка, сіл Білокриниччя, Городище, Городнявка, Онишківці, Курганівка, Корпилівка, Корчик, Красносілка, Лозичне, Лотівка, Михайлючка, Пашуки, Плесна, Пліщин, Романів, Серединці, Судилків, Траулин, Хролин, Хутір, Цмівка, В.Шкарівка, та селища міського типу Гриців Шепетівського району Хмельницької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Шепетівкагаз». Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) споживачами газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824. Згідно з п.п.1, 2 глави 1 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Постановою НКРКП від 30 вересня 2015 року № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (надалі Типовий договір), який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. Відповідно до п.1.1. Типового договору розподілу природного газу який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператора ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Відповідно до п.1.2. та 1.3.Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 гл. 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Відповідачем виконані умови приєднання до Типового договору, а саме фактом приєднання до умов Типового договору (акцептування договору) є фактичне споживання природного газу (що підтверджується змінами показників лічильника газу в сторону збільшення, які відповідач передавав, зазвичай, через особистий кабінет та які відображені в довідці про фінансовий стан споживача), а також оплатою рахунків ПрАТ «Шепетівкагаз», починаючи з жовтня 2021 року по вересень 2024 року (підтверджується зарахуванням сплачених коштів, що відображено в довідці про фінансовий стан споживача). Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, V належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи. Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку л природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. З моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу. Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском. Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ). Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. Крім того, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов Договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт (Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Між ПрАТ «Шепетівкагаз» та [PERSON] укладено Типовий договір розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498. За цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1 Типового договору). Пунктами 1, 2 глави 6 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Позивач звернувся до Шепетівського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ у розмірі 7201,55 грн. Ухвалою суду від 07.05.2025 позивачу відмовлено у видачі судового наказу. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та не сплатив заборгованість, яка становить 7201,55 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 04.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.07.2025. Ухвалою від 03.07.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуги з розподілу природного газу, що надає ПрАТ «Шепетівкагаз» за місцем його проживання, а саме: [ADDRESS] . Облік нарахувань, оплати послуг з розподілу природного газу та показники лічильника відображаються на особовому рахунку № [NUMBER] . Постановою НКРКП від 30 вересня 2015 року №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки оператором газорозподільних мереж обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. Відповідачем виконані умови приєднання до Типового договору, а саме фактом приєднання до умов Типового договору (акцептування договору) є фактичне споживання природного газу (що підтверджується змінами показників лічильника газу в сторону збільшення, які відповідач передавав, зазвичай, через особистий кабінет та які відображені в довідці про фінансовий стан споживача), а також оплата рахунків ПрАТ «Шепетівкагаз», починаючи з жовтня 2021 року по вересень 2024 року (підтверджується зарахуванням сплачених коштів, що відображено в довідці про фінансовий стан споживача). З моменту укладення між споживачем та оператором газорозподільних мереж договору з розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором газорозподільних мереж здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу. Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском. Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором газорозподільних мережу загальному потоці природного газу від точок його надходження в газорозподільні системи до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора газорозподільних мереж. Крім того, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із газорозподільних мереж та має подати до оператора газорозподільних мереж письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт (пункт 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних мереж). Таким чином, між ПрАТ «Шепетівкагаз» та [PERSON] укладено Типовий договір розподілу природного газу, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498. За цим договором оператор газорозподільних мереж зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. Типового договору). Згідно довідки про фінансовий стан відповідач має присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (ЕІС-код - EnergyIdentificationCode) - 56ХМ37А30865241Z та рахунок № [NUMBER] . Відповідач нерегулярно сплачував вартість послуги з розподілу природного газу, внаслідок чого станом за період з 01.10.2021 по 30.09.2024 року утворилася заборгованість в сумі 7201,55 грн. Позивач звернувся до Шепетівського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ у розмірі 7201,55 грн. Ухвалою суду від 07.05.2025 позивачу відмовлено у видачі судового наказу. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та не сплатив заборгованість, яка станом на 30.09.2024 року становить 7201,55 грн. 4. Норми права, які застосував суд. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відносини сторін щодо надання послуг постачання природного газу регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII(далі Закон №2189-VIII); Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року №329- VIII(далі - Закон № 329-VIII), Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила №2496), Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494(далі Кодекс ГРМ), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500. За змістом статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та оприлюднюється в установленому порядку. Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року. Згідно із пунктом 3 Розділу І Правил, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Пунктом 1.3. Типового договору установлено, що він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або оплачений споживачем рахунок (квитанція). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Суд встановив, що відповідач зареєстрований та проживає в у будинку [ADDRESS] , за вказаною адресою йому надаються послуги з розподілу природного газу, заперечень щодо вказаної обставини відповідачем суду не подано. Позивач оприлюднив на офіційному сайті Типовий договір розподілу природного газу та заяву-приєднання до умов розподілу природного газу (для побутового споживача). Згідно з пунктом 1.3. Типового договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачу за адресою: [ADDRESS] , присвоєно номер рахунку 71310 та нараховувалися послуги з розподілу природного разу у зв`язку зі споживанням такого, однак жодних оплат вартості послуг відповідач не здійснював, у зв`язку з чим заборгував суму у розмірі 7201,55 грн за період з 01.10.2021 по 30.09.2024, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Таким чином, судом встановлено, що укладення сторонами типового договору розподілу природного газу підтверджується документальним підтвердженням споживання відповідачем природного газу, відповідач користується послугами з розподілу природного газу, відтак правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються зокрема Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також іншими підзаконними нормативно-правовими актами. Оскільки стороною відповідача не доведено, що проведений позивачем розрахунок є неправильним, а також не надано доказів про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, суд бере вказаний розрахунок як належний та допустимий доказ на обґрунтування заявленої позовної вимоги. 6. Розподіл судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду у сумі 3028 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною. Судом встановлено, що під час розгляду справи позивач брав участь з використанням права на професійну правничу допомогу, яка надавалась Адвокатським Бюро «Сташук і партнери», представник позивача надала до суду попередній (орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які сторона понесла у зв`язку із розглядом справи), де зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. До матеріалів позовної заяви долучена копія договору про надання правової допомоги, укладеного позивачем з Адвокатським Бюро «Сташук і партнери», в особі керуючого бюро Сташук М.О., протокол погодження обсягів та вартості послуг правничої допомоги від 01 травня 2025 року Тобто, відповідні докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, представником подані до суду із позовною заявою. Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу у цій справі. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, суд враховує, зокрема пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved